Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою в електронній формі через електронний кабінет до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0997571911/2 від 12.09.2020 року в розмірі 82262,50 гривень. Позовна заява обгрунтована тим, що 12.09.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] укладено договір № 0997571911/2. На підставі Заявки-анкети № 3259394 на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем, шляхом підписання його електронним підписом, було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0997571911/2. Відповідно до умов, викладених в Оферті, Пропозиція (Оферта), Акцепт оферти, Правила та Заявка-анкета становлять єдиний документ Договір. Договір позики укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом Відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України), в якості аналога власноручного підпису Позичальника. Відповідно до умов договору позики позичальнику надано кредит в розмірі 5000.00 гривень, строк користування кредитом - 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1.75 % за один день користування кредитом. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов Договору. Всі інші умови які визначають порядок і умови надання ТОВ «ІНФІНАНС» грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Договору та Електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між Товариством і Позичальником викладені у правилах, з якими ознайомився Позичальник до укладення Договору, та які є невід`ємною частиною Договору (Оферти та Акцепту Оферти). Надалі 16.12.2021 року укладено договір № 16-12/21, відповідно до якого ТОВ "ІНФІНАНС" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0997571911/2. У подальшому 10.01.2023 року укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0997571911/2. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 0997571911/2. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №0997571911/2 від 12.09.2020 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 193387.50 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) -5000.00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 145512.50 гривень, заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 42875.00 гривень. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 82262.50 гривень, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000.00 гривень та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 77262.50 гривень. Ухвалою суду від 08.12.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача до суду поступив відзив на позовну заяву в якому вона просила відмовити у задоволенні позову ТОВ «Коллект Центр» посилаючись на застосування позовної давності, яка становить три роки, адже кредитний договір укладено у 2020 році, а останній платіж здійснено не пізніше 2021 року. З того часу відповідач не здійснювала жодних платежів, борг не визнавала, договорів реструктуризації не укладала та не вчиняла дій, які переривають перебіг строку позовної давності. Від представника позивача до суду поступила відповідь на відзив, в якій представник просив позовну заяву задоволити в повному обсязі, оскільки позовна заява подана в межах строку позовної давності в зв`язку з дією на всій території України карантину з 12.03.2020 року, який тривав до 30.06.2023 року та в подальшому із введеним воєнним станом. Від відповідача до суду поступило заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач просила застосувати строк позовної давності, оскільки доводи викладені у відповіді на відзив не спростовують спливу строку позовної давності. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, у позовній заяві вказав про проведення розгляду справи за його відсутності (а.с.5). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлена належним чином, у відзиві на позовну заяву вказала про розгляд справи за її відсутності (а.с. 109 зворот). Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно зі ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно з ч.ч.4, 5ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 16.02.2026 року, є дата складення повного судового рішення 23.02.2026 року, із врахуванням ч. 3 ст. 124 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Позицію відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності суд відхиляє, з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ч.ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», що набрав чинності з 02 квітня 2020 року Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 12 такого змісту, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257,258,362,559,681,728,786,1293 цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року за № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, що діяв до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставістатті 259 ЦК України. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Крім того,Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хв. 24 лютого 2022 року, який діє на даний час. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ, що набрав чинності з 17 березня 2022 року Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктами 18, 19 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Із 4 вересня 2025 року набув чинності Закон № 4434-ІХ, який відновив перебіг строків позовної давності, виключивши пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Таким чином, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився до 04 вересня 2025 року. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положенням ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі ч. 1ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.3 ст 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України"Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч.1 ст. 1050 ЦК України закріплено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дост. 625 цього Кодексу. Згідно зі ч. 1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кедитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] 12.09.2020 року укладено договір фінансового кредиту №0997571911/2, шляхом підписання заявки-анкети № 3259394, акцепту оферти від 16.09.2020 на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.57, 66,76). У акцепті оферти [PERSON] погодилася, що для надання їй кредиту на умовах, викладених в цьому Акцепті та дала згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога її власноручного підпису. Відповідно до умов викладених в оферті,ця Пропозиція (Оферта), Акцепт оферти, Правила та Заявка анкета становлять єдиний документ Договір. Відповідно до Пропозиції, розмір кредиту 5 000 гривень; строк користування кредитом 30 днів; строк дії договору 3 роки. Відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації; річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 2 625,00 гривень, за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%, за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації. Номінальна відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується у випадках передбаченими Правилами. Номінальна річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується у випадках передбаченими Правилами. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 2 625,00 грн., при використанні Номінальної відсоткової ставки. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%, при використанні Номінальної відсоткової ставки. Максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору. Максимальна річна відсоткова ставка 1277,5%, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 5 250,00 грн., за умови неналежного виконання умов Договору; Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 1277,5%, за умови неналежного виконання умов Договору. Всі інші умови викладені у ПРАВИЛАХ, з якими позичальник ознайомився до укладення Договору, які є невід`ємною частиною Договору (Оферти та Акцепту Оферти). Із листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 08.07.2025 року №12235-25708142135 (а.с.97) вбачається, що на виконання договору на переказ коштів ФК-П-17/08-04 від 03.08.2017 року укладеного між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Інфінанс» перераховано кошти на карту клієнта 16.09.2020 року на суму 5000 гривень маска карти [NUMBER] номер транзакції в системі iPay.ua 66463460, призначення платежу зарахування на карту 5000 гривень на карту [NUMBER] . Із розрахунку заборгованості ТОВ «Інфінанс» за договором №0997571911/2 від 12.09.2020 року (а.с.8-12) вбачається, що заборгованість [PERSON] становить 5000 гривень тіло кредиту та 77262,25 гривень проценти. У ч.1 ст.512 ЦК України закріплено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» 16.12.2021 року укладено договір факторингу № 16-12/21 (а.с. 30-34), згідно з умовами якого кредитор передає, а новий кредитор приймає права вимоги до боржників. Відповідно до акта приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу №16-12/21 від 16.12.2021 року (а.с. 35) клієнт ТОВ «Інфінанс» передав, а фактор ТОВ «Вердикт Капітал» прийняв реєстр боржників, після чого з урахуванням умов договору факторингу №16-12/21 від 16.12.2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Із платіжного доручення №313100085 від 17.12.2021 року (а.с. 39), ТОВ «Вердикт Капітал» здійснило оплату ТОВ «Інфінанс» за договором №16-12/21 від 16.12.2021 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 16.12.2021 року до договору факторингу №16-12/21 від 16.12.2021 року (а.с. 43), ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №0997571911/2 в розмірі 82262,50 гривень, з яких 5000 гривень-тіло кредиту, 77262,50 гривень - проценти. Із розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 13) вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №0997571911/2 становить 150512,20 гривень, з яких 5 000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 77262,50 гривень заборгованість за відсотками на дату відступлення, 68250 гривень нараховані відсотки. Згідно з договором відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року (а.с. 44-49) між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого кредитор передає, а новий кредитор приймає права вимоги до боржників. Відповідно до акта приймання-передавання реєстру боржників за договором № 10-01/2023 відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 10.01.2023 року (а.с.52) ТОВ «Вердикт Капітал» передав, а ТОВ «Коллект Центр» прийняв реєстр боржників. Із витягу з реєстру боржників від 10.01.2023 року до договору № 10-01/2023 відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 10.01.2023 року (а.с. 61) вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №0997571911/2 в розмірі 150512,20 гривень, з яких 5 000 гривень заборгованість за тілом кредиту та 145512,50 гривень заборгованість за процентами. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Коллект Центр» (а.с. 29) загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №0997571911/2 в розмірі 188387,50 гривень. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем доведено факт переуступки права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Ведикт Капітал», а в подальшому від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача за договором №0997571911/2 від 12.09.2020 року до [PERSON] , належними та допустимими доказами, оскільки укладаючи договір факторингу сторони узгодили всі істотні умови для такого виду договору відповідно до чинного законодавства та дійшли згоди щодо укладання договору на зазначених у ньому умовах. Матеріали справи не містять доказів повного чи часткового виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту, сплати процентів та комісії. Однак, суд не погоджується з розміром нарахуванння заборгованості за відсотками, зважаючи на те, що умовами договору передбачено, що загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 2 625 гривень за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації та 5 250 гривень за умови неналежного виконання умов договору. Також у Пропозиції зазначено, що всі інші умови викладені у ПРАВИЛАХ, з якими відповідач ознайомився до укладення Договору, та які є невід`ємною частиною Договору (Оферти та Акцепту Оферти), у тому числі: порядок укладення Договору фінансового кредиту, надання Фінансового кредиту Потенційному позичальнику (п.6 Правил); порядок застосування та нарахування процентів, за користування кредитом (п. 7 Правил); умови взаєморозрахунків (п. 7 Правил); порядок зміни і припинення дії Договору (п.8. Правил); права та обов`язки сторін (п.9. Правил); відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору (п.10 Правил); умови ініціювання здійснення переказу з банківської платіжної картки в рахунок погашення заборгованості за Договором (п.7.14 Правил). До матеріалів справи позивачем долучено Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal» (а.с.77-98). Із аналізу долучених позивачем змісту Правил не можливо встановити, що відповідач ознайомилася саме з цими Правилами, оскільки відповідно умов пропозиції та акцепту п.6 Правил повинен містити умови щодо порядку укладення Договору фінансового кредиту, надання Фінансового кредиту Потенційному позичальнику, однак у п.6 долучених Правилах містяться умови щодо Порядку нарахування процентів, повернення (погашення) кредиту, аналогічно п. 7, 8, 9 Правил, про які зазначено в пропозиції та акцепті та які повинні викладати умови щодо порядку застосування та нарахування процентів, за користування кредитом (п.7 Правил), умови взаєморозрахунків (п. 7 Правил); ?порядок зміни і припинення дії Договору (п.8. Правил); ?права та обов`язки сторін (п.9. Правил). Однак зміст умов долучених Правил у п.7 містить умови щодо порядок зміни/продовження строку дії фінансового кредиту, орядок зміни та припинення дії договору; у п.8 Правил - умови щодо прав та обов`язків сторін; п.9 - відповідальність. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до умов укладеного 12.09.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] кредитного договору №0997571911/2 строк користування кредитом погоджений сторонами 30 днів з максимальною річною відсотковою ставкою, яка застосовується за умови неналежного виконання договору, в розмірі 1277,5% (3,5% на день). Відповідно загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 5250 грн за умови неналежного виконання умов договору, про що зазначено в договорі та підтверджується розрахунком (5000 *3,5% *30 днів). Така ж сума зазначена і в Пропозиціїза умови неналежного виконання відповідачем умов договору, тому саме така сума підлягає стягненню на користь позивача. За наведених обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотків за користування кредитом в межах строків користування, визначених кредитним договором №0997571911/2 від 12.09.2020 року у розмірі 5000 гривень за тілом кредиту та 5 250 гривень за процентами. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю. У ст. 265 ЦПК України закріплено, що в рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку зі частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 301,83 гривень (10250*2422,40/82262,50). Крім того, представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 25 000 гривень. Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Згідно зі ч.ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвокатапідлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат відносяться: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послугпомічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та напідставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з наявним у матеріалах справи договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (а.с. 69-71), згідно зі п.4.1. договору визначено, що вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Зі заявки на надання юридичної допомоги №2559 від 01.10.2025 року та витягу із акта №15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року (а.с. 74, 75) вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 25 000 гривень, з яких - надання усної консультації з вивчення документів 2 год/4000 гривень; підготовка пропозиці 3 год/6000 гривень, складання позовної заяви про стягнення боргу 5 год/15000 грн. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог 3 115,03 гривень (10250*25000/82262,50). На підставі наведенного,

Outcome: approved