Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач ТОВ "Діджи Фінанс" звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з тих підстав, що як стверджує, що 10.06.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ "Мілоан" Грабовським В.М. подано заявку на отримання кредиту № 101383721. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ "Мілоан" направило відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов договору про споживчий кредит № 101383721 від 10.06.2021. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит № 101383721 від 10.06.2021 з ТОВ "Мілоан" та на підставі платіжного документа відповідачеві перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000 грн. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин, внаслідок чого 14.09.2021 згідно умов договору відступлення права вимоги № 08Т ТОВ "Мілоан" відступлено право вимоги за кредитним договором № 101383721 від 10.06.2021 на користь ТОВ "Діджи Фінанс", а відповідно ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення сума боргу перед новим кредитором ТОВ "Діджи Фінанс" є обгрунтованою та документально підтвердженою, становить 22825 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000 грн., заборгованість за відсотками становить 16875 грн., заборгованість за комісійними винагородами становить 950 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Діджи Фінанс" заборгованість за кредитним договором № 101383721 від 10.06.2021 в розмірі 22825 грн.; стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Діджи Фінанс" судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. в поданій ним позовній заяві позов підтримує, просить розглянути справу в його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справу був повідомлений у встановленому законом порядку. З врахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.06.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ "Мілоан" [PERSON] подано заявку на отримання кредиту № 101383721. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ "Мілоан" направило відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов договору про споживчий кредит № 101383721 від 10.06.2021. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит № 101383721 від 10.06.2021 з ТОВ "Мілоан" та на підставі платіжного документа відповідачеві перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000 грн. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин, внаслідок чого 14.09.2021 згідно умов договору відступлення права вимоги № 08Т ТОВ "Мілоан" відступлено право вимоги за кредитним договором № 101383721 від 10.06.2021 на користь ТОВ "Діджи Фінанс", а відповідно ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення сума боргу перед новим кредитором ТОВ "Діджи Фінанс" є обгрунтованою та документально підтвердженою, становить 22825 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000 грн., заборгованість за відсотками становить 16875 грн., заборгованість за комісійними винагородами становить 950 грн. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦПК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, в передбачений у договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором № 101383721 від 10.06.2021 у загальному розмірі 22825 грн., тому позов є законним, обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо судових витрат. За правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Суд звертає увагу на те, що при зверненні до суду з вказаним позовом позивачем сплачено 2422,40 грн. судового збору, тому дана сума сплаченого судового збору підлягаю стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання та понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача разом з позовної заявою подано до суду: договір про надання правової допомоги № 42649746 від 05.05.2025, додаткову угоду від 29.07.2025 до договору про надання правової допомоги № 42649746 від 05.05.2025, детальний опис робіт (наданих послуг), акт № 101383721 від 29.07.2025 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг). Таким чином, позивачем подано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з урахуванням доведеності понесених витрат на правову допомогу, а також враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом юридичних послуг позивачу та їх характер, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених, або тих які будуть понесені стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, а також співрозмірність із характером справи та її складністю і виконаною роботою, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» вказаних витрат у розмірі 5000 грн. На підставі ст. 512, 514, 516, 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved