Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що із 17 червня 2015 року позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що підставою розірвання шлюбу є ті обставини, що протягом останніх двох років у сторін поступово змінювались відносини. На даний час у позивача та відповідачки відсутні спільні інтереси, вони мають різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, в зв`язку з чим останній наполягає на його розірванні. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Бочарова О.М. в судове засідання не з`явилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом опублікування на офіційному вебсайті судової влади України тексту оголошення про виклик відповідача в судове засідання. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача адвоката Бочарової О.М., що діє в інтересах [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2015 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від спільного проживання подружжя має спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-на звороті, а.с. 7). Сторони разом не проживають та шлюбних відносин не підтримують. Відповідно до ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя між сторонами не склалося в силу різних поглядів на сімейне життя, відсутності взаємоповаги та підтримки, кожен з подружжя живе окремим життям і своїми інтересами. З огляду на викладене, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам одного з подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved