Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

У січні 2026 року на розгляд до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області відповідно до ухвали Білогірського районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року за підсудністю передано справу за позовом ТОВ «ФК «Сіті Колект»» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3450860 від 10 лютого 2023 року в розмірі 44565,75 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказував, що 10 лютого 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3450860, який підписаний останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М404», що був надісланий на її особистий номер телефону. Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту - 9000 грн, строк кредиту - 359 днів, стандартна процентна ставка - 1,99 % в день. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] виконало та надало останній кредит в сумі 9000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», однак, відповідач своїх зобов`язань щодо повернення позики та нарахованих процентів не виконав. 26 жовтня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Профіт» уклали договір факторингу № 26102023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Профіт» набуло права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором № 3450860 від 10 лютого 2023 року. У подальшому, 09 вересня 2025 року ТОВ «ФК «Профіт» та ТОВ «ФК «Сіті колект» уклали договір факторингу № ДО-20250909/001, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Сіті колект» набуло права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором № 3450860 від 10 лютого 2023 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість в розмірі 44565,75 грн, з яких: 8870,89 грн заборгованість за тілом кредиту, 35694,86 грн заборгованість за нарахованими відсотками, яку представник позивача просив стягнути з відповідачки, а також понесені судові витрати по справі у у розмірі 2422,40 грн судового збору та 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 січня 2026 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачка протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надала відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 лютого 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3450860 за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язувалась сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За умовами договору [PERSON] було надано кредит в розмірі 9000 грн; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п. 1.2, 1.3). Відповідно до п. 1.4.1 стандартна процентна ставка становить 2,00 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. Згідно з п. 2.1 договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М404. Кредитний договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п.9.7 договору). Відповідно до відомостей, наданих ТОВ «Лінеура Україна» 10 лютого 2023 року на рахунок № [NUMBER] [PERSON] здійснено переказ коштів в сумі 9000 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за Договором № 3450860 від 10 лютого 2023 року станом на 10 грудня 2025 року заборгованість відповідачки становить 44565,75 грн, з яких: 8870,89 грн заборгованість за сумою кредиту, 35694,86 грн - заборгованість за відсотками. 26 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» (кредитор) та ТОВ «ФК Профіт» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги № 26102023, згідно якого новий кредитор приймає належні кредитору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 09 вересня 2025 року між ТОВ «ФК Профіт» та ТОВ «ФК «Сіті Колект» укладено договір факторингу № ДО-20250909/001, згідно якого фактор набуває право вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу від 09 вересня 2025 року № ДО-20250909/001 та витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу від 09 вересня 2025 року № ДО-20250909/001 ТОВ «ФК «Сіті Колект» набуло право вимоги до [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 3450860 від 10 лютого 2023 року на загальну суму 44565,75 грн, з яких: 8870,89 грн заборгованість за сумою кредиту, 35694,86 грн - заборгованість за відсотками. На підтвердження оплати за договором відступлення прав вимоги позивачем надано платіжну інструкцію кредитного переказу коштів № 1 від 17 вересня 2025 року. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Укладення вказаного договору та отримання коштів відповідачкою [PERSON] не оспорюється. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ч. 1ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно дост. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, у спірному зобов`язанні відбулась заміна кредитора відповідно до договору факторингу від 09 вересня 2025 року № ДО-20250909/001 з ТОВ «ФК Профіт» на ТОВ «ФК «Сіті Колект». [PERSON] укладаючи договір, була належним чином ознайомлена з умовами кредитного договору, однак не виконала грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду. Відповідачем кредитний договір не оспорюється. Отже, досліджені судом докази свідчать про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна» невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань. Відповідачкою розрахунок заборгованості не спростований, доказів помилковості чи неправильності наданих позивачем розрахунку, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано. На час розгляду справи судом відповідачкою не надано доказів, які свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між нею та ТОВ «Лінеура Україна» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідачки за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 44565,75 грн, з яких: 8870,89 грн заборгованість за сумою кредиту, 35694,86 грн - заборгованість за відсотками. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, позов задоволено повністю, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн судового збору. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 15000 грн, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви договір про надання правничої допомоги № 25 від 17 жовтня 2025 року, детальний опис наданих послуг від 11 листопада 2025 року до договору про надання правничої допомоги від 17 жовтня 2025 року, витяг з акту №412 про надання правової допомоги від 11 листопада 2025 року. При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17). Судом встановлено, що з заявки про надання правової допомоги № 412 від 10 листопада 2025 року та витягу з акту № 412 про надання правової допомоги від 11 листопада 2025 року вбачається, що адвокатом Бацюк О.М. здійснено таку роботу: надання усної консультації без вивченням документів 2 год.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 4 год. Усна консультація, тим більше без вивчення документації охоплюється послугою складення позовної заяви, та ураховуючи предмет спору, її тривалість 2 години суд уважає явно завищеною. Суд дійшов висновку, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи, предмет спору, оскільки позивачу було підготовлено один процесуальний документ - позовну заяву обсягом 6 аркушів, яка є типовою з огляду на вид діяльності позивача та не потребує значного часу для її складання, а тому суд вважає за потрібне присудити стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, такі витрати частково, в розмірі 6000 грн.

Outcome: approved