Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом з вимогами виділити в натурі її частку в цілому як окреме індивідуально визначене нерухоме майно, визначивши розмір частки одна ціла, а також припинити право спільної часткової власності нерухомого майна, розташованого по [ADDRESS] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником 1/2 частки житлового будинку на підставі договору купівлі продажу частки будинку, посвідченого 21 липня 2004 року за реєстровим № 1987, судові витрати просить покласти на неї. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву в якій позов підтримала, справу просила розглядати у її відсутність (а.с.39). Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву, в якій позов визнала, справу просила розглядати у її відсутність (а.с.34). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як убачається з копії договору купівлі продажу частки будинку від 21 липня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Путивльського районного нотаріального округу М. Колесніченко і зареєстрованого в реєстрі за № 1987, [PERSON] продала, а [PERSON] купила 1/2 частку житлового будинку, загально площею 41,8 кв.м., жилою площею 31,4 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] за [ADDRESS] , на земельній ділянці, наданій в користування Бобинською сільською радою, де знаходяться: житловий будинок «А-І», сарай «Б», погреб «Пг», вбиральня «У», огорожа «№1-3» (а.с.7). 23 жовтня 2007 року Путивльським бюро технічної інвентаризації та проектування зареєстроване право власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності від 23 жовтня 2007 року № 16374350 (а.с.8). Рішенням Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області від 22 грудня 2022 року №1345-МР «Про перейменування вулиць та провулків у населених пунктах Путивльської територіальної громади» у [ADDRESS] (а.с.9). 7 лютого 2009 року Виконкомом Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 03. Після реєстрації шлюбу дружиною обрано прізвище « [PERSON] » (а.с.6). Згідно з довідки з погосподарської книги Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області № 2 В`язенського старостинського округу від 7 серпня 2025 року № 188, [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] . Номер об`єкта ПГО 94-1 в погосподарській книзі № 2 відкритий на [PERSON] . Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка) становить 0,07 га та знаходиться у власності [PERSON] (а.с.10). Згідно з копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 405820 [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий № 5923880400:01:001:0035, загальною площею 0,0318 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , наданої рішенням Бобинської сільської ради Путивльського району від 25 листопада 2004 року (а.с.11). Згідно з копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 405821 [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий № 5923880400:01:001:0036, загальною площею 0,0280 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , наданої рішенням Бобинської сільської ради Путивльського району від 25 листопада 2004 року (а.с.12). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 456195982 від 12 грудня 2025 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 61,3 кв.м., житловою 31,4 кв.м., та на земельну ділянку, кадастровий № 5923880400:01:001:0148, площею 0,072 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-16). Як вбачається з технічного паспорта виданого Путивльським БТІ та П від 10 жовтня 2025 року по [ADDRESS] знаходиться житловий будинок «А-І», загальною площею 62,0 кв.м, житловою площею 45,3 кв.м, що складається з: коридору «1», площею 3,8 кв.м, житлової кімнати «2», площею 12,0 кв.м., житлової кімнати «3», площею 15,3 кв.м., житлової кімнати «4», площею 8,5 кв.м., житлової кімнати «5», площею 9,5 кв.м., кухні «6», площею 8,5 кв.м, ванної кімнати «7», площею 4,4 кв.м., який побудований у 1979 році та надвірними спорудами: прибудова «а-1», сарай «Б», сарай «Б», гараж «Ж», погріб «Пг», вбиральня «У», огорожа «№ 1-2» (а.с.20-23). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Захаріна О.О. від 18 грудня 2025року № 82470281 відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме заявником не надано документів, що підтверджують: 1) виділ об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] в окреме домоволодіння; 2) про проведення реконструкції об`єкта нерухомого майна (прийняття його в експлуатацію); 3) присвоєння адреси новоутвореному об`єкту нерухомого майна (а.с.25). Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Поняття, зміст права власності та його реалізація закріплено у статях 316, 317, 319 ЦК України, згідно з якими право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Враховуючи вищевикладене у сукупності, а також те, що відповідач визнала позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved