Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 09.01.2026 директор товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (скорочене найменування ТОВ «ФК «Ейс») Поляков О.В., звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 21 вересня 2023 року [PERSON] уклав з ТОВ «Авентус Україна» Кредитний договір № 7092860. Договір був укладений в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». 23.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, у відповідності до умов якого, право грошової вимоги за кредитним договором № 7092860 від 21.09.2023 перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс». 16.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 16/0525-Е, у відповідності до умов якого, право грошової вимоги за кредитним договором № 7092860 від 21.09.2023 перейшло до ТОВ «ФК «Ейс». Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 16/0525-Е, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 17215,84 грн, з яких: 6112,09 грн заборгованість за основним боргом, 11103,75 грн заборгованість за відсотками. Вимогами позову представник позивача просить стягнути із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Ейс» суми заборгованості за Договором № 7092860 від 21.09.2023 про надання споживчого кредиту в розмірі 17215,84 грн, судові витрати в розмірі 2662,40 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. Явка та позиція сторін по справі: Представник позивача Поляков О.В., в судове засідання не з`явився, згідно з наявним в прохальній частині позовної заяви клопотанням просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, відносно заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов про стягнення заборгованості разом з доказами, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не подав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 21 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] виникли правовідносини у сфері договірних зобов`язань, шляхом укладення договору № 7092860 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 6300,00 грн; строк кредиту 360 днів; стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту; знижена процентна ставка 1,095 % в день. Згідно п.1.2 кредитного договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Пунктами 2.1, 2.4 кредитного договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.2.1 Договору. ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором. Згідно Кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п.5 Кредитного договору споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором. Пунктом 6 Кредитного договору передбачено, що сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежі. В порушення умов Договору відповідач [PERSON] в повному обсязі не сплатив ТОВ «Авентус Україна» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. 23.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, у відповідності до умов якого, право грошової вимоги за кредитним договором № 7092860 від 21.09.2023 перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс». 16.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 16/0525-Е, у відповідності до умов якого, право грошової вимоги за кредитним договором № 7092860 від 21.09.2023 перейшло до ТОВ «ФК «Ейс». Відповідно до витягу з Реєстру боржників №б/н від 16.05.2025 до Договору факторингу № 16/0525-Е, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 17215,84 грн, з яких: 6112,09 грн заборгованість за основним боргом, 11103,75 грн заборгованість за відсотками. Свої зобов`язання за договором [PERSON] виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого утворилась заборгованість, що згідно з розрахунком станом на дату звернення до суду, становить 17215,84 грн, з яких: 6112,09 грн заборгованість за основним боргом, 11103,75 грн заборгованість за відсотками. Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Статтею ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за основним боргом, що становить 6112,09,00 грн за договором № 7092860 про надання споживчого кредиту від 21.09.2023. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. [PERSON] , будучи вільим в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодився, підписавши кредитні документи електронним підписом одноразовим ідентифікатором, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами, а отже позовна вимога ТОВ «ФК «Ейс» щодо стягнення відсотків за договором № 7092860 про надання споживчого кредиту від 21.09.2023 первісним кредитором підлягають в задоволені в частині не сплати в розмірі 9173,05 грн виходячи з наступного : З огляду на встановлені судом обставини, кредитний договір між сторонами укладено 21.09.2023 строком на 360 календарних днів, тобто з визначенням конкретного строку виконання основного зобов`язання. 19.10.2023 відповідачем здійснено платіж, який позивач зарахував у рахунок сплати штрафу в сумі 1 930,70 грн. Разом із тим, таке зарахування не відповідає вимогам чинного законодавства та умовам правовідносин сторін з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Оскільки строк дії кредитного договору становить 360 днів з моменту його укладення, на момент здійснення платежу 19.10.2023 строк виконання основного зобов`язання ще не настав у повному обсязі. Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми. Отже, застосування наслідків, передбачених статтею 625 ЦК України, можливе виключно у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, тобто після настання строку його виконання. За відсутності прострочення підстави для застосування зазначеної норми відсутні. Крім того, відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (у редакції Закону України № 2120-ІХ від 15.03.2022), у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. Нараховані після 24 лютого 2022 року штрафні санкції підлягають списанню кредитодавцем. Таким чином, нарахування та зарахування позивачем сплачених 19.10.2023 коштів у рахунок штрафу в сумі 1 930,70 грн суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки: 1.відсутні правові підстави для застосування статті 625 ЦК України за відсутності прострочення; 2.у період дії воєнного стану законодавчо встановлено обмеження щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за кредитними зобов`язаннями. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, а згідно з положеннями статті 534 ЦК України у разі недостатності суми платежу вона зараховується, якщо інше не встановлено договором або законом, насамперед у рахунок погашення витрат кредитора на одержання виконання, потім у рахунок сплати процентів, і лише після цього у рахунок погашення основної суми боргу. З огляду на викладене, сума 1 930,70 грн, безпідставно зарахована позивачем у рахунок штрафу, підлягає зарахуванню в рахунок сплати процентів за користування кредитом. Станом на момент розгляду справи заборгованість за процентами становить 11 103,75 грн. З урахуванням сплачених відповідачем 1 930,70 грн, які підлягають перенесенню у рахунок сплати процентів, розмір заборгованості за процентами складає: 11 103,75 грн 1 930,70 грн = 9 173,05 грн. Отже, обґрунтованою до стягнення є заборгованість за процентами у розмірі 9 173,05 грн, а вимоги в частині стягнення штрафу в сумі 1 930,70 грн задоволенню не підлягають. Щодо переходу до нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» прав первісних кредиторі у кредитному зобов`язанні, суд зазначає наступне. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно ст. 514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач правомірно набув права вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов`язання. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В матеріалах справи наявні договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, додаткова угода №25771055256 до договору, кт приймоу передачі наданих послуг №20/08/25-01 від 20.08.2025 на загальну ну суму 7000,00 грн. Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial