Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в тому числі і аліменти за минулий період в сумі 38699 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, 07.09.2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 13.09.2022 року №707/1480/22 розірвано. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Малолітній син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. [PERSON] зазначає, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у формуванні сімейного бюджету не бере, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не цікавиться його життям. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти за минулий період, а саме з моменту народження дитини та по час звернення з позовом про стягнення аліментів до суду, за останні 15 місяців, що становить 38699 грн. А також, просить врахувати, що окрім малолітнього сина [PERSON] в неї є ще п`ятеро дітей, які перебувають на повному її утриманні. У зв`язку з вищевикладеним позивач просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітнього сина, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 26.01.2026 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти за минулий період в сумі 38699 грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 27.01.2026 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву від [PERSON] на адресу суду не надано, будь-які клопотання до суду не надходили. Відповідача про розгляд справи було повідомлено у встановленому законом порядку про що є підтвердження у матеріалах справи. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. Зокрема, відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії ухвали суду від 27.01.2026 року та повідомлення про судовий розгляд за місцем його реєстрації, про що свідчить поштове повідомлення, згідно з яким відповідач отримав повідомлення та ухвалу суду 27.01.2026 року. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 13.09.2022 року №707/1480/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , [PERSON] , є батьком малолітнього [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Білозірської сільської ради №120 від 23.01.2026 року гр. [PERSON] зареєстрована та проживає у [ADDRESS] та разом із нею зареєстрований, проживає та перебуває на її утримані її малолітній син [PERSON] , [INFO] . Згідно відомостей наданих виконавчим комітетом Білозірської сільської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано сім осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч.1ст.81ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У відповідності до положень ч.1 та ч.5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України- за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст.182 СК України, судом враховуються судом при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має б бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу)платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За таких обставин, враховуючи, що малолітній [PERSON] [INFO] , знаходиться на утриманні позивачки і даний факт відповідачем не заперечується, як і не спростовується матеріалами справи, відповідач є працездатним, а тому суд приходить до висновку, що син [PERSON] потребує матеріальної допомоги і з боку батька. Таким чином, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) [PERSON] але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягненню сином повноліття. Щодо призначення аліментів за минулий період у сумі 38699 грн. з моменту народження дитини, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що нею вживалися заходи щодо отримання від [PERSON] аліментів на утримання дитини та відповідач ухилявся від сплати аліментів. На підставі вказаних обставин, суд вважає за необхідне призначити аліменти на підставі ч.1 ст.191 СК України, а саме з 26.01.2026 року тобто з дня звернення [PERSON] до суду із позовною заявою про стягнення аліментів. В порядку п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial