Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Заявники звернулися в суд з спільною заявою про розірвання шлюбу, як подружжя яке має дітей. Заяву обґрунтували тим, що 27.06.2009 вони зареєстрували шлюб у Чижівській сільській раді Звенигородського району Черкаської області, актовий запис №2. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільним подружнім життям проживали до жовтня 2022 року. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо, мають різні погляди на подружнє життя, шлюб існує формально. При вирішенні різних сімейних питань вони не приходили до спільної згоди, втрачено почуття кохання і взаєморозуміння. Між ними досягнуто згоди щодо проживання їх неповнолітнього сина разом з батьком. Спору щодо їх спільного майна немає. Просять шлюб розірвати. Заявники у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, заяву про розірвання шлюбу підтримали. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.06.2009, [PERSON] та [PERSON] 27.06.2009 зареєстрували шлюб у Чижівській сільській раді Звенигородського району Черкаської області, актовий запис №2. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.5,6). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.11.2009 (а.с.7). Між заявниками [PERSON] та [PERSON] 27.01.2026 укладено договір між батьками про проживання, виховання та сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Стеблиною С.В., зареєстрований в реєстрі за №218(а.с.12,13). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде суперечити їхнім інтересам, тому спільна заява підлягає до задоволення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved