Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

ТОВ «ФК «Ейс» звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою в електронній формі через електронний кабінет до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9787147 від 22.05.2024 року у розмірі 16549,40 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та [PERSON] 22.05.2024 року укладено кредитний договір №00-9787147 на суму 7700 гривень. Відповідач приєднався до умов кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатор 87675. На виконання кредитного договору 22.05.2024 року первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через товариство з обмеженою відповідальністю «Платежі онлайн» на платіжну карту [NUMBER], що свідчить про прийняття відповідачем пропозиції кредитодавця. 25.11.2024 року між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу №25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунок позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості. Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 16549,40 гривень, з яких 7700 гривень - заборгованість за тілом кредиту та 8849,40 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Ухвалою суду від 22.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію. Від АТ КБ «ПриватБанк» до суду поступила витребувана інформація. Позивач явку представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві представник позивача вказав про розгляд справи за відсутності представника та не заперечував щодо заочного розгляду справи у разі неявки у судове засідання відповідача (а.с. 4). Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений двічі належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України про виклик до суду на 19.12.2025 року та 23.02.2026 року (а.с. 62, 77). Крім того, судові повістки на 26.11.2025 року, 19.12.2025 року, на 23.02.2026 року повернулися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», згідно із інформацією зі списку розсилки поштових відравлень (а.с. 58, 76), про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно зі ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У ч. 1 ст.280 ЦПК України закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи вищевказане, вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку. У ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, припис абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК Українимає право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Судом встановлено, що [PERSON] 22.05.2024 року уклав договір кредитної лінії №00-9787147 із ТОВ «Макс Кредит», який підписав одноразовим ідентифікатором 87675(а.с. 22-25), за умовами якого первісний кредитор надав позичальнику кредит у національній валюті в розмірі 7000 гривень, тип кредиту - кредитна лінія, цільове призначення - на споживчі потреби, строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) - 17 травня 2025 р. згідно умов пункту 3.4 цього договору. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на «16» червня 2024р., та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування). Дати повернення кредиту, періодичні дати оплати процентів та Комісії за надання кредиту зазначаються в графіку платежів, який міститься в Додатку 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною (п.1.2-1.4). Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процента ставка складає 1,47% (один цілих 47 сотих) від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки). Знижена процентна ставка становить 1,4 (один цілих 4 десятих)% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою Періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.3.1. цього договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дати видачі кредиту) протягом строку кредитування, зазначеного в пункті 1.3. цього договору (п.1.5). Відповідно до п.1.6 умов договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає 700 гривень, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.4 цього договору. Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії (у разі її наявності) дорівнює 1.5% (п.1.7). Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладання цього договору становить 44744,00 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладання цього договору становить 44621,50 гривень (п.1.9). Відповідно до п.2.8 кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: "22"травня 2024 р. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в розмірі 7000.00 гривень на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Невід`ємною частиною цього Договору є Графік платежів - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, розрахована, виходячи з припущення, що позичальник виконає свої обов`язки по поверненню кредиту та оплати процентів, комісії за надання кредиту на умовах та у строки, визначені в договорі (додаток №1 до цього Договору)(п. 7.21) Згідно з додатком №1 до кредитного договору №00-9787147 від 22.05.2024 року графіку платежів, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором (а.с. 26) вбачається, загальна вартість кредиту 44621,50 гривень, з яких 7000 гривень - тіло кредиту, 700 гривень - комісія за надання кредиту, 36921,50 гривень - проценти. Також відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту (а.с.15-16), умови якого відповідають умовам укладеного кредитного договору між сторонами. Довідкою про ідентифікацію ТОВ «Максі Кредит» (а.с. 14 зворот) підтверджується, що клієнт [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір №00-9787147 від 22.05.2024 року, ідентифікований ТОВ «Макс Кредит». Акцепт договору одноразовим ідентифікатором 87675, відправленого 22.05.2024 року на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 24.11.2025 року №20.1.0.0.0/7-251119/38662-БТ (а.с.66, 67), на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , а також емітовано інші карти, номер телефону [NUMBER] не був фінансовим. Крім того надано виписку по рахунку № [NUMBER] , з якого вбачається, що 22.05.2024 року зараховано суму 7000 гривень. У додаткових поясненнях представником позивача зазначено про те, що номер телефону [NUMBER] не є фінансовим номером, однак він вказаний у п.8 - Реквізити та підписи сторін» умов договору. Таким чином, позивачем доведено факту укладення договору первісним кредитором з відповідачем та факт перерахування останньому грошових коштів. Відповідно до детального розрахунку ТОВ «Макс Кредит» заборгованість [PERSON] за договором №00-9787147 від 22.05.2024 року (а.с. 34 зворот -35), складає 16 549,40 гривень, з яких 7000 гривень - заборгованість за основним боргом, 8849,40 гривень - заборгованість за процентами, 700 гривень - заборгованість за комісією, 3500 гривень -штрафні санкції. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З договору факторингу №25112024-МК/Ейс від 25.11.2024року, акту приймання-передачі до вказаного договору, платіжної інструкції в національній валюті № 17 від 03.12.2024 року на суму 1532950, 83 гривень та реєстру боржників за кредитним договором, укладеними між боржниками та ТОВ «МаксКредит» до договору факторингу № 25112024-МК/Ейсвід 25.11.2024 року (а.с. 35 зворот - 41) встановлено, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9787147 від 22.05.2024 року ТОВ «Макс Кредит» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» на суму 16549,40 гривень. Отже, позивачем доведено факту переуступки права вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9787147 від 22.05.2024 року від первісного кредитора до позивача належними доказами. Із виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-9787147 від 22.05.2024 року ТОВ «Ейс» (а.с. 34) заборгованість [PERSON] становить 16 549, 40 гривень, з яких 7700 гривень - заборгованість за сумою кредиту, 8849, 40 гривень - заборгованість за процентами. Матеріали справи не містять доказів повного чи часткового виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів. При цьому відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, а саме отримавши грошові кошти не повернув їх. У позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача 7700 гривень - заборгованості за тілом кредиту та 8849,40 гривень - заборгованість за процентами. Однак як вбачається з умов договору відповідачу за договором №00-9787147 від 22.05.2024 року надано кредит в розмірі 7000 гривень. Матеріали справи не містять доказів збільшення суми кредиту. При цьому суд звертає увагу, що позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією. За наведених обставин, позов підлягає до часткового задоволення, зокрема, з відповідача на користь позивача за договором кредитної лінії №00-9787147 від 22.05.2024 року підлягає стягненню 7000 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 8849,40 гривень - заборгованість за процентами, що в загальному розмірі становить15849,40 гривень. Уст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. У зв`язку зі частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 2319,94 гривень (15849,40*2422,40/16549,40). Крім того, представник позивача в позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень, на підтвердження чого долучив договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, укладений між адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ ФК «Ейс», у п.3.1. якого вказано, що отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару, п. 3.3 - гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в потоколі погодження вартості послуг до договору (а.с. 32-33). Із протоколу погодження вартості послуг та акту прийому - передачі наданих послуг №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, додаткової угоди №25770809488 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року (а.с. 31, 31 зворот, 33 зворот) вбачається, що загальна вартість за надані послуги у справі за позовом до [PERSON] - 7000 гривень, з яких 5000 гривень - складання позовної заяви, 1000 гривень - вивчення матеріалів, 500 гривень - підготовка адвокатського запиту та 500 гривень - підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитнихкоштів. Згідно зі ч.ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвокатапідлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат відносяться: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послугпомічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та напідставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціноюпозову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року в справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою ст. 137 ЦПК України. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року в справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02.12.2020 року в справі №742/2585/19. Таким чином, враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача 3000 гривеньсудових витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved