Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ» звернувся через систему «Електронний суд» до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] , заборгованість за кредитним договором № 988325 від 08.09.2023 у розмірі 111080,00 грн, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.09.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] , було укладено Договір №988325 про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем. Згідно з умовами договору, ТОВ «Селфі Кредит» надало відповідачу кредит в розмірі 20000,00 грн, у безготівковій формі шляхом перерахування на рахунок платіжної картки відповідача, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за договором, у зв`язку із чим має заборгованість в розмірі 111080,00 грн, з яких: 20000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 91080,00 грн - заборгованість за процентами. 02.04.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №02/04/24, за яким ТОВ «Селфі Кредит» відступило право вимоги за договором №988325 від 08.09.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ». Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду та витребувано докази по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд цивільної справи проводити без його участі. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, або задовольнити їх частково, у зв`язку з необґрунтованою та завищеною сумою боргу. Вважає, що розрахунок не містить детального пояснення, включає надмірні проценти та штрафи, що не відповідає принципам розумності. Просить зменшити розмірі неустойки. Зазначає, що не ухиляється від виконання зобов`язання, не має можливості сплатити суму заборгованості одноразово, погоджується сплачувати частково щомісяця у розмірі 2000 грн. Третя особа ТОВ«СЕЛФІ КРЕДИТ» будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Ухвалою суду від 13 лютого 2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 16:30 год 23 лютого 2026 року. Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними договору № 988325 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 08.09.2023 (а.с.11-14), Паспортом споживчого кредиту (а.с.9-10), Додатком № 1 до договору (Графік платежів) (а.с.14 звор.бік), інформаційним повідомленням від споживача фінансових послуг (а.с.8), довідкою ТОВ «Пейтек» від 04.08.2025 (а.с.7), підтверджується, що 08.09.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] був укладений Договір № 988325 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort». За умовами вказаного договору, [PERSON] отримав 20000,00 грн на строк 360 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 15 днів, з стандартною процентною ставкою 2,2 % в день в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору, зниженою процентною ставкою 1,1% в день до 23.09.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, якщо клієнт сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, буде застосовано програму лояльності та відповідач отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку (п.1.5.2 Договору), за стандартною ставкою за весь строк кредиту 103110,35 % річних (п.1.7.1 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою 178400,00 грн (п.1.8.1 Договору). Відповідно до п.2.1 Договору кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п.5.1. Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.5.3.Договору. Договір та його складові містять підпис [PERSON] в якості позичальника відтворений за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору «Т237». У пункті 10 Договору зазначені реквізити сторін, а саме: прізвище, ім`я, по батькові позичальника, паспортні дані, РНОКПП, місце реєстрації, додаткові контактні дані. Відповідно до листа ТОВ «Пейтек» від 04.08.2025. вих. № 20250804-10 на платіжну карту клієнта 5375411406041025 від ТОВ «Селфі Кредит» 08.09.2023 перераховано кошти у сумі 20000,00 грн (а.с.7). Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного Договору № 03052022-1 про організацію переказу грошових коштів від 03.05.2022 року між ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» та ТОВ «Селфі Кредит». 02.04.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 02/04/24, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило позивачу належне йому право вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 988325 від 08.09.2023. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 02/04/24 від 02.04.2024, позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 988325 від 08.09.2023 в сумі 111080,00 грн. З метою досудового врегулювання спору, 12.09.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ» було надіслано відповідачу письмову вимогу про необхідність усунення порушення виконання зобов`язання, однак у встановлений строк заборгованість відповідачем погашена не була. Згідно з розрахунком заборгованості за Договором № 988325 від 08.09.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 04.08.2025 у [PERSON] утворився борг у розмірі 111080,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 20000,00 грн; заборгованість за процентами 91080,00 грн. Доказів, які б спростовували факт укладення кредитного договору, факт відсутності заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду надано не було. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. У відповідності до частин 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підпису електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Кредитний договір, на підставі якого позивачем вимагається стягнення заборгованості, про який судом зазначено вище, був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Отже, виходячи з вищенаведених положень Закону, правових позицій та встановлених обставин справи, суд бере до уваги те, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки, на яку кредиторами здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номери телефонів, адреса) були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, стороною відповідача до суду не надано, відомостей про те, що правомірність укладеного договору оскаржувалася, також суду не надано. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. В ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання в наслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц). Відповідно до положень ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Отже, враховуючи положення вказаних норм, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ» є новим кредитором у зобов`язанні з відповідачем за Договором № 988325 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 08.09.2023, що був укладений між первісним кредитором ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем [PERSON] . Судом встановлено, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Надані позивачем докази в сукупності підтверджують факт укладення кредитного договору, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Факт укладення договору не заперечується відповідачем у відзиві, та фактично відповідач підтверджує, що отримував кредитні кошти та користувався ними. Що стосується посилання відповідача щодо нарахування штрафу та неустойки, суд зазначає, що як встановлено з матеріалів справи позивач жодних штрафних санкцій не нараховував та просив стягнути з відповідача тіло кредиту та заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, а тому дані доводи не заслуговують на увагу. Щодо заперечень відповідача про нарахування надмірного розміру процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що нарахування відсотків відбувалося в межах строку договору (строк по 02.09.2024 року) та в розмірі узгодженому сторонами при укладенні кредитного договору, а саме відповідно до п. 1.5.1 стандартна процентна ставка 2,2% в день, та відповідно до п.1.5.2 знижена процентна ставка 1,1% в день. Відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 в справі №310/11534/13, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22 квітня 2024 року - денна ставка не більше 1,5%, - з 20 серпня 2024 року - денна ставка не більше 1%. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 не більше 1,5%, а з 21.08.2024 не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства. Договір №988325 про надання споживчого кредиту між сторонами укладено 08.09.2023, із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що проценти кредитування за період з 08.09.2023 по 23.09.2023 нараховані за процентною ставкою 1,1 % (знижена), а вже з 24.09.2023 по 01.04.2024 за процентною ставкою 2,2 %, тобто у розмірах встановлених умовами договору, які не суперечать діючому законодавству. Тому, суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що нараховані проценти за кредитом, є неправомірними та завищеними. Крім того, відповідач просив суд розстрочити виконання судового рішення, проте на підтвердження неможливості погасити перед позивачем заборгованість відповідачем ніяких доказів суду не надано. Розстрочка - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом. Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження. Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку. Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому. Тому вказані вимоги відповідача є необґрунтованими та суд не бере їх до уваги. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 988325 про надання споживчого кредиту від 08.09.2023, яка станом на 04.08.2025 становить 111080,00 грн, з яких: 20000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 91080,00 грн заборгованість за процентами. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією №6 від 29.10.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн (а.с.1). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

Outcome: approved