Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

14 січня 2026 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що [PERSON] є батьком [PERSON] [PERSON] є дитиною-інвалідом віком до 18 років. 23.12.2025 закінчено виконавче провадження щодо стягнення аліментів у зв`язку з повноліттям позивача. На даний час позивач є повнолітнім, однак продовжує навчатися у Глобинському ліцеї № 1 Глобинської міської ради в 10-Б класі за сімейною формою навчання. Посилаючись на те, що позивач продовжує навчання, представник позивача просив суд, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання чи до досягнення 23 років. 17 лютого 2026 року представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що на даний час відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідач проходить військову службу в військовій частині [NUMBER] Національної Гвардії України, де отримує заробітну плату в середньому близько 21700,00 грн. Також, відповідач несе обов`язкові щомісячні витрати, які полягають у наступному: 11714,20 грн кредитні зобов`язання, 3000,00 грн оплата освітніх послуг сина. Також відповідач страждає на хронічні хвороби у зв`язку з чим несе витрати на придбання ліків та спеціального харчування. Дружина відповідача страждає на гіпертонічну хворобу, у зв`язку з чим відповідач також несе витрати на придбання ліків та спеціального харчування для дружини. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надає тільки докази на підтвердження свого навчання, позивачем не надано жодного доказу підтвердження обставин, якими обґрунтовується позовна вимога. Посилаючись на викладене, представник відповідача просила суд, відмовити позивачу у задоволенні позову. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його та позивача участі, зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову із наведених у відзиві підстав та окрім того зазначила, що позивачем не надано жодних доказів на понесення витрат позивача, пов`язаних з навчанням, оскільки позивач навчається вдома, тому не несе будь-яких витрат на навчання, довідка про стан здоров`я позивача є простроченою. Також вона має сумніви у тому, що позивач за станом здоров`я мав дієздатність для укладення угоди з адвокатом. Ухвалою суду від 24 лютого 2026 року, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав складання та проголошення судового рішення до 15:30 год 02 березня 2026 року. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Надаючи оцінку твердженням представника відповідача стосовно того, що вона має сумніви у тому, що позивач за станом здоров`я мав дієздатність для укладення угоди з адвокатом, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Цивільного кодексу України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Як вбачається з Медичного висновку № 71 від 20 серпня 2025 року, [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз F70.0 Легка розумова відсталість з соціальною дезадаптацією. Порушення експресивної мови. Супутні захворювання: гіперметропічний астигматизм обох очей. Висновок дійсний до 20.12.2025 (а.с.7). Згідно ч. 1 ст. 40 Цивільного кодексу України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. За таких обставин, суд констатує, що недієздатність особи встановлюється виключно рішенням суду, а не діагнозом особи. Враховуючи те, що суду не надано доказів того, що позивача визнано судом недієздатним, суд дійшов висновку, що позивач є дієздатною особою, а отже здатний своїми діями створювати для себе цивільні права та обов`язки, в тому числі укладати угоду з адвокатом. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого відділом РАЦС Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 26 грудня 2007 року народження (а.с.9,12). Також судом встановлено, що [INFO] [PERSON] досяг повноліття. Згідно Довідки № 171 виданої 24 грудня 2025 року Глобинським ліцеєм № 1 Глобинської міської ради, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в 10-Б класі Глобинського ліцею № 1 Глобинської міської ради за сімейною формою навчання (а.с.6). Згідно ч. 1, 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Надаючи оцінку доводам представника відповідача стосовно того, що позивачем не надано доказів понесених витрат на навчання, суд зазначає таке. Сімейна (домашня) форма навчання передбачає самостійну організацію освітнього процесу вдома, включаючи придбання необхідних підручників, робочих зошитів, додаткової літератури та канцтоварів. Окрім того, суд зазначає, що оскільки позивач продовжує навчання, він позбавлений можливості працевлаштуватися, а отже не може себе самостійно забезпечувати. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у зв`язку з навчанням, позивач потребує матеріальної допомоги. Вирішуючи питання можливості відповідача надавати матеріальну допомогу, судом встановлено, що відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] Національної Гвардії України, де у серпні 2025 року отримав дохід в розмірі 21746,01 грн, у вересні 2025 року 21791,25 грн, у жовтні 21924,48 грн, у листопаді 2025 року 21924,48 грн (а.с. 53). Враховуючи те, що відповідач перебуває на військовій службі та отримує доходи, суд дійшов висновку, що він має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу. Відповідно до норм ч. ч. 1, 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїм дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що відповідач та його дружина мають певні проблеми зі здоров`ям (а.с.46-50), проте суду не надано доказів, що вони впливають на працездатність відповідача, а також те, що відповідач несе витрати на придбання ліків та спеціального харчування. Окрім того, суд не бере при визначенні розміру аліментів кредитні зобов`язання відповідача (а.с. 54, 57, 59-60), оскільки укладення цивільно-правових угод залежить виключно від волевиявлення сторони правочину, у даному випадку відповідача та не можуть впливати на його обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] , від якого мають сина [PERSON] , який навчається у ТОВ «Центр дистанційної освіти «Джерело плюс», навчання якого є платним та на рік становить 25650,00 грн (а.с. 40,51,56,58). Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, з урахуванням майнового та сімейного стану відповідача, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/6 частки від його заробітку, тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір 1211,20 грн. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial