Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

У травні 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, відповідно до якої позивач просить суд: визнати громадянина України [PERSON] батьком громадянки України [PERSON] та внести зміни до актового запису № 1501 про народження [PERSON] [INFO] , складеного 09.11.2018 року Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, записавши [PERSON] батьком дитини. В обґрунтування позову зазначає про те, що В період з 2016 по 2019 роки [PERSON] (далі "Позивач") та [PERSON] (далі "Відповідач") проживали однією родиною без реєстрації шлюбу. Сторони проживали у квартирі Позивачки за адресою [ADDRESS] . У пари народилась донька [PERSON] , [INFO] . Батько дитини з прізвищем " [PERSON] " був зареєстрований в органах РАЦС при видачі свідоцтва про народження зі слів матері відповідно до ст. 135 СК України, але фактично Відповідач є біологічним та фактичним батьком дитини. Для підтвердження Позивач надає витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про народження доньки, де зазначений батько у відповідності до положень ст. 135 СК України. Позивачка та донька зареєстровані та фактично проживають наразі вдвох за адресою їх реєстрації в [ADDRESS] (витяги про реєстрацію місця проживання додаються). Після народження дитини сторони розірвали подружні відносини, батько доньки Позивачки приїздив до неї час від часу, вони разом проводили час, іноді він матеріально допомагав дитині, надаючи кошти на покупку речей, одягу, взуття тощо (для підтвердження надаємо фото, відео матеріали). Наразі уже два роки дитина не бачилась з батьком, він жодним чином не допомагає матері доньки в утриманні та забезпеченні дитини базовими потребами, у витратах на розвиток, навчання, дозвілля тощо. Стягнути аліменти в примусовому порядку Позивачка не має можливості через те, що в записі про народження дитини не зазначений біологічний батько дитини. На пропозицію Позивачки разом звернутись до органів РАЦС із спільною заявою про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження доньки із зазначенням відомостей про біологічного батька дитини, Відповідач відповів відмовою, посилаючись на не бажання з`являтись у будь-яких державних структурах з огляду на мобілізаційні заходи. В телефонній розмові Позивачка повідомила батька дитини, що буде звертатись до суду з позовом про визнання батьківства, Відповідач не заперечував проти цього. В досудовому порядку провести експертизу, яка б підтвердила кровне рідство Відповідача та дитини, неможливо, оскільки Відповідач переховується. Зазначені вище обставини зумовило звернення до суду позивача з метою встановити батьківство згідно рішення суду та внести зміни до актових записів про народження дітини. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.06.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загальне позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. 08.12.2025 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] у якій він зазначає, що позов визнає у повному обсязі та просить задовольнити вимоги [PERSON] про визнання батьківства, оскільки [PERSON] дійсно є його донькою. У підготовче судове засідання 08.12.2025 року представник позивача надала письмову заяву, просила розглядати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання 08.12.2025 року надав заява у якій він зазначає, що позов визнає у повному обсязі та просить задовольнити вимоги [PERSON] про визнання батьківства, оскільки [PERSON] дійсно є його донькою. Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Однак 19.02.2026 року подала до суду клопотання, у якому просила справу розглядати за відсутності представника. Дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №1501. Згідно якого батьком [PERSON] [INFO] , записано [PERSON] . [PERSON] зареєструвала дитину у Миколаївському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області самостійно, зі своїх слів, відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, прізвище « [PERSON] » є прізвищем [PERSON] по її батьку. Як стверджує позивачка, що в період з 2016 по 2019 роки [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною без реєстрації шлюбу. В зареєстрованому шлюбі [PERSON] на момент народження [PERSON] не перебувала. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та125 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитини, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. йВідповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно зі ст. 129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могли дізнатися про своє батьківство. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 вказаної постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved