Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.06.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем укладено договір № 623759. Сторони узгодили істотні умови які викладені в кредитному договорі. Сума кредиту (загальний розмір) складає 43750,00 грн.; строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 04.06.2024. Пунктом 1.5. договору, передбачено умови нарахування та тип процентної ставки за кредитом. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. Також зазначає, що 31.01.2025 було укладено договір № 31012025, відповідно до якого ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 623759. Таким чином, позивача наділено правом вимоги до відповідача за договором № 623759. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 623759 від 04.06.2021, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 25946,87 грн., з яких: 18714,57 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 7232,30 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 0,00 грн. - заборгованість за пенею та/або штрафами, 0,00 грн. - заборгованість за комісіями, 0,00 грн. - інфляційні збитки, 0,00 грн. - нараховані 3% річних. Тому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Ухвалою судді Глухівського міськрайонного суду [PERSON] від 07 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] та відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 119 від 23.12.2025 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, 23.12.2025 дану справу передано до провадження судді Мазура С.А. Ухвалою судді від 25.12.2025 зазначену справу прийнято до провадження та продовжено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач, в установлений судом строк, відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 04.06.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір № 623759 про надання споживчого кредиту (а.с. 31-33). Сторони узгодили істотні умови які викладені в кредитному договорі: сума кредиту (загальний розмір) складає 43750,00 грн., строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 04.06.2024 (п.1.3, п.1.4 договору). Пунктом 1.5. договору, передбачено умови нарахування та тип процентної ставки за кредитом. Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 44). Сторонами також погоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором, що є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 623759 від 04.06.2021 (а.с. 43). Факт перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується платіжним дорученням № 5633 від 04.06.2021 (а.с. 50). Відтак, первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 623759 від 04.06.2021 станом заборгованість відповідача перед банком на дату відступлення прав вимоги становить 25946,87 грн., з яких: 17753,15 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 961,42 грн. - заборгованість за відсотками за перший день користування, 7232,30 грн. заборгованість по відсоткам на дату продажу, 64тринадцять,32 грн. списання відсотків (а.с. 51). Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Судом також встановлено, що 31.01.2025 ТОВ «Слон Кредит» на підставі договору факторингу № 31012025 за плату відступило, а ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідач (а.с. 6-12, 13-23). З акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 31012025 від 31.01.2025 вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 2092, після чого з урахуванням п.2, п.3 договору факторингу № 31012025 від 31.01.2025, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 22). Відповідно додатку № 1-1 до договору факторингу № 31012025 від 31.01.2025 Реєстр боржників ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача кредитним договором № 623759 в сумі 25946,87 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 18714,57 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 7232,30 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн, заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн, заборгованість за комісіями - 0.00 грн, інфляційні збитки - 0.00 грн, нараховані 3% річних -0.00 грн. (а.с. 24-26). Отже позивач набув право вимоги грошових коштів до відповідача за договором № 623759 про надання споживчого кредиту від 04.06.2021 укладеним між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України, передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Таким чином, факт укладення кредитного договору та використання відповідачем кредитних коштів є доведений. Відповідачем будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 25946,87 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 18714,57 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 7232,30 грн. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 грн. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові від 22.05.2024 № 754/8750/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved