Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до СК «Миколаївка», у якому просить скасувати державний акт на право постійного користування землею ОД-05-30А від 29.02.1996, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] просить скасувати державний акт на право постійного користування землею ОД-05-30А від 29.02.1996, стягнути з відповідача на користь [PERSON] всі понесені судові витрати. Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] просить скасувати державний акт на право постійного користування землею ОД-05-30А від 29.02.1996, стягнути з відповідача на користь [PERSON] всі понесені судові витрати. Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] просить скасувати державний акт на право постійного користування землею ОД-05-30А від 29.02.1996, стягнути з відповідача на користь [PERSON] всі понесені судові витрати. Стислий виклад вимог позивача та заперечень відповідача [PERSON] обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що він є власником земельної ділянки, кадастровий номер 5120885100:01:002:0260, за адресою: [ADDRESS] . Від місцевих мешканців села Миколаївка Білгород-Дністровського району Одеської області позивачу стало відомо, що керівник СК «Миколаївка» Козубенко В.О. заявив про бажання заволодіти земельними ділянками на узбережжі Чорного моря на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ОД-05-30а від 29.02.1996 в загальній кількості 476 га. Вважає такі дії з боку керівника СК «Миколаївка» [PERSON] незаконними та такими, що порушують права як Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, так і сотень власників земельних ділянок, що мають в своєму користуванні земельні ділянки, які згідно зазначеної конфігурації у Акті входять в територію Акту чи мають граничні наклади. Відтак, вважає, що такими діями керівник СК «Миколаївка» [PERSON] має бажання незаконно заволодіти як Державними землями, так і земельними ділянками, що передані сотням користувачам, як у власність, так і у оренду законним шляхом. Зазначений акт порушує його права та права багатьох мешканців громади, що є власниками та орендарями земельних ділянок, на які претендує СК «Миколаївка». Якщо зазначений акт розглядати як чинний та такий, що мав юридичну силу, то вийде, що 170-т землевласників та інші юридичні особи отримали свої земельні ділянки незаконного, незаконно їх оформили та незаконно користуються ними. Також всі будуть позбавлені права доступу до узбережжя Чорного моря, що є злочином перед громадою. У відповідача відсутні будь-які об`єкти нерухомості на вказаній земельній ділянці, а сам державний акт не містить усіх обов`язкових реквізитів, як от: дати та номеру рішення відповідної ради, на підставі якого акт видавався, опису меж на плані зовнішнього користування в акті із зазначенням координаті земельної ділянки чи ділянок на яку претендує СК «Миколаївка». Також запис про реєстрацію в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 30а та серію акту ОД-05-30а заповнено ручкою, що викликає сумніви, оскільки акт заповнено печатним текстом. Сумніви щодо існування та легітимності вищеописаного державного акту позивач також пов`язує із тим, що згідно відповіді ГУ Держгеокадастру в Одеській області державний акт на право постійного користування за СК «Миколаївкою» не обліковується, а згідно відповіді Сергіївської селищної ради державний акт реєстрацій в місцевих органах не проходив. У позовній заяві третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] , остання зазначає, що спірний державний акт порушує її законні права та інтереси, оскільки вона є власником земельної ділянки, кадастровий номер 5120885100:01:002:0273 на території Сергіївської селищної ради на узбережжі Чорного моря біля с. Миколаївка. Дана земельна ділянка виділена їй відповідною радою із земель, що входять до складу оскаржуваного державного акту. У позовній заяві третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] , остання зазначає, що спірний державний акт порушує її законні права та інтереси, оскільки вона є власником земельної ділянки, кадастровий номер 5120885100:01:002:0291 на території Сергіївської селищної ради на узбережжі Чорного моря біля с. Миколаївка. Дана земельна ділянка виділена їй відповідною радою із земель, що входять до складу оскаржуваного державного акту. У позовній заяві третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] , останній зазначає, що спірний державний акт порушує його законні права та інтереси, оскільки він є власником земельної ділянки, кадастровий номер 5120885100:02:002:0654 на території Сергіївської селищної ради на узбережжі Чорного моря біля с. Миколаївка. Дана земельна ділянка виділена йому відповідною радою із земель, що входять до складу оскаржуваного державного акту. Представник відповідача у вступному слові посилався на те, що матеріали справи не доводять факту порушення прав та інтересів позивача та третіх осіб наявністю оскаржуваного державного акту, як і власне користування спірною земельною ділянкою СК «Миколаївка». Обставини, на які посилається позивач, документального підтвердження не знаходять, а доводи про порушення його суб`єктивного права з боку відповідача мають характер припущень. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі 10 липня 2023 року ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі відкрито загальне позовне провадження. 03 серпня 2023 року до суду надійшла позовна заява третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] . 03 серпня 2023 року до суду надійшла позовна заява третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] . 03 серпня 2023 року до суду надійшла позовна заява третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] . 04 серпня 2023 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області залучено до справи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , прийнято їхні позовні заяві до спільного розгляду з позовною заявою [PERSON] . 18 грудня 2023 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області залучено до справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Сергіївську селищну раду Білгород-Дністровського району Одеської області та ТОВ «Вертикаль Юг». 29 квітня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області витребувано докази по справі та ухвалено викликати та допитати свідків по справі. 21 травня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області витребувано докази по справі. 17 вересня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відмовлено в задоволенні заяви про поновлення строку на надання відзиву. 16 жовтня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області заяву представника відповідача про відвід судді визнано необґрунтованою. 22 жовтня 2024 року ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкової Ю.Ф. у задоволенні заяви про відвід судді відмовлено. 28 листопада 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області частково задоволено клопотання про залучення доказів. 28 листопада 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі закрито підготовче провадження. 12 лютого 2025 року до суду надійшло вступне слово-промова представника відповідача. 28 жовтня 2025 року до суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи без представника відповідача. 29 жовтня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у задоволенні клопотання про примусовий привід свідка відмовлено. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом дійсно встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне. Відповідно до копії державного акту на право постійного користування землею серії ОД-05-30а від 29 лютого 1996 року, колективному сільськогосподарському підприємству «Миколаївка», Миколаївська сільська рада, на підставі рішення Миколаївської сільської ради від 1995 року № -, надано у постійне користування для сільськогосподарського виробництва 476 га землі в межах та згідно з планом користування. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 30а./т.1, а.с.4-10/ Згідно копії відповіді відділу № 2 ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 21.04.2023 № 1095/340-23, згідно Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди та других примірників державних актів станом на 07.03.2023 державний акт на право постійного користування землею за СК «Миколаївка» не обліковується. Одночасно проінформовано, що відповідно до автоматизованої системи управління документами ДОК ПРОФ з 15 грудня 2022 року за вх. № 2987/33-22 відділом зареєстровано звернення голови правління СК «Миколаївка» щодо отримання копії державного акту на право постійного користування серії ОД-05-30а./ т.1, а.с.13/ З копії інформації про земельну ділянку, кадастровий номер 5120885100:01:002:0260, площею 0,06 га, встановлено, що така перебуває у приватній власності, призначення А.01.05 для індивідуального садівництва, категорія: землі сільськогосподарського призначення./ т.1, а.с.15/ Відповідно до копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.07.2023, земельна ділянка із кадастровим номером 5120885100:01:002:0260, перебуває у приватній власності [PERSON] . / т.1, а.с. 18/ [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 5120885100:01:002:0273, площею 0,06 га, що підтверджується Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 03.08.2023. / т.1, а.с. 32/ [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 5120885100:01:002:0291, площею 0,06 га, що підтверджується Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 03.08.2023. / т.1, а.с. 38/ Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.11.2021, земельна ділянка, кадастровий номер 5120885100:02:002:0654, площею 1,19 га, належить на праві власності [PERSON] . / т.1, а.с. 45/ Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи СК «Миколаївка» ЄДРПОУ: 03768658, є [PERSON] . / т.1, а.с. 46-50/ Земельна ділянка з кадастровим номером 51208/85100:01:003:0915, площею 56 га, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.06.2023, віднесена до земель комунальної власності, адреса: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Миколаївська сільська рада (за межами населеного пункту). / т.1, а.с. 65-68/ Земельна ділянка з кадастровим номером 5120885100:01:003:0921, відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 18.09.2023, перебуває у власності Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, код ЄДРПОУ 05383649, надана в оренду ТОВ «ВЕРТИКАЛЬ-ЮГ», код ЄДРПОУ 37291956. / т.1, а.с.70/ Земельна ділянка з кадастровим номером 5120885100:01:003:0920, відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 18.09.2023, перебуває у власності Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, код ЄДРПОУ 05383649. / т.1, а.с.71-72/ Відповідно до копії листа Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 04.07.2023 № 06-19/1204, до бюджету Сергіївської селищної ради 23.12.2022 надійшли кошти від невизначеного платника, ККД 18010500 земельний податок з юридичних осіб, у сумі 100436,00 грн, призначення платежу сплата зем. Податку за 2020 р. згідно державного акту на постійне користування серії ОД-30а від 29.02.1996. Дані суми рахуються як сплаченими СК «Миколаївка». Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за СК «Миколаївка» не зареєстровано прав на земельні ділянки на території Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Згідно наявної інформації підстав для нарахування земельного податку немає. / т.1, а.с.76/ У відповідь на адвокатський запит [PERSON] . Сергіївською селищною радою надано копії рішень Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про виділ, поділ, розпаювання, передачу чи погодження, а також копії рішень, що мають відношення до Державного акту на право постійного користування землею СК «Миколаївка» серії ОД-05-30 від 29.02.1996. / т.1, а.с.81/ У листі від 11.07.2023 № 06-19/1252 Сергіївською селищною радою повідомлено, що останній достеменно не відомо про факт видачі Державного акту на право постійного користування землею серії ОД-05-30а від 29.02.1996 в загальній кількості 476 га./т. 1, а.с. 77-78/ Рішенням Миколаївської сільської ради народних депутатів від 29 червня 1995 року «Про передачу земель в колективну власність КСГП «Миколаївка»», КСГП «Миколаївка» у колективну власність надано земельні ділянки загальною площею га. / т.1, а.с. 82/ Відповідно до Рішення Миколаївської сільської ради народних депутатів УІІ сесії 12 скликання Миколаївської ради від 29 червня 1995 року «Про заходи з виконання ст.2 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 66/94 «Про невідкладні заходи з прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», у колективну власність КСГП «Миколаївка» надано земельну ділянку у розмірі -. Вирішено також клопотання перед Білгород-Дністровською районною радою народних депутатів про створення комісії з визначення земель, що підлягають передачі у колективну власність КСГП «Миколаївка». / т.1, а.с.83/ ФОП [PERSON] у 2023 році виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться в постійному користуванні СК «Миколаївка», загальна площа 56,0000 га (в тому числі під ріллею 56,0000 га) для ведення сільськогосподарського виробництва та розташована за адресою: Миколаївська сільська рада Білгород-Дністровський район Одеської області. / т.1, а.с.95/ 31.08.2023 кваліфікаційною комісією з питань видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника розглядалась скарга адвоката Тимченко М.М., встановлено, що пояснювальна записка, долучена до технічної документації із землеустрою в 2023 році сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] не відповідає вимогам ст. 29 Закону. Крім того відповідно до пояснювальної записки та матеріалів документації із землеустрою сертифікованим інженером-землевпорядником запроектовано земельну ділянку, площею 56 га, кадастровий номер 512088510:01:003:0915, однак в заяві про виконання робіт та технічному завданні, підписаних замовником СК «Миколаївка» передбачено необхідність встановлення меж земельної ділянки, площею 120,6002 га, на підставі розробленої документації із землеустрою було сформовано та зареєстровано в Державному земельному кадастрі земельну ділянку площею 56 га, кадастровий номер 5120885100:01:003:0915, що фактично накладається на земельні ділянки з кадастровими номерами: 5120885100:01:003:0921, площею 30,2816 га, 5120885100:01:003:0920, площею 1,7185 га, 5120885100:01:003:0223, площею 18,9159 га. Вирішили: відмовити у звернення з поданням до Держгеокадастру щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника [PERSON] / т.1, а.с. 141-151/ Земельна ділянка з кадастровим номером 5120885100:01:003:0920, площею 1,7185 га, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить на праві власності територіальній громаді, Сергіївська селищна рада. / т.1, а.с. 152/ Земельна ділянка з кадастровим номером 5120885100:01:003:0223, площею 18,9159 га, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить на праві власності територіальній громаді, Сергіївська селищна рада; орендар [PERSON] . / т.1, а.с. 154-156/ Земельна ділянка з кадастровим номером 5120885100:01:003:0921, площею 30,2816 га, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить на праві власності територіальній громаді, Сергіївська селищна рада, орендар: ТОВ «Вертикаль-Юг». / т.1, а.с. 152/ Відповідно до висновку експерта судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою № 24-276: 1.Встановлення/відновлення меж земельної ділянки відповідно до Державного акту на право постійного користування землею, серія ОД-05-30а від 29.02.1996 року, виданого КСП "Миколаївка" у розмірі 476 га технічно не надається можливим. 2.Дослідження відповідності Державного акту на право постійного користування землею, серія ОД-05-30а від 29.02.1996 вимогам земельного законодавства не входять до компетенції експертів. 3. Розроблена технічна документація ФОП [PERSON] та її затвердження не відповідають вимог земельного законодавства./т.2, а.с. 65-91/ 24.08.2023 сектором дізнання розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 1202316624000337, за фактом того, що до ЧЧ Білгород-Дністровського РВП надійшла заява директора СК «Миколаївка» Козубенко .О. про те, що 23.08.2023 приблизно о 15 годині 00 хвилин невстановлена особа із незачиненого автомобіля заявника, який він залишив без нагляду по вул. Єврейській неподалік перехрестя вул. Ізмаїльська, міста Білгород-Дністровського Одеської області викрала документи, а саме: Державний акт на право постійного користування землею серію ОД-05-30А від 29.02.1996, оригінал статуту СК «Миколаївка», протокол загальних зборів замовників СК «Миколаївка» від 17.11.2022, заяви членів СК «Миколаївка»./т.2, а.с. 233/ У судовому засіданні допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які пояснили, що їм не відомо про факт існування вказаного державного акту та зазначили, що уся земля була розпайована та надана у користування людям. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що коли він приймав господарство у 2003 році спірного державного акту не було, однак він знав про його існування; орендна плата сплачувалась за площу, яка фактично оброблялась на той момент. Крім того, у судовому засіданні представник третьої особи звернув увагу, що спірний державний акт необхідно скасувати до того, як будуть порушені права позивача, третіх осіб, що заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору. Нормативне обґрунтування Відповідно до ст. 7 ЗК УРСР (у редакції, чинній станом на 29.02.1996) користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності: сільськогосподарським підприємствам і організаціям. Згідно зі ст. 19 ЗК УРСР (у редакції, чинній станом на 29.02.1996) сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів. Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право (ст. 22 ЗК УРСР (у редакції, чинній станом на 29.02.1996)) Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст. 23 ЗК УРСР (у редакції, чинній станом на 29.02.1996)). Згідно зі ст. 60 ЗК України (у редакції, чинній станом на 29.02.1996) радгоспи, інші державні сільськогосподарські підприємства, установи і організації одержують земельні ділянки у постійне користування для сільськогосподарського виробництва. Зазначені підприємства, установи і організації можуть додатково брати в оренду або одержувати у тимчасове користування земельні ділянки. Відповідно до Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 № 28 «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди)», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 23 квітня 1993 року № 31 (далі Наказ від 15.04.1993 № 28), право постійного користування землею посвідчується державними актами на право постійного користування землею, форми яких затверджені Верховною Радою України. Постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форму державного акту на право постійного користування землею. Згідно із п. 1.2. державні акти, що посвідчують право власності на землю або право постійного користування землею, яка перебуває у державній власності, видаються на підставі рішень Верховної Ради України, Верховної Ради Республіки Крим, місцевих Рад народних депутатів. На земельні ділянки, якими користуються громадяни, підприємства, установи, організації та садівницькі товариства, державні акти виготовляються після визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) і складання плану земельної ділянки. При заповненні бланків державних актів на право власності на землю, постійного користування землею і договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) всі записи мають бути зроблені чітко і акуратно, помарки і виправлення не допускаються. План зовнішніх меж земельної ділянки у бланках державних актів складається у масштабі, що забезпечує їх чітке зображення. На плані показуються всі елементи, вказані у пункті 2.3, зокрема план земельної ділянки складається з визначенням на ньому її меж і розмірів, описом меж суміжних власників землі і землекористувачів. На плані показуються: межі всіх черезсмужних ділянок, що передаються (надаються) у власність або користування в межах відповідної Ради народних депутатів; лінійні проміри по межі земельної ділянки; всі поворотні точки меж земельної ділянки; всі точки, закріплені в натурі (на місцевості) довгостроковими межовими знаками; всі лінії, які є суходольними межами. Ці межі викреслюються суцільною лінією чорною тушшю; річки, озера, канали, шляхи, лісосмуги, інші урочища, що співпадають з межами. На плані зовнішніх меж земель власників і користувачів показуються вкраплені земельні ділянки сторонніх власників землі і землекористувачів та додається їх список. План земельної ділянки складається у масштабі, який забезпечує чітке зображення всіх елементів і написів. Згідно із п. 2.5 Наказу від 15.04.1993 № 28 державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею складаються у двох примірниках, підписуються головою відповідної місцевої Ради народних депутатів і скріплюються гербовою печаткою. Сторінку державного акта із зображенням плану земельної ділянки підписує інженер-землевпорядник. Державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею видаються і реєструються тією сільською, селищною, міською, районною Радою народних депутатів, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування. Державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею реєструються відповідно у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею (громадянами) за встановленою формою (п. 3.2 Наказу від 15.04.1993 № 28) Власники землі і землекористувачі зберігають видані їм державні акти і договори на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) як документи постійного зберігання. Здійснюючи тлумачення норм матеріального права, якими регулюється такий інститут земельного права як право постійного користування земельною ділянкою, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.11.2019 у справі № 823/1984/16, а також Конституційний Суд України у рішенні від 22.09.2005 у справі № 5-рп/2005 зазначили, що суб`єктивне право постійного користування земельною ділянкою відрізняється від суб`єктивного права власності на землю та суб`єктивного права оренди; дійшли висновків про те, що хоча власники землі та орендарі поряд із повноваженнями щодо володіння та користування наділяються і повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками (орендарі - в частині передачі земель у суборенду за згодою власника), а постійні користувачі такої можливості позбавлені, у їх праві на землю є ряд особливостей і переваг, зокрема, право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством. Оцінка аргументів сторін. Висновки суду Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тобто у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги про скасування державного акту на право постійного користування землею, посилається на порушення діями керівника СК «Миколаївка» прав як Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, так і сотень власників земельних ділянок (у тому числі і права позивача), які згідно зазначеної конфігурації в Акті входять в територію Акту чи мають граничні накладки. В обґрунтування порушення саме прав позивача надає копію спірного державного акту на право постійного користування землею, скріншот з Публічної кадастрової карти, інформацію про земельну ділянку та копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] також вбачають порушення своїх прав як власників земельних ділянок існуванням спірного державного акту на право постійного користування землею. Також зазначають, що земельні ділянки, які належать їм на праві приватної власності, входять до складу земель, визначених у державному акті, що є предметом спору по справі. [PERSON] на підтвердження права власності на земельну ділянку із кадастровим номером 5120885100:01:002:0273 та порушення свого права надає інформацію з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 03.08.2023. [PERSON] на підтвердження права власності на земельну ділянку із кадастровим номером 5120885100:01:002:0291 та порушення свого права надає інформацію з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 03.08.2023. В обґрунтування наявності порушення свого права на земельну ділянку з кадастровим номером 5120885100:01:002:0654 [PERSON] до позовної заяви додає витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Втім, вищеописані документи на переконання суду, жодним чином не підтверджують факту порушення прав позивача, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, без встановлення факту того, що дійсно земельні ділянки з кадастровими номерами 5120885100:01:002:0260, 5120885100:01:002:0273, 5120885100:01:002:0291, 5120885100:01:002:0654 входять у межі земельної ділянки, площею 476 га, яка, згідно копії державного акту на право постійного користування від 29.02.1996 серії ОД-05-30а, надана у постійне користування колективному сільськогосподарському підприємству «Миколаївка». Не дає можливості встановити порушення прав позивача, третіх осіб, що заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, і розроблена ФОП [PERSON] технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на підставі якої запроектовано земельну ділянку площею 56 га, кадастровий номер 512088510:01:003:0915, оскільки як вбачається з матеріалів справи і як посилається сам представник позивача у клопотанні від 07.12.2023, така земельна ділянка фактично накрила три діючі кадастрові номери на сформовані земельні ділянки з кадастровими номерами: 5120885100:01:003:0223, 5120885100:01:003:0921, 5120885100:01:003:0920. Земельні ділянки з кадастровими номерами 5120885100:01:003:0223, 5120885100:01:003:0921, 5120885100:01:003:0920, відповідно до матеріалів справи, перебувають у власності Територіальної громади в особі Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, тобто ні позивач, ні треті особи із самостійними вимогами щодо предмету спору, не є власниками або користувачами вищезазначених земельних ділянок. Згідно із вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Зважаючи на викладене, недоведеними є вимоги про існування порушення прав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З наявних у справі доказів неможливо встановити те, чи порушуються права позивача, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, відповідачем, чи дійсно розташування земельних ділянок унеможливлює здійснення прав власників земельних ділянок, а також, як стверджує позивач, перешкоджає доступу до узбережжя Чорного Моря. У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17 міститься висновок про те, що недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 29 серпня 2023 року у справі № 910/5958/20). Поряд з цим у названих постановах Верховного Суду також відзначено, що у разі з`ясування обставин відсутності порушеного права позивача (що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові), судам не потрібно вдаватись до оцінки спірного правочину на предмет його відповідності положенням законодавства. Таким чином, з урахуванням усього вищевикладеного, на основі повно та всебічно встановлених доказів, надавши оцінку їх належності, об`єктивності, допустимості та у їх логічному взаємозв`язку, виходячи із фактичних обставин справи та норм чинного законодавства України, їх правозастосування до даних правовідносин, з огляду на те, що особа, яка звертається до суду повинна довести конкретні факти порушення її прав та інтересів, враховуючи, що з матеріалів справи не встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача, третіх осіб із самостійними вимогами щодо предмета спору, доводи про порушення прав, свобод чи інтересів позивача, третіх осіб є абстрактними, не містять жодного обґрунтування негативного впливу спірним державним актом на їхні конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволені позовних вимог відмовлено, також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed