Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 148 000,00 грн та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 15 вересня 2025 року [PERSON] надав у борг грошові кошти [PERSON] у сумі 148 000, 00 грн. Даний факт підтверджується розпискою, складеною та підписаною відповідачем 15 вересня 2025 року, де вказано, що відповідач гарантує повернення коштів до 15 вересня 2025 року вечері. Незважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідача (за телефоном та особисто) з вимогами про повернення грошових коштів наданих за договорами позики, які підтверджуються розписками - відповідач ігнорував дані звернення та на не вжив жодних дій для того, аби виконати свої зобов`язання належним чином. Поведінка відповідача свідчить про систематичне ухилення від повернення боргу, а обставини, за яких сталося отримання відповідачем грошових коштів, свідчать про завідомо спланований умисний характер дій відповідача. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач направив клопотання в якому просить розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.09.2025 року між [PERSON] до [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого позивач, передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 148 000,00 грн, а відповідач зобов`язався у строк до 15.09.2025 року повернути позивачу зазначену суму. (а.с.3) Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України по справі № 564/2736/15-ц від 28 листопада 2018 року. Відповідно дост.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач станом на день розгляду справи свої зобов`язання за договорами позики в обумовлений сторонами термін не виконала, а отже зобов`язана повернути позивачу борг за розписками. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики у розмірі 148 000,00 грн. Також відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved