Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01 червня 2024 року по 31 липня 2025 року за послуги з постачання теплової енергії 8648,84 грн., та за послуги з постачання гарячої води 5327,49, а також пеню в розмірі 348,33 грн., 3% річних 161,23 грн., інфляційні втрати 489,75 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ЛКП «Залізничнетеплоенерго» припинено шляхом приєднання до ЛМКП «Львівтеплоенерго» та з 01.01.2024 року надавачем послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання для споживачів ЛКП «Залізничнетеплоенерго» є ЛМКП «Львівтеплоенерго». Згідно Закону України «Про теплопостачання» ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією, яка надає послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, в тому числі і за адресою: [ADDRESS] . Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] та щомісяця направлялися повідомлення на оплату таких послуг. Однак, з огляду на те, що відповідачі допустили заборгованість, просить стягнути таку в судовому порядку. Відповідачку [PERSON] , належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, разом з позовною заявою і додатками, рекомендованою поштовою кореспонденцією, однак, такі було повернуто до суду з відміткою про закінчення терміну зберігання. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Відповідача [PERSON] , належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, разом з позовною заявою і додатками, рекомендованою поштовою кореспонденцією, які було отримано ним. Відзив до суду надано не було. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, з огляду на наступне. Як встановлено судом, ухвалою Львівської міської ради №3409 від 06.07.2023 року ЛКП «Залізничнетеплоенерго» припинено шляхом приєднання до ЛМКП «Львівтеплоенерго» та відповідно до ухвали Львівської міської ради №4142 від 14.12.2023 року «Про затвердження передавального акта ЛКП «Залізничнетеплоенерго», яке припиняється шляхом приєднання до ЛМКП «Львівтеплоенерго», з 01.01.2024 року надавачем послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання для споживачів ЛКП «Залізничнетеплоенерго» є ЛМКП «Львівтеплоенерго». З 01 січня 2024 року на споживачів за адресою [ADDRESS] , поширюються умови Типового індивідуального договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 р., та Типового індивідуального договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» про постачання гарячої води від 01 грудня 2021 року. Пунктом 5 Індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.12.2021 року визначено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором, у тому числі на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) в строки і на умовах, що визначені цим договором. Судом встановлено, що згідно довідки №1 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації, в квартирі за адресою [ADDRESS] , зареєстровані двоє осіб: [PERSON] , та [PERSON] /а.с.7/. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за постачання теплової енергії, за період з 01 червня 2024 року по 31 липня 2025 року, заборгованість за адресою [ADDRESS] , становить 8648,84 грн. /а.с.8/. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за постачання гарячої води за період з 01 червня 2024 року по 31 липня 2025 року, заборгованість за адресою [ADDRESS] , становить 5 327,49 грн. /а.с.9/. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за опалення за період з 01 січня 2024 року по 30 червня 2025 року, заборгованість за адресою [ADDRESS] , становить 108,97 грн. /а.с.10/. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за опалення за період з 01 січня 2024 року по 30 червня 2025 року, заборгованість за адресою [ADDRESS] , становить 216,08 грн. /а.с.11/. Згідно із пунктом 4 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). За змістом статей 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (пункт 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Частиною 4 статті 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Пункт 12 розділу IV Методики № 315 передбачає, що обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Відповідно до ст. 64 та ст. 156 ЖК України відповідачі несуть солідарну відповідальність за невиконання зобов`язань по оплаті наданих заявником послуг. Відповідачами не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії в період з 01 червня 2024 року по 31 липня 2025 року та за період з 01 липня 2021 року по 31 липня 2025 року за послуги постачання гарячої води, та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. З огляду на те, що послуги з постачання теплової енергії надавалися позивачем належним чином, а відповідачі у встановленому законом порядку не здійснювали сплату таких послуг, суд вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість за постачання теплової енергії. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та інфляційних втрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У частині 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідачів пені в розмірі 348 гривень 33 копійки, 3% річних в розмірі 161 гривня 23 копійки та інфляційні втрати в розмірі 489 гривень 75 копійок. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в ході розгляду справи, а тому підлягають до задоволення. А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідачів солідарно слід також стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Outcome: approved