Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

26.01.2026 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] , позначений літерою «А-1», житловою площею 31,2 кв.м., загальною площею 75,7 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, а саме: веранда літера «а», навіс літера «В», сарай літера «Г», сарай літера «Д», убиральня літера «Ж», погріб літера «Л», сарай літера «М», сарай літера «Н», літня кухня літера «О», навіс літера «П», навіс літера «С», колодязь - №1, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] та встановити факт родинних відносин, а саме те, що він [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є онуком [PERSON] , [INFO] , котра померла [INFO] . Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 27.01.2026 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 24.02.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , а [INFO] померла мати його батька і баба позивача - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, увійшов спірний житловий будинок. Позивач вказує, що згідно статті 529 Ц Української РСР (в редакції 1963 року), він як онук спадкодавця [PERSON] , котра померла [INFO] , є спадкоємцем за законом за правом представлення, оскільки на час відкриття спадщини його батько - [PERSON] , котрий був би спадкоємцем після смерті своєї матері, помер. 16.10.2025 року позивач звернувся до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі [PERSON] , котра померла [INFO] . На підставі даної заяви, 16.10.2025 року Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області було заведено спадкову справу №226/2026. Постановою завідувача Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. від 10.12.2025 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті баби у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, внаслідок чого він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але попередньо його представником адвокатом Возняк В.Й. подано до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі довірителя, зазначивши що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області явку представника в судове засідання не забезпечила, але попередньо від міського голови М. Романишин надійшла до суду заява в якій просить проводити розгляд справи без участі відповідача. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.12.2020 Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у відповідності до актового запису № 13. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Сухоєланецькою сільською радою Новоодеського району Миколаївської області, у відповідності до актового запису №4. Факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] підтверджується наступним. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.03.1972 Ямельницькою сільською радою (актовий запис №3), батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з копії посвідки про народження серії [NUMBER] , виданого 26.02.1946, батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно експертного висновку експерта завідувача кафедри української мови імені професора Івана Ковалика ЛНУ імені Івана Франка доктора філологічних наук, професора З. Купчинської щодо ідентичності документальних записів №1008 від 16.12.2025, імена по батькові [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є ідентичні. Так, з аналізу вказаного вище висновку експерта можна стверджувати ідентичність записів, вчинених у посвідці про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 26.02.1946, та відповідно у свідоцтві про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 08.12.2020 Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у відповідності до актового запису № 13. Згідно п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, зокрема, що заявник [PERSON] є онуком померлої [PERSON] . Встановлення такого факту має для заявника юридичне значення, оскільки надає можливість реалізувати право на спадщину. Як встановлено судом, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої увійшов, зокрема і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №158, виданої 05.12.2025 старостою села Ямельниця З. Марків, [PERSON] до дня своєї смерті, тобто до [INFO] була зареєстрована та проживала в житловому будинку [ADDRESS] . Згідно довідки №157, виданої 05.12.2025 старостою села Ямельниця З. Марків, згідно даних погосподарської книги №1 за 1991-1995 житловий будинок [ADDRESS] перебував у володінні та значився за [PERSON] , котра померла [INFO] . Так, відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, з врахуванням того, що спадщина відкрилася [INFO] , на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Судом встановлено, що має місце спадкування за законом. Згідно з ст. 529 ЦК УРСР, онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Зважаючи на те, що [PERSON] помер раніше своєї матері [PERSON] , то відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року (визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном) позивач є особою, яка прийняла спадщину після смерті своєї бабусі за правом представлення зважаючи на те, що він постійно на час смерті проживав та був зареєстрований разом із своєю бабусею в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , вів спільне господарство до дня смерті такої, що і підтверджується довідкою старости села Ямельниця З. Марків №158 від 05.12.2025. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] , які б звертались до Сколівської державної нотаріальної контори, відсутні, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформованою 16.10.2025 Сколівською державною нотаріальною конторою за №82915735. 20.11.2025 [PERSON] подав до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі [PERSON] , на підставі якої було заведено спадкову справу № 226/2025, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованого 16.10.2025 Сколівською державною нотаріальною конторою за № 82915850. Постановою завідувача Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. від 10.12.2025, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. З технічного паспорта на житловий будинок садибного типу виготовленого 16.10.2025 Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, вбачається, що загальна площа житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , позначеного у технічному паспорті літерою «А-1», збудованого у 1946 році, становить 75,7 кв. м., з них житлова площа - 31,2 кв. м., допоміжна 44,5 кв.м. Крім цього, до вищевказаного будинку відносяться господарські будівлі та споруди: веранда літера «а», навіс літера «В», сарай літера «Г», сарай літера «Д», убиральня літера «Ж», погріб літера «Л», сарай літера «М», сарай літера «Н», літня кухня літера «О», навіс літера «П», навіс літера «С», колодязь - №1. Згідно висновку оцінювача [PERSON] суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Експерт-Сервіс» про вартість майна, ринкова вартість об`єкту оцінки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , склала (з округлення до цілого числа): 130 260,00 грн. Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як встановлено з довідки №157, виданої 05.12.2025 старостою села Ямельниця З. Марків, згідно даних погосподарської книги №1 за 1991-1995 житловий будинок [ADDRESS] перебував у володінні та значився за [PERSON] , котра померла [INFO] . А відтак, наведене вище дає підстави стверджувати, що покійна [PERSON] набула за життя право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, оскільки іншим способом, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на майно спадкодавця [PERSON] не має можливості, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved