Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,0617 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер 2610400000:14:002:0018), розташованої по [ADDRESS] . Свою позовну заяву мотивує тим, що її дідусь [PERSON] проживав у своєму будинковолодінні по [ADDRESS] . Відповідачами по справі є її батько та дочка спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , які на час смерті батька проживали окремо від нього. 24.07.2020 помирає [PERSON] , її дідусь та батько відповідачів по справі. Вони, близькі родичі по справі, провівши похорони спадкодавця [PERSON] , вирішили, що його спадщину буде приймати вона одна, а відповідачі по справі, як його діти, відмовляються від спадщини на її користь. З цього приводу вони всі звернулись до нотаріуса із заявами, що вона приймає спадщину, а відповідачі відмовляються від прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] . На час смерті спадкодавця [PERSON] у нього було майно, яке складалось з домоволодіння по [ADDRESS] , яке він отримав від своєї матері [PERSON] згідно спадкового договору від 04.10.2006. Також серед документів дідуся вони знайшли державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0,0617 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на якій розміщене вищевказане домоволодіння по [ADDRESS] . Державний акт виданий на його матір [PERSON] . Проте нотаріусом їй було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на спадкове майно, яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] , після якої [PERSON] прийняв спадщину за законом, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки це було неможливо, у зв?язку з тим, що [PERSON] (так у заповіті по батькові вказано) залишила заповіт [PERSON] . В зв?язку з цим, вона змушена звернутись з позовом до суду про визнання права власності на спадкове майно. Вона, як спадкоємець 5-ої черги, згідно зі ст. 1265 ЦК України, внучка, будучи неповнолітньою, прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріуса, як це вказує ст. 1268 ЦК України. Також на час смерті матері спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] , був чинний заповіт від 26.04.2005 на сина [PERSON] . Проте станом на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина, як це вказує ст.1220 ЦК України та спадщину прийняв тільки її дідусь, але не оформив свої спадкових прав. Також згідно інформаційної довідки від 07.06.2022 щодо параметрів запиту [PERSON] , зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація у Спадковому реєстрі відсутня, що вказує на те, що спадкоємець по заповіту [PERSON] її син спадщину не приймав, а в даний час вже помер у 2023 році. Таким чином її дідусь [PERSON] прийняв спадщину своєї матері [PERSON] по закону, хоча і не оформив своїх спадкових прав, а [PERSON] її спадщину по заповіту не приймав, вважається таким, що відмовився від спадщини, як це вказує п. 1 ст. 1272 ЦК України. Звідси вона, як спадкоємець за законом згідно зі ст. 1265 ЦК України та, будучи неповнолітньою особою на час смерті спадкодавця [PERSON] , прийняла усю спадщину [PERSON] , подавши таку заяву до нотаріуса. Представник позивачки подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити, а розгляд справи проводити за його та позивачки відсутності. Відповідачі подали до суду заяви, згідно з якими зазначили, що оскільки після смерті батька вони в нотаріальній конторі відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки, то претензій щодо прийняття спадщини останньою не мають. Розгляд справи просять проводити без їхньої участі. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 28.01.2026 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання та відзиву на позовну заяву. 20.02.2026 відповідачі подали до суду заяви, згідно з якими зазначили, що оскільки після смерті батька вони в нотаріальній конторі відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки, то претензій щодо прийняття спадщини останньою не мають. Розгляд справи просять проводити без їхньої участі. 24.02.2026 представник позивачки подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити, а розгляд справи проводити за його та позивачки відсутності. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідачі позов визнали, визнання ними позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідачів та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [INFO] померла [PERSON] , а [INFO] помер її син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] від 26.04.2010, № [NUMBER] від 24.07.2020 відповідно та свідоцтвом про народження від 14.04.1950 (а.с. 16, 25, 27) Факт родинних відносин між позивачкою та померлим [PERSON] , який являється її дідусем та батьком відповідачів, підтверджується свідоцтвами про народження серій [NUMBER] від 16.05.2006, [NUMBER] від 16.01.1981, [NUMBER] від 19.05.1972 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.09.1994 (а.с. 7, 11, 13, 14). Рішенням Калуського міського суду Івано-Франківської області від 03.08.1993 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 15). Згідно зі заповітом від 26.04.2005, посвідченим приватним нотаріусом Курищуком І.В. та зареєстрованим за № 1770, [PERSON] заповіла [PERSON] все майно, що буде належати їй на день смерті (а.с. 21). Відповідно до умов спадкового договору укладеного 04.10.2006 між [PERSON] то [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Тихан О.М. та зареєстрованого в реєстрі за № Д-1353, [PERSON] передає після своєї смерті у власність [PERSON] належний їй на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який розташований на неприватизованій земельній ділянці. Крім того, 04.10.2006 приватним нотаріусом накладена заборона відчуження зазначеного в договорі домоволодіння до припинення спадкового договору (а.с. 18). 30.04.2010 приватним нотаріусом Тихан О.М. знято заборону відчуження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с. 19). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 07.06.2022 щодо параметрів запиту [PERSON] інформація у Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 26). Відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ № 502689 від 06.11.2009 [PERSON] на підставі рішення від 17.04.2008 № 584 Калуської міської ради є власником земельної ділянки площею 0,0617 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, з кадастровим номером 2610400000:14:002:0018, яка розташована по [ADDRESS] (а.с. 24). Згідно зі заявою позивачки за № 224 від 24.05.2021 вона звернулася до приватного нотаріуса Хомин Н.Б. після смерті дідуся [PERSON] (а.с. 33). Відповідно до заяв відповідачів від 24.05.2021 до приватного нотаріуса Хомин Н.Б. вони зазначили, що від прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , відмовляються (а.с. 34, 35). Згідно з витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі від 24.05.2021 приватним нотаріусом Хомин Н.Б. було зареєстровано спадкову справу № 67696030 після смерті [PERSON] (а.с. 28, 29) та станом на 18.06.2025 після його смерті спадкоємцем за законом є [PERSON] , що стверджується листом приватного нотаріуса Хомин Н.Б. від 18.06.2025 № 321/02-14 (а.с. 32). [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою, окрім нього, більше нікого зареєстровано не було, що підтверджується відповіддю від 20.05.2021, наданою начальником управління «ЦНАП» виконавчого комітету Калуської міської ради (а.с. 37). Листом приватного нотаріуса Хомин Н.Б. від 23.10.2025 за № 487/02-14 позивачку повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] , після якої [PERSON] , прийняв спадщину за законом, але не оформив свої спадкових прав неможливо, оскільки [PERSON] (так по батькові зазначено у заповіті) залишила заповіт [PERSON] (а.а. 38). На спадкове домоволодіння за адресою [ADDRESS] виготовлений технічний паспорт від 22.09.2021 (а.с. 39-44), згідно з яким вказаний житловий будинок побудовано у 1956 році року, а його оціночна вартість становить 430960,60 грн., що підтверджується довідкою від 06.10.2025 (а.с. 51-52). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, який міститься у постанові Судової палати у цивільних справах від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0617 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер 2610400000:14:002:0018), розташовану по [ADDRESS] . Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.ст. 1261 та 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно зі ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Відповідно до ч. 2 ст. 1307 ЦК України заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним. Статтею 1308 ЦК України передбачено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача. Як встановлено з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] 04.10.2006 уклали спадковий договір, відповідно до умов якого [PERSON] передає після своєї смерті у власність [PERSON] належний їй на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який розташований на неприватизованій земельній ділянці. Водночас, відповідно до заповіту від 26.04.2005 [PERSON] заповіла [PERSON] все майно, що буде належати їй на день смерті. Однак, враховуючи, що вказаний заповіт охоплює все належне спадкодавцю майно, в тому числі, те, що визначено умовами спадкового договору від 04.10.2006, а тому з урахуванням імперативних положень ч. 2 ст. 1307 ЦК України, він є нікчемим щодо майна, яке є предметом вказаного спадкового договору та відповідно предметом даного спору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року в справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) зробила висновок, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статті 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Таким чином, враховуючи відсутність відомостей про розірвання спадкового договору від 04.10.2006, [PERSON] прийняв у спадщину спадкове домоволодіння його матері [PERSON] , в тому числі і земельну ділянку площею 0,0617 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер 2610400000:14:002:0018), розташовану по [ADDRESS] , з огляду на загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди), оскільки користування будинком неможливе без використання земельної ділянки, яки виділена для обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд. Однак, [INFO] помер [PERSON] , після смерті відкрилася спадщина на вищевказане майно. Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Частиною 2 статті 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця. Згідно зі ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Як встановлено судом, спадкоємці за законом першої черги, а саме: діти спадкодавця (відповідачі), в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1273 ЦК України, відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь його онуки позивачки по справі, яка являється спадкоємцем за законом п`ятої черги, тобто скористалися своїм правом, передбаченим частиною 2 статті 1274 ЦК України. А тому, беручи до уваги, що позивачка на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] була неповнолітньою, враховуючи, що вона являється онукою спадкодавця та спадкоємцем за законом п`ятої черги, звернувшись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, в силу вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. Крім позивачки, інших спадкоємців, які б звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини, та спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих зі спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. Як визначено ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За таких обставин, враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за законом п`ятої черги, була неповнолітньою на час відкриття спадщини та у встановленому законом порядку звернулася до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини, відмову від прийняття спадщини спадкоємцями першої черги на її користь, визнання позову відповідачами, а також те, що позивачка не може оформити свої спадкові права через наявність заповіту, який є нікчемним щодо майна, яке є предметом даного спору, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для задоволення позовної заяви та визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0617 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер 2610400000:14:002:0018), розташовану по [ADDRESS] . На підставі викладеного ст.ст. 16, 392, 1217, 1220, 1223, 1225, 1241, 1258, 1261, 1265, 1268, 1269, 1270, 1272-1275, 1296, 1302, 1307, 1308 ЦК України, ст.ст. 13, 81 ЦПК України,

Outcome: approved