Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Служба у справах дітей Калуської міської ради (орган опіки та піклування) в інтересах дитини звернулася до суду з позовом про відібрання у батьків [PERSON] та [PERSON] їх малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] , не одружені, фактично до 2024 року проживали разом в с.Мостище. Батьки обоє зловживають алкоголем, ведуть аморальний спосіб життя, батько систематично вчиняв домашнє насильство (фізичного та психологічного характеру) відносно матері y присутності доньки [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дитини не займаються на належному рівні, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дівчинки, підготовку її до самостійного життя, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини. З часу перебування дитини в міжрегіональному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, батьки не здійснили жодних дій щодо повернення дитини у сім`ю. [PERSON] з батьками є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Окрім цього, батьки неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, зокрема: [PERSON] у відповідності до постанови Калуського міськрайонного суду від 15.08.2023 справа № 345/3635/23, за домашнє насильство, та [PERSON] у відповідності до постанов Калуського міськрайонного суду від 28.10.2024 справа № 345/4896/24, від 07.03.2024 справа № 345/1217/24, від 06.02.2025 справа № 345/67/25, від 26.05.2025 справа № 345/2082/25, від 25.07.2025 справа № 345/3833/25, за неналежне виконання батьківських обов`язків. Батькам надавався час для подолання складних життєвих обставин, однак вони не скористалися даною можливістю, надалі ведуть аморальний спосіб життя (зловживають алкоголем). До [PERSON] в реабілітаційний центр мати приїжджала 2 рази (20.07.2025 та 16.08.2025). Батько дитину не провідував жодного разу. Просить позов задовольнити, врахувавши при вирішенні справи насамперед інтереси дитини, які мають пріоритет. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.09.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Представник відповідача - адвокат Іванів О.Б. подав до суду відзив на позовну заяву в якому просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх вимог вказав наступне. В заявленому позові представник позивача посилається на обставини які майже повністю стосуються доведеності негативної поведінки покійної [PERSON] щодо дочки [PERSON] , щодо зловживання нею алкогольними напоями, способу її проживання, тощо. Однак доведеність таких обставин щодо [PERSON] не мають на даний час значення, так як вона померла. [PERSON] категорично заперечує обставини, про які позивач зазначає щодо нього, зокрема: зловживання алкоголем, ведення аморального способу життя, вчинення домашнього насильства. Вважає, що позивачем, не долучено жодних доказів на підтвердження вищевказаної поведінки. [PERSON] притягувався до відповідальності за домашнє насильство, мало місце у серпні 2023 року, тобто в часі більше 2-х років назад. В той час, дійсно був у нього конфлікт саме з причини неналежного виконання батьківських обов`язків матір`ю дитини, покійною [PERSON] , з якою він мав словесний конфлікт, і цим самим порушив тимчасовий заборонний припис, за що і був притягнутий до адміністративної відповідальності. [PERSON] бажає виховувати свою дочку [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини [PERSON] почала зловживати алкоголем, постійні суперечки з цього приводу нерідко переростали у сварки, і призвели до того, що [PERSON] перейшов проживати окремо від неї та їх дочки. Однак, він постійно цікавився долею дитини, допомагав матеріально, намагався бачитися з дочкою. [PERSON] має постійне місце роботи. Він проживає в житловому будинку по [ADDRESS] , позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем роботи. [PERSON] працює позмінним графіком. Він має можливість і вживає всіх заходів для створення належних умов для проживання та для виховання своєї дочки [PERSON] . 05.11.2025 року [PERSON] мав побачення з дочкою [PERSON] в Міжрегіональному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області, де вона перебуває. Дитина його впізнала, раділа батькові, не хотіла із ним прощатися. З огляду на вищевказане вважає, що заявлений позов до [PERSON] є безпідставним і не підлягає до задоволення. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.12.2025 справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.12.2025провадження у справі за позовом Служби у справах дітей Калуської міської ради (орган опіки та піклування) в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав - закрити в частині позовних вимог до [PERSON] у зв`язку з її смертю. Представник Служби у справах дітей Калуської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначила, що малолітня [PERSON] [INFO] перебуває на обліку в Службі у справах дітей Калуської міської ради з 2023 року. В даній сім`ї неодноразово вчинялось насильство як психологічного так і фізичного характеру батьком відносно [PERSON] та їх малолітньої доньки [PERSON] . Вважає, що батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків, за час перебування дитини в Міжрегіональному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області жодного разу не відвідував доньку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що з того часу як його донька перебуває в Міжрегіональному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області відвідував її неодноразово, дитина була рада його бачити, не хотіла з ним розлучатися. Він алкогольними напоями не зловживає, не вчиняв домашнього насильства, має постійне місце роботи. [PERSON] зловживала алкогольними напоями, однак дитина проживала з нею. Матір за дитиною не доглядала, часто перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Він забезпечений житлом, де є всі належні умови для проживання дитини та має бажання виховувати доньку самостійно. За час проживання дитини з матір`ю допомагав матеріально: забезпечував продуктами харчування, одягом та памперсами родину. В сім`ї дійсно були конфлікти з матір`ю, через те, що остання зловживала алкогольними напоями. Представник відповідача - адвокат Іванів О.Б. в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити. Додатково зазначив, що всі обставини, які зазначені в обґрунтування позовних вимог стосуються матері дитини. [PERSON] в свою чергу бажає виховувати доньку, має для цього всі належні умови, працевлаштований та не зловживає алкогольними напоями, цікавиться дитиною та її станом здоров`я. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] - сестра [PERSON] , пояснила, що її брат перебував в стосунках з покійною [PERSON] , однак малолітню [PERSON] вилучили в той час як вона проживала з матір`ю. Вона бажає допомагати брату в вихованні доньки [PERSON] , оскільки в неї теж є малолітній син і діти зможуть відвідувати дошкільний заклад разом. Характеризує [PERSON] як дбайливого батька, який хвилюється та піклується про свою доньку, відвідує її в Міжрегіональному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області. Підтвердила, що в [PERSON] є всі необхідні умови для проживання з дитиною. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] - сестра [PERSON] , пояснила, що вона є хресною мамою [PERSON] . Дівчинка постійно проживала з матір`ю, яка вела аморальний та антисоціальний спосіб життя. [PERSON] піклувався про дитину, привозив їй необхідні речі, грошові кошти. Характеризує [PERSON] як доброго та дбайливого батька. Вона бажає допомагати [PERSON] в вихованні доньки [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін та покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Закон України "Про охорону дитинства" у статті 11 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їхній волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (статті 14 Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно з статтею 9 цієї Конвенції, держави - сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [PERSON] , народилася [INFO] , батько дитини [PERSON] , мати дитини [PERSON] . [INFO] матір [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Малолітня [PERSON] , [INFO] відповідно до наказу Служби у справах дітей Калуської міської ради від 07.08.2023 № 61/01-07 взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, за підставою вчинення щодо дитини домашнього насильства психологічного характеру. Згідно наказу Служби у справах дітей Калуської міської ради від 01.07.2025 № 68/01-07 [PERSON] взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, за підставою ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно з копіями актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 26.04.2023, 01.08.2023 та 16.02.2024 за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] проживає з батьками [PERSON] та [PERSON] в задовільних умовах. В наявності є продукти харчування, одяг для дитини, взуття. При спілкуванні з [PERSON] від нього відчувається запах алкоголю. Зі слів [PERSON] її чоловік [PERSON] вчиняє систематично домашнє насильство, зловживає алкоголем. Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 15.07.2025 Служби у справах дітей Калуської міської ради встановлено, що на час виявлення дитини за адресою: [ADDRESS] , матір [PERSON] ймовірно перебувала у стані алкогольного сп`яніння. У дитини виявлено на тілі значні попрілості, дитина неохайна, наявні ознаки недогляду. Дитина перебувала у помешканні з матір`ю та її знайомими, які ймовірно були у стані алкогольного сп`яніння. Матір дитини вела себе агресивно, від неї було відчутно запах алкоголю, а також у неї була не чітка вимова і хода. За результатом проведення оцінки рівня безпеки дитини: «Дуже небезпечно» підтверджено загрозу життю та здоров`ю дитини, комісією прийнято рішення про негайне відібрання дитини у батьків та влаштування дитини до Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей. 15.07.2025 о 16.20 год. [PERSON] , [INFO] тимчасово влаштовано до Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області, що підтверджується Актом прийому дитини. Згідно з копіями належним чином засвідчених актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 09.09.2024 за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] у п`ятикімнатній квартирі, санітарний стан приміщення задовільний. Однак, при обстеженні в кімнаті був відчутний неприємний запах алкоголю, і зі слів дядька дитини [PERSON] , його сестра [PERSON] зловживає спиртним напоями. Сусіди також стверджують, що неодноразово бачили [PERSON] , яка гуляла з дитиною перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] , обстеження проведено за телефонним повідомленням [PERSON] про те, що його сестра [PERSON] неналежно виконує батьківські обов`язки, зловживає алкоголем та не дотримується режиму харчування [PERSON] . В ході обстеження встановлено, що у хлібниці запліснявілий хліб. В наявності є мінімальні продукти харчування та їжа. Також, зі слів [PERSON] , [PERSON] за комунальні послуги не має коштів платити, [PERSON] останній тиждень матеріальної допомоги не надає. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 18.06.2025 за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що дитина має місце для сну та відпочинку, в наявності є достатня кількість продуктів харчування, одяг, взуття. Однак, дитина хворіє (температурить та має сильний кашель). До медичних закладів мати дитини не зверталася, займається самолікуванням дитини. В помешканні відчутно запах алкоголю, за ліжком де спала дитина виявлена недопита пляшка з пивом. Зі слів [PERSON] , напередодні в вечері до неї приходила сусідка і вони випивали разом, пиво залишилося звечора. З матір`ю проведена бесіда щодо необхідності звернення до медичного закладу для лікування дитини, недопущення вживання спиртного та належного виконання нею батьківських обов`язків. Відповідно до листів КНП «Центральна районна лікарня Калуської міської ради Івано-Франківської області» від 13.02.2024 та Калуського РВП ГУНП Івано-Франківської області від 16.02.2024 повідомлено, що 13.02.2024 о 12:55 в педіатричне відділення в КНП «Калуська ЦРЛ» доставлено каретою СШМД дитину [PERSON] , [INFO] , з діагнозом: «ГРВІ, гіпертермічний синдром». Дитина доставлена у супроводі матері [PERSON] , яка перебувала у стані сп`яніння та намагається забрати дитину, відмовляється від стаціонарного лікування дитини у педіатричному відділенні та на підставі власноручної заяви виписана із медичного закладу. Згідно листа КНП «Калуський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Калуської міської ради» від 22.08.2023 № 411-01-15, малолітня [PERSON] знаходиться на «Д» обліку в дитячого невролога, генетика та педіатра з приводу діагнозів: Множинні стигми дизембріогенезу. Синдром затримки стато-кінетичного розвитку. Синдром гіпотепії, як прояв перинатального ураження ЦНС. Гіпотрофія ІІІ ст. Профілактичні щеплення відсутні. Відповідно до листа Калуського РВП ГУНП Івано-Франківської області від 07.07.2025 № 109430-25 повідомлено, що у ході проведеної перевірки встановлено, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння не може належним чином виконувати батьківські обов`язки по догляду за малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , що є небезпечним для життя та здоров`я дитини, та може призвести до трагічних наслідків. Відповідно до листа КНП «Калуський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Калуської міської ради» від 08.07.2025 № 539/01-15, малолітня [PERSON] знаходиться на «Д» обліку в дитячого невролога, діагноз: G 96.8., група здоров`я ІІ, фізичний розвиток н/середнього. Дитина народжена недоношеною з вагою 780 г., з синдромом дихальних розладів новонароджених. Тривалий час знаходилась стаціонарному лікуванні, і спостереженні. Останнє звернення в дитячу поліклініку 23.10.2024. На запрошення з`явитися на вакцинацію мама не відповідала на телефонні дзвінки. Рекомендації лікаря-педіатра щодо лікування та догляду за дитиною зі сторони мами виконувались частково. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Калуської міської ради від 08.09.2025 № 01-23/584 на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Калуської міської ради було розглянуто питання про доцільність відібрання дитини [PERSON] , [INFO] у батьків [PERSON] , [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Ухвалено рішення про доцільність відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» в редакції чинній на момент відібрання дитини, визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно з частиною першою статті 170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також, в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органові опіки та піклування. Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків стало виникнення небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я. В ході розгляду цієї справи суд не встановив, що батько проявляв насильство до дитини, жорстоко поводився з нею, не лікував, не забезпечував харчуванням, залишали одну тривалий період часу поза межами житла. Також суду не надано доказів, що відповідач має шкідливі звички, веде аморальний спосіб життя, нехтує правилами моралі. Щодо померлої [PERSON] , то остання дійсно неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. Згідно доданих до матеріалів справи постанов Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.03.2024 вбачається, що [PERSON] за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей) накладено адміністративне стягнення у виді попередження. Окрім цього постановами суду від 28.10.2024, 06.02.2025, 26.05.2025 [PERSON] , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст 184 КУпАП. Однак дані постанови суду суд до уваги не бере оскільки вони не стосуються відповідача. Натомість щодо батька до матеріалів справи долучено характеристику від 28.10.2025 видана старостою Мостищенського старостинського округу в якій зазначено, що [PERSON] зареєстрований та фактично проживає по [ADDRESS] . За час проживання в селі зарекомендував себе як працьовитий, товариський та доброзичливий. З характеристики ТОВ «ПОЛІКЕМ» від 27.10.2025 відносно [PERSON] вбачається, що він працює апаратником полімеризації 6го р. З 01.09.2008 за змінним графіком, стараний та відповідальний. Не порушував правил внутрішнього трудового розпорядку та умов трудового коллективу. Під час розгляду справи відповідач неодноразово відвідував заклад у якому перебуває дитина. Така поведінка відповідача свідчить, що останній бажає повернути дитину в сім`ю. Суд з урахувань пояснень свідків, та довідок про стан здоров`я дитини прийшов до висновку, що якби мати не була постійно із дитиною та не вела аморальний та антисоціальний спосіб життя то це не призвело б до поміщення дитини до Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області. Натомість доданими до матеріалів актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та показами свідків підтверджується, що батько [PERSON] постійно забезпечував доньку [PERSON] продуктами харчування, одягом, взуттям по сезону та грошовими коштами. Слід зазначити, що в жодному із актів не зазначено, що дитина на момент обстежень була не доглянута, занедбана, не було достатньої кількості дитячого харчування, ліків, предметів гігієни. Окрім того, і в інших зазначених вище актах вказується що умови проживання сім`ї задовільні. Суд погоджується, що факти, відображені в акті про те, що матір зловживає алкогольними напоями, часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння та веде аморальний спосіб життя є негативним явищем, однак такі факти не стосується відповідача, [PERSON] у справі. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За змістом статтей 151, 163 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відібрання дітей від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав має бути наслідком невиконання батьківських обов`язків або їх неналежного виконання, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я та морального виховання. Європейський суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що роль органів соціального забезпечення полягає саме в тому, щоб допомогти особам у скрутному становищі, допомагати їм вживати заходів і консультувати їх, серед іншого, про різні види доступних соціальних виплат, про наявні можливості отримати соціальне житло або про інші засоби подолання труднощів (Saviny проти України, № 39948/06, § 57, 18 грудня 2008 року, і R.M.S. проти Іспанії, № 28775/12, § 86, 18 червня 2013 року). У випадку уразливих осіб влада повинна виявляти особливу увагу і забезпечувати їм підвищений захист (B. проти Румунії (№ 2), № 1285/03, §§ 86 і 114, 19 лютого 2013 року, Todorova проти Італії, № 33932/06, § 75, 13 січня 2009 року, Zhou проти Італії, № 33773/11, § 58, 21 січня 2014 року, Akinnibosun проти Італії, № 9056/14, § 82, 16 липня 2015 року і Soares de Melo проти Португалії, № 72850/14, § 106, 16 лютого 2016 року). Отже, обов`язком держави, в тому числі в особі позивача, є збереження сім`і та всіляко сприяти подоланню різного роду труднощів. Для того, щоб позбавити дитину зв`язків з батьками обставини мають бути особливо значними та особливо винятковими і в силу вимог статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України саме позивач повинен довести такі обставини. При ухваленні рішення, суд враховує і те, що батько дитини зробив для себе відповідні висновки, бажає і надалі виконувати батьківські обов`язки, постійно провідує дитину, телефонує до дитячого будинку, батько має постійне місце роботи, власний будинок з необхідними умовами для життя дитини і демонструє своїм ставленням дійсне бажання жити з дитиною та опікуватись нею. З урахуванням викладеного вище суд вважає, що обставини, які стали підставою для відібрання дитини на сьогоднішній день перестали існувати. Таким чином позивачем не доведено, що відібрання дитини від батька, яке по суті є першим кроком до позбавлення його батьківських прав, відповідає інтересам дитини, а тому суд визнає вимогу про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав безпідставною та вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed