Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.05.2023 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем [PERSON] укладено Угоду про надання кредиту «Рефінансування» № 15144 про надання кредиту готівкою на власні потреби, відповідно до умов якої позичальнику було надано кредит у розмірі 32 374,56 грн шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача. Кредитування відповідача здійснювалося на наступних умовах: строк кредитування 48 місяців, розмір процентної ставки за користування кредитом 30,50 % річних та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,54 % щомісячно. Позивач зазначає, що взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами позичальник належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 02.09.2025 у відповідача утворилася заборгованість у загальному розмірі 37 924,72 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 27 689,71 грн; заборгованість по процентах (в т. ч. прострочена) 10 235,01 грн. У зв`язку із зазначеним позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 924,72 грн та 2 422,40 грн судових витрат зі сплати судового збору. Ухвалою судді від 09.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві представник позивача просив суд провести розгляд справи за відсутності представника АТ «Таскомбанк», зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання шляхом направлення судової повістки на адресу реєстрації його місця проживання, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Надіслані відповідачеві судові повістки, ухвала судді про відкриття провадження у справі та копія позову були повернуті поштою неврученими з відміткою про відсутність адресата за адресою та за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи (у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси) або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення (у випадку, якщо така адреса відсутня), або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. За вимогами п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їхньої адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їхнього місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їхнього проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування (ч. 17 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Відповідач не повідомляв суду іншої адреси свого місця проживання або перебування. Отже, судові повістки вважаються врученими відповідачеві в день проставлення працівником пошти відмітки про відсутність відповідача за адресою місця проживання. Частиною 4 ст. 223 (у тексті вказано 233, виправлено на 223 відповідно до ЦПК) передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). З огляду на викладене, суд вирішив провести заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 19.05.2023 [PERSON] підписав Угоду про надання кредиту «Рефінансування» № 15144 із додатком № 1, який є невід`ємною частиною кредитного договору, в якому наведено детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів. Згідно з п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 розділу 1 «Замовлення банківських послуг» Кредитного договору, з урахуванням положень Публічної пропозиції AT «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, розміщеної на офіційному вебсайті AT «Таскомбанк» (https://tascombank.ua), [PERSON] підтвердив згоду з умовами Публічної пропозиції Банку в межах проєкту «Sportbank» у розмірі 32 374,56 грн строком на 48 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,50 % річних та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,54 % щомісячно. Відповідно до додатка № 1 до заяви-договору про надання споживчого кредиту, платежі по погашенню кредитної заборгованості здійснюються із застосуванням ануїтетної схеми погашення (однакові суми платежів протягом усього строку кредитування, окрім останнього; до суми платежу входить сума кредиту, відсотки та комісія за обслуговування кредиту). Позивач зобов`язання з надання відповідачеві грошових коштів (кредиту) виконав, що підтверджується випискою по рахунку, в якій відображено рух коштів по рахунку відповідача. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за користування грошовими коштами належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 02.09.2025 заборгованість по кредиту складає 37 924,72 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 27 689,71 грн; заборгованість по процентах (в т. ч. прострочена) 10 235,01 грн. 19.09.2025 відповідачу [PERSON] засобами поштового зв`язку було направлено повідомлення-вимогу КД № 15144 від 19.09.2025 про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за кредитним договором. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України). Таким чином, істотними умовами кредитного договору відповідно до вимог статей 638, 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідач повинен був щомісячно погашати кредит, сплачуючи крім цього відсотки за користування коштами та комісію за місяць від суми отриманого кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. ч. 14 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за Угодою про надання кредиту «Рефінансування» № 15144 від 19.05.2023 вбачається, що станом на 02.09.2025 заборгованість відповідача перед позивачем становить 37 924,72 грн, з яких 27 689,71 грн заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена), 10 235,01 грн заборгованість по відсотках (в т. ч. прострочена). Відповідач доказів належного виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів суду не надав, розрахунок заборгованості не спростував. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги АТ «Таскомбанк» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 2 422,40 грн (у тексті було вказано 3717,97, виправлено згідно з прохальною частиною позову).

Outcome: approved