Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 26.02.2025 року ТОВ «Фінпром Маркет», як правонаступник ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором позики №75364685 від 14.08.2021 року, що був укладений ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» з [PERSON] , в розмірі 50820 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу - 15000 грн., заборгованість за відсотками - 35820 грн., а також понесені судові витрати на судовий збір 2422,40 грн. та на професійну правничу допомогу 3500 грн. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Фінпром Маркет» зазначило, що 14.08.2021 року позикодавець ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» з позичальником [PERSON] уклали Договір позики №75364685, за умовами якого Позикодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. на строк позики - 30 днів, зі сплатою процентів за користування позикою у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано сторонами електронними підписами, зокрема позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису Sy54NCQ6C6, що був надісланий позичальнику після його верифікації на вказану ним електронну адресу - [INFO], у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». Того ж дня, Позикодавець ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на виконання Договору позики №75364685 від 14.08.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу [PERSON] у позику грошові кошти в розмірі 15000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] , вказаний ним при укладенні договору, за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією №cbfd8cdc-0156-43f4- 9224-be0fad2213f4 від 14.08.2021 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. Проте Позичальник [PERSON] не виконав своїх зобов`язань за Договором позики№75364685 від 14.08.2021 року, не повернув Позикодавцю вчасно позику та проценти за користування нею. Тому відповідно до п.5.2. Договору та п.6.5. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) установлений первинно строк позики 30 днів був пролонгований ще на 90 днів. Й ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» нарахувало забогованість по процентам в цілому за 120 днів користування позикою (правомірне та прострочене) за базовою процентною ставкою 1,99% у день на залишок боргу. Таким чином заборгованість [PERSON] за цим Договором позики становить 50820,00 грн., з яких 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 35820,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 21.12.2021 р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу №2112 від 21.12.2021 року з додатками, зокрема Реєстром прав вимог від 21.12.2021 року та Актом прийому-передачі Реєстру заборгованостей, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до [PERSON] за договором позики №75364685 від 14.08.2021 року. 31.03.2023 р. ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року з додатками, зокрема Реєстром прав вимог від 31.03.2023 року та Актом прийому-передачі Реєстру заборгованостей, за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до [PERSON] за договором позики №75364685 від 14.08.2021 року. Згідно п.5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Позивача/Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03.2023 року до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до Відповідача [PERSON] в сумі 50 820,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 35820,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору позики відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов`язань в повному обсязі ані перед первісним кредитором, ані перед його правонаступником ТОВ «Фінпром Маркет». Тому позивач ТОВ «Фінпром Маркет», як правонаступник первісного кредитора, звернувся до суду з позовом до [PERSON] за захистом, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором позики №75364685 від 14.08.2021 року в розмірі 50 820,00 грн., а також понесені судові витрати на судовий збір в розмірі 2422,4 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн., що підтверджені документально. Короткий зміст заяви відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення. 13.06.2025 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] , подана його представником адвокатом Назаренком В.В., в якій просили поновити строк для звернення до суду із заявою про скасування заочного рішення, скасувати заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.05.2025 року у справі № 537/1252/25. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] не був обізнаний про розгляд справи в суді, тому був позбавлений права захищати свої права. При ухваленні заочного рішення суд не врахував наступні обставини. За умовами Договору позики №75364685 від 14.08.2021 року з додатком, позикодавець ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надав [PERSON] позику у сумі 15000 грн. на строк 30 днів, зі сплатою зниженої процентної ставки за користування позикою 0,80% у день на залишок основного боргу. Таким чином заборгованість за цим договором мала становити 18600 грн., з яких сума позики - 15000 грн., проценти за користування позикою - 3600 грн. (позика 15000 грн. х процентна ставка за користування позикою 0,8% у день х строк 30 днів =3600 грн.). Незважаючи на наведене, в супереч умовам підписаного між сторонами Договору позики №75364685 від 14.08.2021 року, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за Договору позики №75364685 від 14.08.2021 року в розмірі 50 820,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 35 820,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. [PERSON] не погоджувався процентами в розмірі 35820 грн., нарахованими позивачем на підставі Правил надання гошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», де зазначено про збільшення строку користування позикою, збільшення процентної ставки за користування позикою за невиконання грошового зобов`язання, оскільки він не підписував наведені Правила, не був з ними ознайомлений, умови цих Правил суперечать умовам підписаного ним Договору позики. Так, підписаний [PERSON] . Договір позики №75364685 від 14.08.2021 року не містив умов про пролонгацію установленого 30-денного строку позики, не містив умов про збільшення відсотків за користування позикою, установлених у Додатку №1 до договору з Графіком платежів. Тому [PERSON] вважав, що такі Правила не можуть братися судом до уваги при оцінці правильності розрахунку заборгованості, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17. Відповідач та його представник заперечували розмір процентів також з підстав, що вони нараховані поза 30-денним строком, на якій надавалася позика за умовами підписаного ним Договору позики, а тому фактично мають правову природу відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання (ч.2 ст.625 ЦК України), отже нарахування їх в розмірі, що у 2,4 рази перевищує розмір наданої позики, - є несправедливими умовами, суперечать положенням ч.5 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки перевищують 50% суми вартості продукції. З наведених підстав відповідач та його представник вважали позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Короткий зміст заперечень позивача ТОВ «Фінпром Маркет» проти заперечень відповідача на позов. 17.06.2025 року позивач ТОВ «Фінпром Маркет» подав заперечення на заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення. В обґрунтування позивач зазначив, що відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи судом, проте не скористався своїм правом вчасно подати відзив на позов, тому відсутні підстави для скасування заочного рішення. Разом з тим позивач зазначив, що оспорюваний Договір позики укладений в електронній формі з дотриманням вимог ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», був підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором після його ідентифікації та верифікації через ІТС первісних кредиторів в особистому кабінеті клієнта. А тому [PERSON] погодився та прийняв умови Договору позики з Правилами надання гошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які є невід`ємною його частиною. Відповідно до п.9.7. Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, якщо під час дії особливих умов виконання Договору позики, встановлених для Позичальника в рамках програми лояльності, Позичальник порушить взяті на себе зобов`язання за Договором позики, такі особливі умови виконання Договору втрачають силу, а нараховані згідно умов Договору позики проценти підлягають перерахування за базовою процентною ставкою, розмір якої визначений в Договорі позики, та оплаті Позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії Договору позики незалежно від запропоноваих умов програми лояльності. Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики (в Правилах, які є невід`ємною його частиною) наявні умови щодо пролонгації та автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк автопролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами 30-денного строку позики, після його автопролонгації. Слід зазначити, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (ресурс Позикодавця), отримання одноразового ідентифікатора, входу на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без надання Відповідачем особистої інформації (ідентифікаційного коду, паспортних даних, адреси реєстрації, банківської карти для зарахування коштів тощо) та без попереднього погодження оферти договору позики та правил надання грошових коштів у позики - укладання договору позики технічно не можливе, що у свою чергу відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». З наведеного алгоритму укладання договору позики вбачається, що без ознайомлення/погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим. Таким чином, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання позики, а також засвідчив, що він повідомлений позикодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61- 18967св20), які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Тому, на підставі п.9.7., п.6.5 Правил, через неналежне виконання [PERSON] умов Договору позики, йому були нараховані відсотки за користування позикою за базовою процентною ставкою 1,99% у день від залишку основного боргу, замість зниженої процентної ставки 0,8% у день, з першого дня надання позики, відповідно до наведених положень Правил. А проценти за прострочення виконання зобов`язань за базовою процентною ставкою 1,99% у день нараховувалися 30 днів строку первинного позики, а після його автопролонгації ще 90 днів. Посилання відповідача на правові позиції Верховного Суду у справах за позовами АТ КБ «Приват Банк» про стягнення заборгованості за договорами кредиту висловлені щодо інших обставин у кредитних правовідносинах, а тому не підлягають до застосування при вирішенні спору у цій справі. За таких обставин, оскільки відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов`язань, його заборгованість за Договором позики №75364685 від 14.08.2021 року складає 50820,00 грн., з яких 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 35820,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. А тому заочне рішення суду є законним та обґрунтованим, не підлягає скасуванню. Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За клопотанням позивача витребували докази. (а.с.69-70). Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.05.2025 року у справі № 537/1252/25, провадження № 2/537/835/2025 задоволено позов ТОВ «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Стягнули з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №75364685 від 14 серпня 2021 року в розмірі 50820 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 15000 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 35820 грн. Стягнули з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» судові витрати на судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн. (а.с.103-105). 13.06.2025 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] , подана його представником [PERSON] , про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.05.2025 року у справі № 537/1252/25. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.06.2025 року прийняли до розгляду заяву відповідача [PERSON] . Призначили судове засідання. 17.06.2025 року позивач ТОВ «Фінпром Маркет» подав заперечення на заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.08.2025 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення. Скасували заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.05.2025 року у справі № 537/1252/25, провадження №2/537/835/2025 за позовом ТОВ «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.133-134). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.01.2026 року позовну заяву залишено без руху. Надано строк для усунення її недоліків. 19.01.2026 року позивач ТОВ «Фінпром Маркет» усунув наведені судом недоліки позову. Позиція учасників справи в судовому засіданні. Представник позивача ТОВ «Фінпром Маркет» не з`явився в судове засідання, хоча був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Просив розглянути справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Назаренко В.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Проте від представника відповідача адвоката Назаренка В.В. надійшла заява про рогляд справи без їх участі. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Норми права, якими керувався суд. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. ВП ВС неодноразово висловлювала правову позицію щодо необхідності втілення у судовій практиці принципу Jura novit curia («суд знає закони»), зокрема у постановах від 04.12.2019 по справі 917/1739/17, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 04.09.2019 у справі № 265/6582/16-ц. Оскільки повноваження органів влади є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У ст. 1046 ЦК України наведено визначення договору позики. Так, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 1047 ЦК України наведена форма договору позики. 1. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. 2. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ст. 1049 ЦК України наведений обов`язок позичальника повернути позику. 1. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. … 3. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У ст. 1050 ЦК України визначені наслідки порушення договору позичальником. 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 2. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У ст. 1054 ЦК України наведено визначення кредитного договору. 1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 3. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. У ст. 1055 ЦК України наведена форма кредитного договору. 1. Кредитний договір укладається у письмовій формі. 2. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст. 1056 ЦК України, Позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Не підписані позичальником умови кредитування не можуть бути частиною кредитного договору, оскільки не може бути встановлено, що позичальник погодився саме на такі умови, що наведено у правових позиціях Великої Палати Верховного суду у постанові від від 06.02.2019 року по справі № 202/26885/13-ц, у постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17. Велика Палата Верховного Суду розглянула справу №342/180/17 та у постанові від 03.07.2019 року виснувала: 1) оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома; 2) банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші; 3) споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений; 4) роздруківка правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування; 5) оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим Банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів і витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову; 6) відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів та витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин; 7) правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, і щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені; 8) пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. При винесенні рішення були застосовані: - Резолюція Генеральної Асамблеї ООН № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийнята 9 квітня 1985 року на 106-му пленарному засіданні ГА ООН, у якій зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. - Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-12/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», у якому КСУ зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. У ст. 204 ЦК України установлено презумпцію правомірності правочину. Так, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Відповідно до ч.1 ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Згідно з ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що в договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. У ст. 5 ЦК України установлено дію актів цивільного законодавства у часі. Так, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (ч.1). Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. (ч.2). Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. (ч.3). Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка за користування кредитом, установлена у договорі, має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Законодавства, що регулює порядок кредитування, захисту прав споживачів, інакше умови договору споживчого кредиту, які прямо суперечать вимогам законодавства - є нікчемними. У разі, якщо сторони договору визнали підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання саме виникнення в позичальника прострочення з погашення заборгованості, а не направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, то така зміна є безумовною і не залежить від волевиявлення однієї зі сторін. Постанова ОП КЦС ВС від 15.06.2020 року у справі №138/240/16-ц. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України. Постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. У разі прострочення боржником умов договору про право банку нараховувати проценти за користування кредитом по день повного погашення заборгованості - не може бути підставою для нарахування процентів за частиною першою статті 1048 ЦК України. За період до прострочення виконання зобов`язання боржником підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит) а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Постанова ВП ВС від 4 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18) та в постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 712/9613/15-ц (провадження № 61-46733св18) вказано, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми, які підлягають стягненню. Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. В ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. В ст.546 ЦК України установлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 вирішено виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом. Щодо строку нарахування процентів за користування кредитом у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: «Проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування». За логікою Верховного Суду, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України (3% річних, якщо інше не визначено у договорі). Велика Палата Верховного Суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України. У п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України установлено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. У п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, діяв в Україні з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року. Воєнний стан діє на території України з 24.02.2022 року по теперішній час. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом статей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. За положеннями ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. У ст. 1084 ЦК України наведені права фактора. Так, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов`язаний сплатити факторові залишок боргу. Відповідно до ст. 1085 ЦК України про зустрічні вимоги боржника, якщо фактор пред`явив боржнику вимогу здійснити платіж, боржник має право пред`явити до заліку свої грошові вимоги, що ґрунтуються на договорі боржника з клієнтом, які виникли у боржника до моменту, коли він одержав повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові. Боржник не може пред`явити факторові вимоги до клієнта у зв`язку з порушенням ним умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання жодному з кредиторів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Постанова КЦС ВС від 06.02.2018 року у справі №278/1679/13-ц, постанова КЦС ВС від 06.02.2019 року у справі № 361/2105/16-ц. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Постанова КЦС ВС від 06 лютого 2019 року у справі № 667/11010/14-ц. Обставини, установлені судом. Мотиви ухваленого рішення. Судом установлено, що 14 серпня 2021 року між позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачальником [PERSON] був укладений Договір позики №75364685. Згідно умов Договору позики Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. За п.2.1. договору, Сума позики 15000,00 грн. За п.2.2., 2.3, строк позики 30 днів , дата надання позики 14.08.2021 року, дата повернення позики 13.09.2021 року. За п.2.2., процентна ставка (базова) в день - 1,99%. За п.2.3., Знижена процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) - 0,80%, Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день (не застосовується в період карантину) - 2,70%, Пеня (не застосовується в період карантину) - 2,70% в день, Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 1253,68%, Орієнтовна загальна вартість позики - 18582,00 грн. За п.3. Договору, Позикодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника(за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку №1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. За п.4. Договору, проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики. За п.5. Договору, підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що: п. 5.1. Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» ( TM «MYCREDIT»), в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою «OH MY FREEDOM (перша позика 0.01%)» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ТМ «MYCREDIT»), розміщених за адресою https://mycredit.ua/ua/akcii/, п. 5.2. Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documentslicense/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. За п.9. Договору, Позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від Договору, Позичальник повідомляє Позикодавця у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) до закінчення строку, передбаченого для відмови від Договору. Протягом 7 календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від Договору, Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю Позику, одержану згідно Договору, та сплатити Проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення (включно) за ставкою, що встановлена п. 2 Договору. За п.10. Договору, Позичальник має право достроково виконати Договір, шляхом повернення Позики, сплати Процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, що встановлена п. 2 Договору. За п.12. Договору, Цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. За п.14.Договору, зміна або припинення в односторонньому порядку договірних зобов`язань повністю чи частково, а також одностороння відмова від їх виконання, не допускаються, окрім випадків, встановлених законом, Договором та/або Правилами. За п.15. Договору, Сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. Позичальник несе повну відповідальність перед Позикодавцем за повернення Позики, сплату Процентів та належне виконання зобов`язань за цим Договором усім своїм майном. За п.16. Договору, якщо сума Позики, зазначена в п.п. 2.1. п. 2 Договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування Позикою понад встановлений Договором строк Позикодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування». За п.17.Договору, якщо сума Позики, зазначена в п.п. 2.1. п. 2 Договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування Позикою понад встановлений Договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого користування. За п.19. Договору, інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору. У розділі 20 Договору наведена інформація про сторін, зокрема щодо позичальника [PERSON] , [INFO] ІПН: [NUMBER] Паспорт: серії [NUMBER] Адреса: [ADDRESS] , Тел.: [NUMBER] e-mail: [INFO] Рахунок: [NUMBER] Електронний підпис одноразовим ідентифікатором Sy54NCQ6C6 Також ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитов» та [PERSON] підписали Додаток №1 до Договору позики № 75364685 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 14.08.2021 року, а саме Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, за умовами якого 14.08.2021 року [PERSON] отримав позику 15000 грн. А через 30 днів, тобто 13.09.2021 року, мав повернути 18582 грн., з яких сума позики 15000 грн., проценти за користування позикою 3582 грн., Реальна річна процентна ставка - 1253,68%, Загальна вартість кредиту - 18582 грн Договір позики № 75364685 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 14.08.2021 року з Додатком № 1 до нього від 14.08.2021 року Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит - підписано сторонами, зокрема електронним підписом відповідача, електронний підпис відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) Sy54NСQ6C6. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» довідкою підтвердило, що клієнт [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір №75364685 від 14.08.2021 року, був ідентифікований Товариством. Акцепт договору позичальником підписаний аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора - Sy54NCQ6C6, час відправки 14.08.2021 10:35:00 на електронну пошту [INFO] . Подані суду Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (нова редакція), затверджена Директором Наказом № 12/08/2021 від 12.08.2021 року, - не підписані позичальником [PERSON] , цей факт визнавався обома сторонами. А тому відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного суду у постанові від від 06.02.2019 року по справі № 202/26885/13-ц, у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, не підписані позичальником Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (нова редакція), затверджена Директором Наказом № 12/08/2021 від 12.08.2021 року, - суд не вважає частиною Договору позики №75364685 від 14.08.2021 року, оскільки з поданих суду доказів не може бути однозначно встановлено, що позичальник [PERSON] погодився саме на такі умови, що наведено в поданих суду Правилах. Позивач не підтвердив, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Роздруківка Правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування; оскільки умови та правила надання послуг надання позики, що розміщені на офіційному сайті первісного кредитора, неодноразово змінювалися самим первісним кредитором в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів і витяг з Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Відсутність в підписаному Договорі позики домовленості сторін про пролонгацію строку надання позики, наслідки невиконання умов Договору, а саме зміна процентної ставки за користування позикою зі зниженої на базову. Тому надані позивачем Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору позики, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою Договору позики й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання позикодавцем додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, і щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Договорі позики, що підписаний сторонами. Суд критично відноситься к доводам позивача, у поданих ним запереченнях, про те що висловлена правова позиція Великої Палати Верховного суду у постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 стосується інших правовідносин, оскільки сформована у справі за позовом АТ КБ «Приват Банк» щодо укладеного договору кредиту в письмовій паперовій формі, а в даній справі спірними є правовідносини за договором позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», укладеним в письмовій електронній формі. Так, відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Велика Палата Верховного Суду висловила свою правову позицію щодо укладення договору кредиту у письмовій формі, до якої відноситься як паперова так і електронна форми, а вимога укладати договір кредиту/позики саме у письмовій формі з підписами сторін, - стосується не лише АТ КБ «Приват Банк», а всіх учасників (щодо договорів позики з юридичними особами) у правовідносинах кредиту/позики. А тому суд вважає, що висловлена правова позиція Великої Палати Верховного суду у постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 стосується правовідносин, які є предметом розгляду цієї справи, а тому підлягають застосуванню при вирішенні спору та ухваленні рішення. Отже, суд вважає слушними доводи відповідача, що спірні правовідносин мають розглядатися лише за умовами підписаного ним Договору позики №75364685 від 14.08.2021 року з Додатком №1 до нього - Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. 14.08.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу [PERSON] в позику кошти в сумі 15000,00 грн. шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки [NUMBER] , зазначеними ним у договорі позики, за посередництвом платіжної установи ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», що підтверджено платіжною інструкцією №cbfd8cdc-0156-43f4-9224-be0fad2213f4 від 14.08.2021 року, довідкою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вих. №11022025-66 від 11.02.2025 року, Довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» №КД-000008827/ТНПП від 07.02.2025 року. Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 25.03.2025 року №20.1.0.0.0/7-250319/32020-БТ на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). З наданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки за договором № б/н за період з 14.08.2021 року по 17.08.2021 року вбачається, що на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] 14 серпня 2021 року зараховані кошти в сумі 15000,00 грн. Таким чином, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання за договором позики №75364685 від 14 серпня 2021 року в повному обсязі, 14.08.2021 року надало відповідачу [PERSON] в позику кошти в сумі 15000,00 грн. шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки [NUMBER] . [PERSON] не оспорював факт укладення підписаного ним Договору позики №75364685 від 14.08.2021 року з Додатком №1 до нього - Графіком платежів/Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Також не оспорював факт отримання від первісного позикодавця ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позики в розмірі 15000 грн. за спірним Договором та невиконання ним своїх зобов`язань з повернення позики та відсотків за користування нею. Відповідач [PERSON] не заперечував, що не платив грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 21 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено Договір факторингу №2112, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за плату, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» переходять всі права грошової вимоги, які належали ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за кредитними договорами. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №2112 від 21 грудня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики №75364685 від 14 серпня 2021 року в сумі 50820,00 грн. На підтвердження оплати первісному кредитору коштів за договором факторингу подано Акт звірки. На підтвердження відступлення права вимоги надано Акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру заборгованості від 21.12.2021 року. 31 березня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №310323-ФМ, за умовами якого ТОВ «Фінпром Маркет» передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступає ТОВ «Фінпром Маркет» права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до ТОВ «Фінпром Маркет» переходять всі права грошової вимоги, які належали ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за кредитними договорами. На підтвердження оплати первісному кредитору коштів за договором факторингу подано Акт звірки. На підтвердження відступлення права вимоги надано Акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру заборгованості від 31.03.2023 року. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №310323-ФМ від 31 березня 2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики №75364685 від 14 серпня 2021 року в сумі 50820,00 грн. [PERSON] не оспорював факт, що ТОВ «Фінпром Маркет» набув право вимоги до нього за спірним Договором позики №75364685 від 14 серпня 2021 року. За таких обставин, відповідно до положень ст.55 ЦПК України, ТОВ «Фінпром Маркет» стало правонаступником ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у зобов`язаннях за договором позики №75364685 від 14 серпня 2021 року. Заперечення відповідача [PERSON] проти задоволення позову зводилися до незгоди з розміром заборгованості, зокрема по відсоткам за спірним Договором позики №75364685 від 14.08.2021 року, нарахованих первісним позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які позивач ТОВ «Фінпром Маркет» просив стягнути на свою користь, як правонаступник первісного кредитора. Так, згідно з наданим позивачем розрахунком, первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» нарахував [PERSON] заборгованість за договором позики №75364685 від 14 серпня 2021 року в сумі 50820,00 грн., з яких 15000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 35820,00 грн. заборгованість за відсотками. При цьому зазначено, що 14.08.2021 року була надана [PERSON] позика 15000 грн. Проте [PERSON] не сплатив жодного платежу на виконання умов Договору позики. З 14.08.2021 року по 12.12.2021 року, тобто 120 днів, були нараховані проценти 35 820 грн. за ставкою 1,99% у день на залишок позики, тобто кожен день по 298,50 грн. (позика 15000 грн. х процентну ставку 1,99% у день х 120 днів = 35 820 грн.). Оцінюючи розрахунок, суд вважає слушними доводи відповідача про його невідповідність умовам Договору позики № 75364685 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 14.08.2021 року з Додатком № 1 до нього від 14.08.2021 року Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які були підписані електронним підписом відповідача. Так, в Договорі позики №75364685 від 14 серпня 2021 року з Додатком № 1 до нього від 14.08.2021 рокуТаблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які підписані відповідачем [PERSON] , установлені істотні умови: надання позики в сумі 15000 грн. на строк 30 днів, із сплатою в цей період зниженої процентної ставки за користування позикою - 0,8% у день від суми позики, дата повернення позики 13.09.2021 року. Підписаний Договір позики з Додатком №1 до нього не містять умов про пролонгацію строку його дії/строку позики, не містять умов зміни зниженої процентної ставки, що була установлена за користування позикою для позичальника, на базову процентну ставку в період установленого 30-денного строку позики з першого дня її надання в разі невиконання його умов. З наведених вище підстав, суд вважає помилковим застосування в розрахунку заборгованості за Договором позики №75364685 від 14 серпня 2021 року з Додатком № 1 до нього, що був підписаний відповідачем [PERSON] , зазначених у Правилах надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» умов, які не були підписані [PERSON] , і позивачем не доведено, що останній був ознайомлений саме з цією редакцією умов. Отже суд вважає доведеним поданими доказами, що відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінпром Маркет» за умовами підписаного ним Догову позики №75364685 від 14 серпня 2021 року з Додатком №1 Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит в розмірі 18582 грн, з яких сума позики 15000 грн., проценти за користування позикою 3582 грн., нараховані за умовами Договору та Додатку №1 у правомірний строк користування позикою - 30 днів за зниженою процентною ставкою за користування позикою - 0,8% у день, що 13.09.2021 року [PERSON] мав повернути, проте не виконав своїх зобов`язань. Оскільки умовами підписаного ним Договору позики №75364685 від 14 серпня 2021 року з Додатком №1 Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит не передбачено зміну застосування зниженої процентної ставки за користування позикою у 30-денний строк користування нею, не передбачено пролонгацію строку надання позики, для подальшого правомірного користування нею. Тому суд не вбачає підстав для перерахунку процентів за користування позикою з першого дня її надання 14.08.2021 року до визначеного Договором дня її повернення 13.09.2021 року із зниженої процентної ставки за користування позикою у визначений правомірний 30-денний строк - 0,8% у день на залишок заборгованості на базову процентну ставку за користування позикою 1,99% у день на залишок заборгованості. Разом з тим в підписаному відповідачем Договору позики відсутні умови про можливість пролонгації строку позику, який визначений лише у 30 днів. Таким чином, суд вважає, що правова природа нарахованих позивачем процентів у період з 14.09.2021 року по 12.12.2021 року - є відповідальністю за прострочення виконання/ порушення грошового зобов`язання, що установлена ч.2 ст.625 ЦК України. Такий правовий висновок суду відповідає правовим позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, у постанові від 4 лютого 2020 року у справі №912/1120/16, у постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16. У п.17. підписаного відповідачем [PERSON] . Договору позики №75364685 від 14 серпня 2021 року установлено сплату процентів як відповідальність за прострочення грошового зобов`язання, що за своєю природою відноситься до врегулювання ч.2 ст.625 ЦК України, не є платою процентів за користування позикою у правомірний строк її надання. А саме , якщо сума Позики, зазначена в п.п. 2.1. п. 2 Договору, тобто 15000 грн., перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування Позикою понад встановлений Договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого користування. Разом з тим у підписаному відповідачем Договорі позики №75364685 від 14 серпня 2021 року у п.2 установлена Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день - 2,70%, із умовою, що вона не застосовується в період карантину. Проте в період виникнення спірних правовідносин й нарахування вісотків з 14.08.2021 року по 12.12.2021 року на всій території України діяв Карантин з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19. Отже положення п.17 підписаного відповідачем Договору позики №75364685 від 14 серпня 2021 року про застосування процентної ставки за понадстрокове користування позикою, тобто як відповідальність за прострочення виконання зобов`язання на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, - не підлягають застосуванню в період з 14.08.2021 року по 12.12.2021 року, коли позивач ТОВ «Фінпром Маркет» нарахував відповідачу [PERSON] заборгованість, оскільки в цей період на всій території України діяв Карантин з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19. Хоча у підписаному відповідачем Договорі позики №75364685 від 14 серпня 2021 року умовами обумовлено окремий розмір для відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, а саме п.17 Договору позики, яким передбачено сплату процентів як відповідальність за прострочення грошового зобов`язання, проте який не може бути застосований у період карантину до спірних правовідносин. Разом з тим, суд не вбачає перешкод для застосування для [PERSON] для понесення відповідальності за прострочення виконання зобов`язання на підставі ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі, визначеному законом, а не підписаним ним Договором позики (п.17), тобто коли Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто у період прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором позики №75364685 від 14 серпня 2021 року у визначений позивачем період прострочення з 14.09.2021 року по 12.12.2021 року відповідач може нести відповідальність як визначена позивачем за ч.2 ст.625 ЦК України, проте в іншому розмірі, що становить 3% річних від простроченої суми 15000 грн. - 110,96 грн., Інфляційні втрати - 439,15 грн. Некоректне або недостатньо коректне формулювання і виклад вимог або підстав позову, якщо не викликає сумніву мета та підстави звернення особи до суду, не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід щодо дослівного розуміння вимог та підстав позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (постанова Верховного Суду від 20 серпня 2021 року у справі № 149/2736/20 (провадження № 61-9025св21)). Повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. Враховуючи те, що позивач обрав правомірний та ефективний спосіб захисту своїх прав та інтересів - стягнення заборгованості за договором позики, яка складається із заборгованості за основним боргом, заборгованості по процентам, які фактично є процентами за користування позикою у строк, визначений договором, та заборгованість по процентам за користування позикою понад визначений договором строк надання позики, що за своєю правовою природою є відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст.625 ЦК України, обґрунтовано пояснив підстави, тому стягнення судом заборгованості за спірним договором позики, з яких заборгованість за тілом позики, заборгованість за процентами за правомірне користування позикою у визначений умовами підписаного договору строк 30 днів, заборгованість за неправомірне користування позикою понад наданий умовами Договору строк, що мають правову природу відповідальності за прострочення виконання зобов`язання на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, але з врахуванням перевірки судом правильності проведеного позивачем розрахунку заборгованості на підсиаві умов підписаного відповідачем Договору позики - не є зміною судом предмета та підстав позову, оскільки обраний позивачем спосіб захисту прав та інтересів залишається незмінним. З огляду на наведене, суд вважає, що згідно з умовами підписаного відповідачем Договором позики №75364685 від 14 серпня 2021 року з Додатком №1 до нього, у зазначений позивачем строк розрахунку заборгованості з 14.08.2021 року по 12.12.2021 року, розмір заборгованості [PERSON] за цим Договором становить 19 132,11 грн., з яких заборгованість за основним боргом позики - 15000 грн., заборгованість за користування позикою у визначений договором 30-денний строк надання позики з 14.08.2021 року по 13.09.2021 року із застосуванням визначеної у Договорі з Додатком №1 до нього зниженої процентної ставки 0,80% у день на суму боргу - 3582 грн., на підставі ч.2 ст.625 ЦК України відповідальність за прострочення виконаня грошового зобов`язання у період з 14.09.2021 року по 12.12.2021 року 3% річних - 110,96 грн., інфляційні втрати - 439,15 грн. Отже, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, а саме на 37,65% (50820 грн. х 37,65% =19 132,11 грн.). Щодо судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, зазначені витрати на професійну правничу допомогу, які сторона понесла або має понести, обов`язково мають бути документально підтверджені та доведені. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах №923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Оцінюючи розмір витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд вважає їх законним та обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задоволені частково (на 37,65%) то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати: 1) на судовий збір - 912,03 грн. (2422,4 грн. х 37,65% = 912,03 грн.), 2) на правничу допомогу адвоката - 1 317,75 грн. (3500 грн. х 37,65% =1 317,75 грн.). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Outcome: partial