Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представником позивача подано до суду в інтересах [PERSON] указаний позов. У обґрунтування позову зазначено, що 15.08.2003 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Удачненської сільської ради Красноармійського району Донецької області, Україна, про що 15.08.2003 видано Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Під час шлюбу у сім?ї народились діти: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 10.03.2004 виконкомом Удачненської сільської ради Красноармійського району Донецької області), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 01.12.2006 виконкомом Удачненської сільської ради Красноармійського району Донецької області). Позивачка та Відповідач уклали шлюб у 2003 році, а в 2012 році переїхали до міста Покровськ, Донецької області, де купили квартиру за адресою: [ADDRESS] в якій спільно проживали до серпня 2024 року, потім позивачка з дочками переїхали до м.Буча де проживають з 23.08.24 за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою за № 7 від 12.08.2025 року Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №9», та, відповідно, зареєструвались як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується довідками від 07.08.2025. Відповідач, як повідомляв позивачці до міста Біла Церква Київської області. Точне адреса Позивачці невідомо. З того часу Позивачка та Відповідач не спілкуються та не зустрічаються. Тривалий час фактично між Позивачкою та Відповідачем припинені шлюбні відносини, спільне життя Сторін не склалось, шлюбні відносини фактично припинені і не підтримуються. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам Сторін, а примирення не можливе. З огляду на указане позивачка просила шлюб розірвати. Також стороною позивача зазначено, що спільні діти Сторін повнолітні: [PERSON] , [INFO] , навчається на 2 курсі Технічного університету «МЕТІНВЕСТ ПОЛІТЕХНІКА», денна очна форма навчання, за спеціальністю 051 Економіка за освітньою програмою «Бізнес аналітика» на контрактній основі, 2 терміном навчання 2024-2027 роки, та є студенткою 4 курсу 1 бакалаврського рівня освіти заочної форми навчання соціально-гуманітарного факультету Бердянського державного педагогічного університету, та [PERSON] , [INFO] , навчається на 4 курсі у Комунальному закладі «Покровський педагогічний фаховий коледж» на бюджетній основі з терміном закінчення навчання 30.06.2026 року, а також на 1 курсі Технічного університету «МЕТІНВЕСТ ПОЛІТЕХНІКА», денна очна форма навчання, за спеціальністю 051 Економіка за освітньою програмою «Бізнес аналітика» на контрактній основі, з терміном навчання 2025-2028 роки. Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні до закінчення навчання. Позивачка не в змозі самостійно утримувати спільних з Відповідачем доньок, оскільки її заробітна плата складає 18634 грн на місяць, інших видів доходу Позивачка не має. Лише мінімальний прожитковий мінімум на Позивачку з доньками складає 3 х 3028 грн. = 9 084 грн - половина від щомісячного доходу Позивачки. Однак необхідно ще й оплачувати оренду житла, здійснювати комунальні платежі та оплачувати навчання. Просить також враховувати, що Позивачка і дочки є внутрішньо переміщеними особами. У зв`язку з цим Позивачка опинилися у скрутному матеріальному становищі, а дочки потребують матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньок не надає, інших дітей немає також, а тому має можливість і повинен надавати грошову допомогу на утримання спільних дітей, оскільки вони навчаються та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення кожної з них двадцяти трьох років. Покликаючись на положення Сімейного кодексу України, практику Верховного суду (постанова від 17.04.2019 у справі № 644/3610/16-ц), позивачка просила стягнути з [PERSON] аліменти на двох повнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 (одна третина) від доходу платника аліментів, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до припинення ними навчання або досягнення 23 років, а допустити негайне виконання рішення суду по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць, судові витрати покласти на Відповідача. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену цивільну справу передано судді Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О. Ухвалою від 19.09.2025 відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 04.11.2025. Копія ухвали про відкриття провадження разом із копією позовної заяви з доданими до неї матеріалами направлялися на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, однак поштове рекомендоване повідомлення останнім отримано не було. Оскільки відомості про місце проживання відповідача як внутрішньо переміщеної особи не установлено на сайті Ірпінського міського суду Київської області розміщувалися оголошення про виклик [PERSON] у судові засідання. 04.11.2025 на електронну адресу Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання сторони позивача про розгляд справи у відсутність позивачки та її адвоката. У судові засідання 04.11.2025 та 18.12.2025 сторони не з`явились. Відповідачу повторно направлялися судові повістки про виклик у судові засідання, проте ним повідомлення не отримано. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (частина п`ята статті 279 ЦПК України). Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи є підстави для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням статей 223, 280 - 282 ЦПК України. Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. За частиною четвертою статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України). За таких умов відмінність між датою судового засідання про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання, що узгоджується з позицією Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11 (провадження 61-175сво21). ІІІ. Фактичні обставини, установлені судом. 15.08.2003 між відповідачем [PERSON] та позивачкою [PERSON] зареєстровано шлюб у виконкомі Удачненської селищної ради Красноармійського району Донецької області, про що 15.08.2003 зроблено актовий запис за № 4, після одруження позивачці присвоєно прізвище « [PERSON] », указане підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.03.2004, батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.12.2006, батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Позивачка з дочками [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками переселенця №3216-5003417812, №3216-5003759794 та №3216-5003759823 від 07.08.2025, а також довідкою Обслуговуючого кооперативу ЖБК №9 від 12.08.2025 № 7. За період з січня до липня 2025 року [PERSON] за основним місцем роботи загальна сума доходу за винятком утримань становить 130 434,70 грн (довідка Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей від 11.08.2025 №5). Згідно копії договору про навчання у закладі вищої освіти, укладеного 06.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Технічний університет «Метінвест Політехніка» та [PERSON] , відповідно до якого остання здобуває вищу освіту за освітньою програмою «Бізнес-аналітика», спеціальність 051 Економіка, денна форма навчання, початок навчання 23.09.2024, планове закінчення 10.07.2027 (договір від 06.09.2024 №44, копія довідки від 12.06.2025 №32/ФАВЦТ). Також [PERSON] є студенткою 4 курсу І бакалаврського рівня вищої освіти, 4ГМЛА-з групи, заочної форми навчання, спеціальність:035.041 Філологія соціально-гуманітарного факультету Бердянського державного педагогічного університету, термін навчання з 01.09.2023 до 30.06.2026 (копія довідки від 08.08.2025 №64-12/127). [PERSON] навчається на 4 курсі Комунального закладу «Покровський педагогічний фаховий коледж», форма навчання денна, бюджетна основа, термін навчання з 01.09.2022 до 30.06.2026 (копія довідки Комунального закладу «Покровський педагогічний фаховий коледж» Донецької обласної державної адміністрації від 13.08.2025 №192). Згідно копії довідки від 09.08.2025 №36/ФАВЦТ [PERSON] є студенткою Технічного університету «Метінвест Політехніка» на здобуття ступеня освіти бакалавр, спеціальність 051.Економіка, бізнес-процеси та операційна ефективність, курс перший, форма навчання денна, початок навчання 23.09.2024, планове закінчення навчання 08.07.2028. Також матеріали справи містять копії платіжних інструкцій про здійснення оплати за навчання [PERSON] . Згідно відомостей з витягу з реєстру нерухомостей, сформований 07.08.2025 [PERSON] на праві приватної власності належить квартира площею 56,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . IV. Норми права, які застосував суд. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з частиною першою статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (частина друга статті 104 СК України). Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 СК України). Відповідно до частини другої статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини другої статті 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до частини третьої статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з положеннями частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 27 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995, та статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано (частина друга статті 27 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995). Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 СК України, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини першої статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За частиною першою статті 182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Тобто, наведені положення закону чітко і безальтернативно вказують на те, що батьки повинні мати можливість надавати матеріальну допомогу, а потреба дитини в такій допомозі виникла та існує саме виключно у зв`язку з їх навчанням. Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 16.02.2022 у справі № 381/2423/20, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Згідно з частинами першою, третьою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Відповідно до частин першої - третьої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Згідно з частиною другою статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами другою та третьою статті 12 ЦПК України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (статті 81 ЦПК України). Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17). Звертаючись до суду, позивачка у позовній заяві виклала обставини, якими обґрунтовувала свої вимоги, зазначила докази, що підтверджують вказані обставини, відповідач правом на подання відзиву не скористався. Разом з тим, сторонами не заявлено клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначено про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подано клопотань про їх витребування судом. При цьому, за заявленим предметом спору у даній цивільній справі суд не має визначених законом повноважень збирати докази з власної ініціативи. Отже, позивач та відповідач на власний розсуд розпорядились своїми правами, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними процесуальних дій, що відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, враховуючи, що регулювання шлюбно - сімейних відносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаємопорозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи його розірвання, тобто шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а примушування до шлюбу не допускається, враховуючи, що сторони ініціативи щодо примирення не проявили, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи, що відповідач працездатного віку, має на праві приватної власності об`єкт нерухомого майна, відомостей щодо не можливості брати участь в утриманні дітей, а також наявність інших утриманців та/або інших обставин, що унеможливлюють таку участь суду надано не було, а діти потребують фінансової допомоги у зв`язку з навчанням, суд вважає, що відповідач спроможний надавати позивачці аліменти дітей у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до закінчення навчання чи до досягнення дитиною 23 років у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Водночас суд не бере до уваги витяг щодо належності на праві приватної власності відповідачу [PERSON] транспортного засобу марки Mitsubishi, оскільки витяг не містить відомостей про те, що саме відповідач є його титульним власником. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів слід допустити до негайного виконання у мужах платежу за один місяць. При цьому, суд вважає на необхідне звернути увагу на таке. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. VI. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання шлюбу задоволено, то за її клопотанням понесені нею витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу суд покладає на відповідача. Відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» позивачку [PERSON] було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, то такі витрати слід стягнути з відповідача [PERSON] . З урахуванням наведеного‚ на підставі статей 24, 56, 105, 110, 112, 180, 182-183, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved