Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Яворівського районного суду Львівської області з позовом, у якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] частину житлового будинку [ADDRESS] та всіх господарських будівель, який в цілому складається з двох житлових кімнат та кухні, загальною площею 45,0 кв.м., житловою площею 22.0 кв.м. В обґрунтування позову покликається на те, що [INFO] померла бабця [PERSON] , яка все своє майно заповіла своїм донькам (в рівних частинах): [PERSON] (мати позивача) та [PERSON] . [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] прийняла спадщину та отримала Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на частку будинку [ADDRESS] . [PERSON] вступила у фактичне володіння та управління всім будинком [ADDRESS] , користувалася будинком, обробляла земельну ділянку. Підтримувала будинок в належному стані, проводила поточні ремонти, міняла вікна і двері в будинку. [PERSON] не подала заяви в нотаріальні органи, а також не вступила в управління спадковим майном протягом строку визначеного законом. Цих дій вона також не проводила і до дня своєї смерті ( [INFO] ). Після смерті [PERSON] , відповідачі: [PERSON] (чоловік померлої) та [PERSON] (донька померлої) не зверталися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] ( [INFO] ) позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Шапіро I.В. та 31 липня 2024 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на частку житлового будинку [ADDRESS] яка належала [PERSON] . Що до іншої частини спадкового майна нотаріус Шапіро І.В. прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії що до видачі мені свідоцтва про право на спадщину за законом на другу половину будинку [ADDRESS] , так як спадкоємець не подав документи, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на таке майно, у спадкоємця відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину документи. Позивач не може отримати свідоцтво на спадщину у зв`язку з відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вказані обставини позбавляють [PERSON] можливості оформити спадщину у позасудовому порядку. Просить позов задовольнити. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 24.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 24.04.2025 року витребувано у приватного нотаріуса матеріали спадкової справи заведеної після смерті - [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 01.07.2025 року витребувано у приватного нотаріуса матеріали спадкової справи заведеної після смерті - [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 16.12.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, представник позивача адвокат Літовченко Л.Р. подала до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , не з`явився, подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11.02.2026, є дата складення повного судового рішення 23.02.2026. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В свою чергу відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно із свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Залізничним рай бюро ЗАГС м.Львова від 07.03.1962, актовий запис №7 [PERSON] , народилася [INFO] . Батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00048206940 від 28.11.2024 року,10.05.1987 у міському ВДРАЦС ЛМУЮ було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №1169. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище " [PERSON] ". Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого повторно від 11.07.2023, 26 жовтня 2007 року [PERSON] та [PERSON] . розірвали шлюб. Після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Судом встановлено, що 15.08.1961 у Залізничниому рай бюро ЗАГС м.Львова було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №1223, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище " [PERSON] ". 06.03.1965 у Ходорівській міській раді Жидачівського району Львівської області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище " [PERSON] ". Як встановив суд, [PERSON] , померла [INFO] в с.Зелів Яворівського району Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 21.07.1993 року. [PERSON] , померла [INFO] в м.Львів, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 27.02.2023 року. [PERSON] , померла [INFO] в м.Львів, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.01.2008 року. Згідно із свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Львівським міським бюро ЗАГС від 29.11.1965, актовий запис №6864 - [PERSON] , народилася [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 23.04.1988 у палаці урочистих подій м.Львів, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №766, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище " [PERSON] ". 10.08.1992 року [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла усе своє майно своїм донькам (в рівних частинах): [PERSON] та [PERSON] . Заповіт посвідчено Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області. частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , числився за [PERSON] , що підтверджується довідкою №65 від 28.01.2025 року виданою Івано-Франківською селищною радою Яворівського району Львівської області. Право власності на частину житлового будинку належним чином не оформлено, проте даний будинок відповідає технічним вимогам, що підтверджується технічним паспортом, який виготовлено 04.12.2024 року. Згідно свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке було видано 31.08.2009 року Домажирською сільською радою Львівської області Яворівського району Львівської області на підставі рішення виконкому: 35922 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, успадкувала [PERSON] . Судом встановлено, що 18.07.2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Шапіро І.В. як спадкоємець за заповітом та за законом. Згідно матеріалів спадкової справи № 12/2023 після смерті [PERSON] інших спадкоємців немає. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.09.2025 встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводились. Як встановлено в ході розгляду справи позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового житлового будинку у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Таким чином, відповідно до приписів ст.1276 ЦК України, за позивачем, як спадкоємицею за законом після смерті матері [PERSON] , яка за життя фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , слід визнати право власності на 1/2 частин зазначеного житлового будинку. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК ), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Разом з тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Згідно з положеннями пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування , свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху, окрім звернення до суду за захистом порушеного права, у позивача немає, відповідно ст.16 ЦК України вона обрала правильний спосіб захисту свого порушеного права. У відповідності до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). За встановлених обставин, зважаючи на те, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після померлих [PERSON] та [PERSON] та прийняла спадщину, але отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла через відсутність правовстановлюючих документів, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, згідно клопотання позивача судовий збір слід залишити за позивачами. На підставі викладеного,

Outcome: approved