Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] . В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що 05 грудня 2009 року між сторонами у справі зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння, любові та поваги один до одного шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено з червня 2025 року, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] . Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 30.12.2025 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. З поштових довідок на наявних у матеріалах справи рекомендованих листах вбачається, що надіслані судом відповідачу [PERSON] рекомендовані листи з копією ухвали про відкриття провадження у справі та повідомленнями про судовий розгляд справи не було вручено відповідачу у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною зареєстрованою адресою місця проживання /а.с. 35, 38/, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач [PERSON] вважається повідомленим про перебування на розгляді у суді судової справи, учасником якої він являється. Крім цього, відповідач [PERSON] був повідомлений про розгляд справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, яке було опубліковано за десять днів до дня ухвалення рішення суду /а.с. 37/. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони по справі 05 грудня 2009 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 119, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с. 9/. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв про народження дітей /а.с. 7, 8/. Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, любові та поваги один до одного. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені з червня 2025 року, відновлювати їх позивачка наміру і бажання не має, що підтверджується доводами позовної заяви. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, відзиву на позов, заперечення проти позову, будь-яких заяв чи клопотань суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені судом обставини свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхніх неповнолітніх дітей, які повинні виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, а тому, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішення судом питання про прізвище, яке бажає мати той з подружжя, який змінював його під час державної реєстрації шлюбу, залежить від зазначення відповідних вимог у поданих до суду заяві або позові. Питання про вибір прізвища не зазначено у позовних вимогах, позивачем будь-яких заяв щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу також не подано, тому воно не було предметом судового розгляду. Враховуючи те, що позов задоволено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені нею судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved