Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

В жовтні 2025 року позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 10.06.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики №75437561, згідно умов якого вона отримала кредит в розмірі 10000,00 гривень зі ставкою 1,99% на день, строком на 30 днів. 27.01.2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №75437561, де боржником є [PERSON] 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №77436486, де боржником є [PERSON] . Станом на день звернення до суду з позовом заборгованість відповідачки не погашена, проценти за користування кредитними коштами не сплачені, у зв`язку з чим у відповідачки обліковується прострочена заборгованість за договором у розмірі 34041,46 гривень. Таким чином, представник позивача просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договорами, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. 21.10.2025 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Представник позивача в судовому засіданні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, вказав, що в договорі чітко написано про пролонгацію його умов. Представником відповідачки до канцелярії суду 20.11.2025 року подано відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник відповідачки в судовому засідання пояснила, що позов визнають частково, а саме на суму орієнтовної вартості кредиту, яка вказана в договорі позики, а саме на суму тіла кредиту та відсотків на суму 1492,50 гривень. Суд, вислухавши пояснення представників, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 10.06.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики №75437561, згідно умов якого вона отримала кредит в розмірі 10000,00 гривень зі ставкою 1,99% на день, строком на 30 днів (матеріали електронної справи). Із дослідженого судом договору встановлено, що [PERSON] ознайомлена та згідна з умовами договору, що підтверджується її електронним підписом (одноразовим ідентифікатором). На виконання умов укладених договорів позикодавцем були перераховані грошові кошти на рахунок позичальника, що підтверджується витребуваною судом випискою з АТ КБ "Приват Банк" (а.с. 69-72). 27.01.2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників (матеріали електронної справи) Згідно реєстру боржників від 27.01.2022 року до договору факторингу № 27/01/2022 від 27.01.2022 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №75437561 від 10.06.2021 року (матеріали електронної справи). 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №75437561, де боржником є [PERSON] (матеріали електронної справи) Згідно реєстру боржників від 10.03.2023 року до договору факторингу № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал`передало, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №75437561 від 10.06.2021 року (матеріали електронної справи). Як вбачається із Розрахунку заборгованості, відповідачка зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором не виконала повному обсязі, внаслідок чого за нею рахується заборгованість за договором з врахуванням сплачених коштів, станом на 27.01.2022 року у розмірі 34041,46 гривень, з яких 10000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 23858,45 гривень заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 160,00 гривень інфляційні збитки, 23,01 гривень - нараховані 3% річних (матерілаи електронної справи). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Статтею 1055 ЦК України визначена письмова форма укладення кредитного договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із ч.1 ст. 634 ЦК України вбачається, що Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства. Таким чином, беручи до уваги вищезазначене, а також те, що відповідачкою не подано до суду відзив на позовну заяву та не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували проведений представником позивача розрахунок заборгованості за вищевказаним договором, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з вини відповідачки, а отже суд вважає, що вимоги представника позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Таким чином, у зв`язку з порушенням прав позивача внаслідок неповернення кредиту відповідачкою, позов слід задовольнити і стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 33858,45 грн., яка складається з: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10000,00 гривень та заборгованістю за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 23858,45 гривень. Суд вважає твердження представника відповідача щодо нарахування відсотків лише перші 30 днів помилковим, оскільки в п. 5.3 електронного договору позики № 75437561 від 10.06.2021 року вказано щодо пролонгації строку користування позикою і факт підписання вказаного договору стороною відповідача не оспорюється. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А тому суд вважає, що задоволенню підлягають і вимоги щодо стягнення інфляційних збитків та нарахованих 3-% річних на загальну суму 183,01 гривень, оскільки заперечень щодо стягнення вказаних сум або контр розрахунків суду надано не було. Таким чином всього до стягнення з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягає 34041,46 гривень. Так, положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір про надання правничої допомоги від 01.07.2024 Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; тарифи на послуги, витяг з акту про надання юридичної допомоги (матеріали електронної справи). Згідно до витягу з акту № 14 про надання юридичної допомогу від 30.09.2025 року зазначено, що представником позивача здійснено відповідний перелік послуг, всього на 5 год. 00 хв, на загальну суму 13000,00 грн. Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи характер спірних правовідносин, необхідний і фактично наданий обсяг правової допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 13000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, при подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн, який підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved