Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 30.12.2025 через підсистему «Електронний суд» ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1303735963888 від 06.02.2023. Позов мотивовано тим, що 06.02.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти, однак останній свої зобов`язання належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 11 438,35 грн, з яких 3 788,30 грн заборгованість за тілом кредиту та 7 639,05 грн заборгованість за відсотками. Право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу №04102023/2 від 04.10.2023 було відступлено ТОВ «Діджи Фінанс», у зв`язку з чим позивач набув статусу нового кредитора та звернувся до суду з даним позовом. Відповідач відзиву на позов не надала. Заяви, (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.01.2026 було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання повторно не з`явилась без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Відповідно до ч. 5 ст. 286 ЦК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» та [PERSON] договору про надання фінансового кредиту продукту «СТАРТ» №1303735963888 від 06.02.2023, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 3 800,00 грн строком на 15 днів з 06.02.2023 по 21.02.2023 (з можливістю продовження строку), з метою отримання кредиту «здоров`я», а позичальник зобов`язався прийняти та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені умовами договору. Договір підписано 06.02.2023 електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора G3H5F8. З довідки ТОВ «Платежі Онлайн» №1457/10 від 09.10.2023 вбачається, що товариством здійснено переказ грошових коштів від ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» на платіжну картку № [NUMBER] у сумі 3 800,00 грн, що підтверджує факт надання кредитних коштів позичальнику. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №1303735963888 від 06.02.2023 загальна заборгованість [PERSON] становить 11 438,35 грн, з яких 3 788,30 грн заборгованість за тілом кредиту та 7 639,05 грн заборгованість за відсотками. 04.10.2023 між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №04102023/2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №1303735963888 від 06.02.2023 у сумі 11 438,35 грн перейшло від первісного кредитора до ТОВ «Діджи Фінанс», яке набуло статусу нового кредитора у зобов`язанні. Оцінка Суду. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем було сплачено 2 422,40 грн. судового збору, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] . Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд виходить із такого. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а за результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Для визначення їх розміру учасник справи подає договір про надання правничої допомоги та докази обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Згідно з частинами третьою та восьмою статті 141 ЦПК України суд при розподілі судових витрат враховує обґрунтованість і пропорційність витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, складності справи, поведінки сторін та інших обставин, а розмір витрат встановлює на підставі поданих доказів. При визначенні суми відшкодування суд застосовує критерії реальності, необхідності та розумності витрат. Аналогічні підходи сформульовані у практиці Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справах «East/West Alliance Limited проти України» та «Лавентс проти Латвії») та у правових позиціях Верховного Суду, зокрема у постанові Об`єднаної палати від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та у висновках Великої Палати Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц. Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі витрати на адвоката навіть у разі їх документального підтвердження, якщо з огляду на принципи справедливості, пропорційності та верховенства права встановить, що їх розмір є завищеним. Суд враховує, що ціна позову у даній справі становить 11 438,35 грн, з яких 3 788,30 грн сума основного боргу та 7 639,05 грн проценти. Спір виник із кредитного договору, укладеного у письмовій (електронній) формі, фактичні обставини підтверджуються письмовими доказами, правовідносини є типовими, а судова практика у такій категорії справ є усталеною. Розгляд справи здійснено у спрощеному позовному провадженні без участі сторін. З огляду на характер спору, його незначну складність, обсяг виконаних представником позивача робіт та співмірність заявлених витрат із ціною позову, суд дійшов висновку, що заявлена до відшкодування сума 6 000 грн є завищеною та не відповідає критеріям розумності й пропорційності. Таким чином,

Outcome: approved