Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради як орган опіки та піклування звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи - Служби у справах дітей Богодухівської міської ради Харківської області, в якому просить суд : 1) Відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав; 2) Стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] , на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі (однієї другої) частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до повноліття дітей, з перерахуванням коштів на їх особлисті рахунки. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебувають на обліку у Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради як діти, які потрапили у складні життєві обставини. Мати дітей, [PERSON] , зареєстрована у с. Матвіївка Богодухівського району Харківської області, у серпні 2024 року добровільно евакуювалася з території Богодухівської міської територіальної громади та переїхала до м. Харкова. Відомості про батька усіх дітей внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. До Служби у справах дітей по Шевченківському району м. Харкова від Служби у справах дітей Богодухівської міської ради надійшов лист про те, що малолітні діти разом з матір`ю [PERSON] перемістилися до м. Харків та стали на облік як ВПО, мешкають у гуртожитку, до цього перебували на обліку як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з тим, що колишній чоловік матері вчиняв стосовно дітей домашнє насильство психологічного характеру, а матір ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дітей. Представниками сектору ювенальної превенції ВП ХРУП № 3 разом із посадовими особами Служби у справах дітей по Шевченківському району було здійснено виїзд за адресою проживання родини [PERSON] та її дітей - [ADDRESS] , де виявлено антисанітарні умови (в кімнаті повсюди брудно, розкидані речі), діти були занедбані, у брудному одязі, готової їжі в наявності у помешканні не було. Мати дітей [PERSON] поводила себе агресивно, повідомила, що не має можливості здійснювати за ними догляд, оскільки, з її слів, дуже зайнята на роботі та бере участь у волонтерській діяльності. Зі слів сусідів та працівників гуртожитку, матері часто не буває вдома, навіть уночі, діти гучно поводяться, б`ються, плачуть, кричать. Відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, за результатами розгляду якого Шевченківським районним судом м. Харкова було винесено рішення про накладення штрафу на [PERSON] .. Протягом серпня 2024 року-січня 2025 року Відділом соціальної роботи по Шевченківському району м. Харкова [PERSON] надавалась соціальна послуга консультування, неодноразово наголошувалось на необхідності працевлаштування, укладення декларації з лікарем-педіатром за місцем проживання дітей, дотримання санітарного стану приміщення, залучення дітей до участі у заходах, що проводять соціальні партнери Відділу. Однак, станом на 30.01.2025 відповідачка жодної рекомендації не виконала. Під час комісійних відвідувань за місцем проживання дітей встановлено, що приміщення перебуває в антисанітарному стані, діти не мають місця для навчання, декларація з лікарем не укладена, у дітей відсутня готова їжа. Всі ці фактори у сукупності становлять загрозу життю та здоров`ю дітей. 04.02.2025 [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей із заявою про влаштування дітей до родини патронатного вихователя на термін до 6 місяців, пояснивши, що на даний час вона не може забезпечити дітей усім необхідним для комфортного проживання та не має коштів для їх утримання. За цей час мати зобов`язалася створити належні умови для проживання дітей і офіційно влаштуватися на роботу з графіком, який дозволить повноцінно доглядати за дітьми. Діти надали згоду на влаштування до родини патронатного вихователя. На даний час малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають у м. Богодухів у родині патронатного вихователя [PERSON] , є учнями КЗ «Матвіївська гімназія» Богодухівської міської ради. Мати не цікавиться життям та навчанням дітей, не відвідує батьківські збори, не здійснює контролю за навчанням дітей, проігнорувала повідомлення директора закладу про те, що гімназія закривається і дітей необхідно перевести до іншого навчального закладу. Вказане, на думку позивача, свідчить про порушення матір`ю права дітей на отримання освіти. З [PERSON] проводилась профілактична робота з метою подолання кризової ситуації та повернення дітей у сім`ю. Упродовж 3 місяців відповідачка повинна була вирішити проблеми та звернутися із заявою про повернення дітей їй на виховання, проте, вони припинила співпрацювати з посадовими особами Служби у справах дітей. Зі слів відповідачки, вона продовжує працювати неофіційно, орендувала трикімнатну квартиру, однак, підтвердження створення умов для проживання чотирьох дітей так і не надала. Протягом лютого 2025 року - липня 2025 року [PERSON] надавалась соціальна послуга консультування, проте, відповідачка жодної рекомендації не виконала, що може становити загрозу для життя та здоров`я малолітніх дітей. За півроку, поки діти проживають у родині патронатного вихователя [PERSON] , мати відвідала їх лише кілька разів, зустрічі були короткотривалими. Солодощів та подарунків мати дітям не привозила, матеріальної підтримки дітям не надавала, проігнорувала прохання старшої доньки приїхати на її випускний у школі. Патронатна вихователька просила відповідачку укласти декларації про медичне обслуговування дітей з лікарями місцевої лікарні, однак, за півроку [PERSON] цього не зробила, чим порушує право дітей на отримання медичної допомоги. Станом на 10.07.2025 до Служби у справах дітей по Шевченківському району відповідачка із заявою про повернення дітей їй на виховання не зверталась. На думку позивача, всі викладені факти свідчать про наявність підстав для відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав, що дасть можливість дітям отримати статус дітей, позбавлених батьківського піклування, і бути влаштованими до сімейних форм виховання. Крім того, з посиланням на ч.4 ст.170 Сімейного кодексу України, Департамент вказує на наявність підстав для стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 11.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче засідання. Залучено до участі у справі Службу у справах дітей Богодухівської міської ради Харківської області в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору. Ухвалами суду від 03.09.2025, 26.09.2025, 12.01.2026 задоволено клопотання представників позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 24.11.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, пояснила, що наразі матір не цікавиться дітьми, не виявляє ніякого бажання забрати їх до себе. Під час спілкування з працівниками Служби у справах дітей протягом їх перебування у патронатній родині, [PERSON] обіцяла виправити ситуацію, знайти роботу і житло, однак, цього не зробила, а потім повністю перестала виходити на зв`язок, наразі її доля невідома. Таке ставлення до виховання дітей, на думку представника позивача, створює загрозу для їх життя та здоров`я, та є підставою для відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав. Представник третьої особи у судовому засіданні пояснила, що матір дітей [PERSON] востаннє приїжджала до дітей у м. Богодухів у липні 2025 року, вони бачилися на автовокзалі біля супермаркету. Ні солодощів, ні подарунків мати дітям не привозила. Зазначила, що на момент, коли у лютому 2025 року діти були влаштовані у патронатну сім`ю вихователя [PERSON] , [PERSON] навіть не могла розмовляти, [PERSON] і [PERSON] не вміли читати. На даний час, завдяки зусиллям патронатного вихователя [PERSON] та відвідуванню корекційних занять в інклюзивно-ресурсному центрі Маргарита може висловити свою думку, навчилася читати, після влаштування в патронатну родину рівень розвитку всіх дітей суттєво підвищився, вони почали нормально читати і писати. Діти забезпечені повноцінним харчуванням, шкільним приладдям, постійно дистанційно займаються у школі, скарг щодо їх успішності не надходило. Вони забезпечені всім необхідним для занять, проводять разом дозвілля на природі, відмічають дні народження у кафе із запрошенням друзів, для них влаштовують дитячі свята, вони разом з іншими дітьми святкували Новий рік у родині [PERSON] . Мати не виявляє бажання спілкуватися з дітьми і не виявляла бажання забрати їх до себе. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки як за зареєстрованим місцем проживання ( [ADDRESS] ), так і за місцем реєстрації як ВПО ( [ADDRESS] ), причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення судового розгляду не подала, відзиву на позов не подала. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України). Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у розумінні ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, не повідомила про причини неявки в судове засідання, відзиву на позов не подала, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, вислухавши думку дітей, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Згідно зі свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] від 29.08.2012, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, серії [NUMBER] від 02.10.2013, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області, серії [NUMBER] від 23.10.2014, серії [NUMBER] від 18.12.2017, виданими виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, [PERSON] є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За даними витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 09.02.2024 №00043510439, № 00043511671, № 00043511227, № 00043511422, відомості про батьків дітей в актовому записі про народження записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Як вбачається з копії паспорту [PERSON] , відповідачка з 18.01.2011 була зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , з 29.10.2013 була зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , з 23.02.2016 зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . З 06.08.2024 відповідачка зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою : [ADDRESS] . Згідно з листом Відділу соціальної роботи по Шевченківському району м. Харкова від 30.01.2025 № 30, вказаним Відділом протягом серпня 2024 - січня 2025 року багатодітній родині [PERSON] надавалась соціальна послуга консультування відповідно до положення Державного стандарту соціальної послуги консультування, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2015 № 678, зокрема, проводились бесіди з матір`ю з метою мотивації до активності та позитивного мислення, спрямовані на поліпшення відносин і взаємодії з соціальним середовищем, залучення дітей у заходах, що проводять соціальні партнери Відділу. [PERSON] наголошувалось на необхідності працевлаштування, укладенні декларації з лікарем-педіатром за місцем мешкання дітей, дотримання задовільного санітарного стану в приміщенні, регулярних гігієнічних процедурах собі та дітям. Однак, станом на 30.01.2025 [PERSON] жодної рекомендації не виконала. Під час комісійного візиту в родину 10 та 14 січня 2025 року кімната, де проживає родина, знаходилась в антисанітарному стані, діти не мали окремих місць для навчання, декларацію з педіатром мати не уклала, була відсутня їжа, придатна для споживання дітьми відповідного віку. Це може становити загрозу для життя та здоров`я малолітніх дітей. Згідно з актом обстеження умов проживання від 07.01.2025 № 02, складеним посадовими особами Служби у справах дітей по Шевченківському районі м. Харкова та Відділу соціальної роботи по Шевченківському району ХМЦСС «Довіра» за адресою : м. Харків, вул. Отакара Яроша, 10, к.168, а також актами оцінки потреб сім`ї, складеними протягом 07-09 січня 2025 року, умови проживання дітей незадовільні, в кімнаті брудно, речі розкидані. У дітей відсутні засоби гігієни, готова їжа. Матір залишає дітей без догляду, зі слів адміністрації гуртожитку, вона може бути відсутньою по кілька днів. Основним джерелом доходу сім`ї є допомога внутрішньо переміщеним особам, допомога одинокій матері. Наказами начальника Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей від 08.01.2025 №№ 4, 5, 6, 7 взято на облік малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, з підстав проживання в сім`ї, в якій мати ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до виписок з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Міська дитяча поліклініка № 4» Харківської міської ради, діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] прибули під нагляд КНП «МДП № 4» ХМР 10.02.2025. Діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мають порушення зору (міопія), не вакциновані відповідно до віку; [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мають затримку темпів фізичного розвитку, [PERSON] - гіпертрофія мигдаликів піднебіння, [PERSON] - аденоіди 2 ст.; дитина [PERSON] , [INFO] , має порушення акомодації, розлад мовлення, гіпертрофію аденоїдів. Усі діти, крім [PERSON] , мають карієс зубів. Дітям рекомендований нагляд лікарів офтальмолога, отоларинголога, ендокринолога, лікування у стоматолога; дитині [PERSON] - писхологічна корекція, дитині [PERSON] - спостереження логопеда, психолога. Доказів виконання матір`ю рекомендацій щодо забезпечення медичного нагляду дітей [PERSON] не надано. 05.02.2025 [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради із заявою, в якій просила влаштувати її дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до сім`ї патронатних вихователів терміном до 6 місяців. За цей час зобов`язалася працевлаштуватися та створити належні умови проживання для дітей. Разом з тим, жодних доказів створення матір`ю належних умов для проживання і виховання дітей відповідачкою до суду не надано. 05.02.2025 начальник Служби у справах дітей по Шевченківському району м. Харкова звернулась до Богодухівського міського голови з клопотанням про влаштування до родини патронатного вихователя дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які з 08.01.2025 перебувають на обліку як діти, які перебувають у складних життєвих обстаивнах, у зв`язку з тим, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Як зазначено у клопотанні, діти проживають у гуртожитку. На службу 102 надійшла інформація 03.02.2025 про те, що діти залишились без нагляду матері, за результатами виїзду інформація підтвердилась. Діти перебували самі, в кімнаті було брудно, речі розкидані. Протягом 30 хвилин прибула мати та надала пояснення. Працівниками поліції було складено стосовно [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП за невиконання батьківських обов`язків. 04.02.2025 [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей із заявою про влаштування дітей в сім`ю патронатних вихователів, посилаючись на те, що на теперішній час не має можливості утримувати дітей, забезпечити належні умови проживання та виховання. Для вирішення складних життєвих обставин їй потрібен час. Мати зобов`язалася вирішити всі питання протягом 6 місяців, діти надали згоду на влаштування у сім`ю патронатних вихователів. Згідно з розпорядженням Богодухівського міського голови від 21.02.2025 № 20-ОД та наказом начальника Служби у справах дітей Богодухівської міської ради Харківської області від 21.02.2025 № 21 дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передано з 21.02.2025 на термін до 3 місяців до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] відповідно до умов укладеного договору про патронат над дітьми від 21.02.2025 № 1. Листом Служби у справах дітей по Шевченківському району м. Харкова від 28.04.2025 № 10-22/494/25 повідомлено [PERSON] про те, що термін перебування малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в патронатній родині закінчується 21.05.2025, для повернення дітей на виховання матері необхідно до 10.05.2025 надати до Служби у справах дітей документи для розгляду їх на Комісії з питань захист прав дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради : заяву; довідку про реєстрацію місця проживання або договір оренди, якщо житло орендоване; акт обстеження умов проживання; довідку про доходи; довідки про проходження наркологічного та психіатричного огляду; акт проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері виконувати батьківські обов`язки. Повідомлено, що в разі ненадання відповідачкою пакету документів на засіданні Комісії буде розглянуто питання про доцільність позбавлення матері батьківських прав. 16.05.2025 [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей по Шевченківському району м. Харкова із заявою про продовження терміну перебування її дітей в патронатній родині [PERSON] терміном на 1 місяць у зв`язку з тим, що їй потрібен час для доукопмлектування місць для дітей, не вистачає одного ліжка. Повідомила, що наразі вона має орендовану квартиру за адресою : [ADDRESS] , терміном на 6 місяців, працевлаштувалася і проходить стажування протягом 1 місяця, після чого їй обіцяли офіційне працевлаштування. Зобов`язалася протягом місяця вирішити проблемні питання, які залишились, та забрати дітей на постійне проживання та виховання. 16.05.2025 начальник Служби у справах дітей по Шевченківському району м. Харкова звернулась до Богодухівського міського голови з клопотанням про продовження перебування дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у родині патронатного вихователя [PERSON] терміном на 3 місяці. Згідно з розпорядженням Богодухівського міського голови від 20.05.2025 № 109-ОД продовжено строк перебування дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , з якою укладено договір про патронат над дітьми від 26.05.2025 № 10. Згідно з листом Відділу соціальної роботи по Шевченківському району м. Харкова від 09.07.2025 № 234, вказаним Відділом протягом лютого-липня 2025 року [PERSON] надавалась соціальна послуга консультування відповідно до положення Державного стандарту соціальної послуги консультування, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2015 № 678, зокрема, проводились бесіди з матір`ю з метою мотивації до активності та позитивного мислення, спрямовані на поліпшення відносин і взаємодії з соціальним середовищем, залучення дітей у заходах, що проводять соціальні партнери Відділу. [PERSON] наголошувалось на необхідності працевлаштування, укладенні декларації з лікарем-педіатром за місцем мешкання дітей, дотримання задовільного санітарного стану в приміщенні, регулярних гігієнічних процедурах собі та дітям. Однак, станом на 09.07.2025 [PERSON] жодної рекомендації не виконала. Це може становити загрозу для життя та здоров`я малолітніх дітей. Відповідно до листа начальника Служби у справах дітей по Салтівському району м. Харкова від 14.07.2025 № 04-22/1782/25, вказаною Службою, на виконання листа Служби у справах дітей по Шевченківському району м. Харкова від 23.06.2025 щодо проведення обстеження умов проживання матері [PERSON] , зазначено, що з останньою було встановлено зв`язок, вона повідомила, що має намір продовжити перебування малолітніх дітей в родині патронатного вихователя. Наразі через загибель чоловіка вона перебуває поза межами м. Харкова. Враховуючи викладене, провести необхідну роботу з родиною не вдалося. Листом ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 16.07.2025 про надання інформації стосовно [PERSON] повідомлено, що згідно з ІКС ІПНП у Харківському РУП № 3 зареєстровано матеріал за повідомленням від 03.02.2025 від [PERSON] , директора студентського містечка, про те, що за адресою : [ADDRESS] мешканка гуртожитку [PERSON] залишила своїх дітей самих та пішла в невідомому напрямку. В ході виїзду та відпрацювання повідомлення з пояснень [PERSON] було встановлено, що [PERSON] залишає дітей систематично. Працівниками УПП було викликано на місце [PERSON] , яка пояснила, що залишила дітей самих, оскільки працює у волонтерській організації. Стосовно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, за результатами якого Шевченківським районним судом м. Харкова було накладено на неї стягнення у вигляді штрафу. Іншої інформації стосовно [PERSON] немає. Згідно з розпорядженням Богодухівського міського голови від 18.08.2025 № 224-ОД продовжено строк перебування дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у сім`ї патронатного вихователя [PERSON] терміном до 6 місяців з укладенням договору про патронат над дітьми. Судом встановлено, що діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на даний час перебувають у сім`ї патронатного вихователя [PERSON] .. Опитана в судовому засіданні дитина [PERSON] пояснила, що свою матір [PERSON] востаннє бачила більше двох місяців назад, матеріально матір їх не підтримує і не намагається з ними спілкуватися. [PERSON] не бажає з нею проживати. Стосунки між ними не склалися, матір постійно нервувала і кричала на дітей. Зазначила, що до серпня 2024 року вони проживали разом із матір`ю [PERSON] та її цивільним чоловіком на ім`я [PERSON] , батьком її брата і сестер, у с. Дмитрівка Богодухівського району Харківської області. У серпні 2024 року вони переїхали до гуртожитку до м. Харків, де жили разом з матір`ю та її новим чоловіком. Їх матір ніколи не працювала, за які кошти вони жили - їй невідомо. Дітям [PERSON] казала, що працює у волонтерській організації, в якій - відмовлялась повідомляти. Діти мали шкільне приладдя, гаджети для навчання, але дуже мало. На даний час вона проживає у м. Богодухів у патронатній родині, дистанційно займається у Гутянській школі, має для занять все необхідне. Проти позову не заперечує. Пояснила, що свого рідного батька вона не пам`ятає, він був військовим і пропав безвісти. Своїх рідних бабусь і дідусів вона не знає. Рідний батько [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] спілкується зі своїми дітьми по телефону, однак, не виявляв бажання забрати їх до себе. Також вони мають тітку - сестру [PERSON] , яка живе в Одесі та яку вони бачили один раз у серпні 2024 року. Після цього тітка не намагалася вийти з ними на зв`язок і не виявляла бажання забрати їх до себе. Опитана у судовому засіданні дитина [PERSON] пояснила, що останній раз бачила свою матір у липні 2025 року. З серпня 2024 року вони проживали у м. Харків у гуртожитку, матір за ними не слідкувала і через це на них скаржилися сусіди. Після цього до них приїхала Служба у справах дітей, і з лютого 2025 року вони проживають у родині [PERSON] у м. Богодухів. Після липня 2025 року матір телефонувала їй, кричала на неї, після цього [PERSON] її заблокувала. Її рідний батько проживає у м. Харків, є військовослужбовцем. Знає, що у матері є сестра, яка наразі проживає за кордоном. По батьковій лінії вони мають тітку [PERSON] , яка живе в Одесі, і дядька, дружину якого звати [PERSON] . Вони спілкувались з цими родичами востаннє у вересні 2025 року, однак, забрати їх до себе бажання не виявляли. Інших родичів вона не знає. Матір приїжджала до них у м. Богодухів у липні 2025 року, вони зустрічалися на автовокзалі, мама не привозила їм подарунків, не давала грошей і не бажала з ними довго спілкуватися. У неї не було коштів, щоб купити дітям води, хоча собі вона купувала банани. Опитаний у судовому засіданні малолітній [PERSON] пояснив, що не бажає повертатися до мами, оскільки вона кричала на них і била їх, хоча для цього, на думку [PERSON] , підстав не було. У родині [PERSON] вони проживають майже рік, коли він востаннє бачив матір - не пам`ятає, спілкувався з нею по телефону дуже давно. Зараз [PERSON] дистанційно займається у школі, має для цього планшет. Опитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що і хоче, і не хоче повернутися до матері, чому - не змогла пояснити. З матір`ю вона востаннє спілкувалася по телефону восени 2025 року. Зазначила, що їй подобається жити зі [PERSON] . На даний час вона займається у школі та відвідує додаткові заняття зі шкільних предметів. Не заперечує проти того, щоб не повертатися жити до матері. Враховуючи викладене, судом встановлено, що з0 січня 2025 року діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебувають на обліку у Службі у справах дітей по Шевченківському району Харківської міської ради, як діти, що опинилися у складних життєвих обставинах у зв`язку з тим, що їх матір не виконує батьківських обов`язків, до цього також перебували на обліку Служби у справах дітей Богодухівської міської ради як діти, що опинилися у складних життєвих обставинах. Матір`ю дітей [PERSON] було визнано неможливість здійснювати належним чином свої обов`язки щодо їх утримання та виховання, у зв`язку з чим подано заяву про влаштування дітей до сім`ї патронатного вихователя. З лютого 2025 року діти проживають у м. Богодухів у патронатній родині. Станом на момент влаштування дітей до патронатної родини було встановлено наявність у дітей певних вад здоров`я та розвитку (затримка темпів фізичного розвитку, міопія очей, розлад мовлення та ін.). Родина [PERSON] з січня 2024 року перебувала під соціальним супроводом, у ході якого матері було роз`яснено шляхи подолання кризової ситуації (працевлаштування, забезпечення дітей відповідним житлом, дотрнимання санітарно-гігієнічних норм у приміщенні та щодо дітей, забезпечення для дітей медичного супроводу шляхом укладення декларації з лікарем-педіатром за місцем їх проживання, надання пакету документів для розгляду їх на Комісії з питань захисту прав дітей Департаменту соціальних служб). Однак, відповідачка за період проживання дітей у патронатній родині не надала жодних доказів виконання рекомендації Соціальної служби та Служби у справах дітей, після спливу 6-місячного строку патронату не надала доказів створення умов для проживання дітей, не виявила бажання забрати дітей на виховання, натомість, подала заяву про продовження проживання дітей у патронатній родині у зв`язку з тим, що не змогла забезпечити належні умови для проживання та виховання дітей, а після спливу 3-місячного строку продовження патронату перестала співпрацювати з соціальними службами. Протягом перебування дітей у патронатній родині мати навідувала дітей у липні 2025 року, доказів інших [PERSON] до дітей в ході розгляду справи не виявлено. Усі діти, які були опитані судом у лютому 2026 року, підтверджують, що спілкувалися з мамою востаннє у липні 2025 року, після цього вона не намагалася з ними побачитися. Матеріальної допомоги дітям або родині, в якій вони проживають, мати не надавала. Діти пояснили, що стосунки з мамою складні, вона нервувала та зривалася під час спілкування з ними. Підтвердили, що підставою для взяття їх на облік Службою у справах дітей слугували скарги сусідів та адміністрації гуртожитку, де вони проживали, у зв`язку з тим, що мати залишала їх самих та не забезпечувала їм необхідного нагляду. Проживати з матір`ю діти не бажають, спілкування з нею наразі є ускладненим. Протягом судового розгляду справи [PERSON] не зверталася ані до жодної зі Служб у справах дітей, які є учасниками справи, ані до суду з ініціативою щодо повернення їй дітей на виховання. Будучи неодноразово повідомленою про перебування дату, час та місце розгляду справи, відповідачка відзиву на позов не подала, жодних заперечень проти відібрання у неї дітей не висловила. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.07.2025 № 282 визнано доцільним відібрання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частина 2 ст. 155 СК України містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 4 ст. 155 СК України, передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно з ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У свою чергу, згідно з п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до ч.2 ст.170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією № 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). У рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року ЄСПЛ звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України). Оцінюючи встановлені в даній справі обставини, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків щодо належного виховання, піклування, розвитку та утримання дітей. Водночас, ця обставина визнавалась відповідачкою під час соціального супроводу та співпраці зі Службою у справах дітей. Встановлено, що з часу перебування дітей у патронатній родині відповідачка жодним чином не проявила бажання змінити свою поведінку в інтересах дітей, створити для них належні умови для проживання. Таким чином, залишення дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з матір`ю, яка не виконує та не може належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, забезпечувати права дітей на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вочевидь ставить під загрозу здоров`я і моральне виховання дітей, а відтак, у даному випадку відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав буде відповідати якнайкращим інтересам дітей. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав відносно дітей. Суд зазначає, що відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав - це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Проте ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Відповідачка не позбавлена можливості змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись до суду з позовом про повернення їй дітей. Так, згідно вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Водночас, у разі невжиття матір`ю заходів щодо усунення причин, які стали підставою для відібрання у неї її малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , орган опіки та піклування або інша заінтересована особа відповідно до закону матиме право звернутись до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав щодо дітей. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.4 ст.170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки відібрання дітей від батьків не позбавляє їх обов`язку утримувати дітей, враховуючи наведені норми, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання її малолітніх дітей, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в розмірі 1/2 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, щомісячно, починаючи з 05.08.2025 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особові рахунки дітей, відкриті у банківській установі.

Outcome: approved