Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

10 вересня 2025 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Світловодської міської ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 листопада 2020 року між відповідачами зареєстровано шлюб, у якому народилися двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідачі ведуть аморальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не забезпечують дітям належних умов для проживання, виховання та розвитку, не піклуються про їх стан здоров`я, не забезпечують проходження профілактичних медичних оглядів, не беруть участі у відвідуванні закладів дошкільної освіти, матеріальної допомоги на утримання дітей не надають. Діти фактично проживають разом із позивачем та перебувають на її повному утриманні. З народження [PERSON] саме позивач здійснює її догляд та виховання, а з 01 серпня 2025 року вона забрала до себе на постійне місце проживання і [PERSON] у зв`язку з неналежним виконанням батьками своїх обов`язків. Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 червня 2025 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні домашнього насильства відносно дружини. Крім того, відповідач [PERSON] засуджений вироками суду у кримінальних справах № 401/637/17 та № 401/1841/17, а також відносно нього у провадженні суду перебуває кримінальна справа № 401/2765/23. Враховуючи викладені обставини, позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідачів, відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , призначити її опікуном дітей та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей. (а.с. 2-4) Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче засідання на 09 жовтня 2025 року. (а.с. 33-34) 02 жовтня 2025 року представником позивача адвокатом Деречиною О.В. подано до суду клопотання про виклик свідків та долучено додаткові докази по справі. (а.с. 39) Підготовче засідання, призначене на 09 жовтня 2025 року, відкладено до 11 листопада 2025 року за клопотанням представника третьої особи. (а.с. 46) 11 листопада 2025 року представником позивача адвокатом Деречиною О.В. подано до суду клопотання про витребування доказів. (а.с. 55-56) Ухвалою суду від 11 листопада 2025 року, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано від Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області: - інформацію щодо перебування у провадженні Світловодського міськрайонного суду на розгляді кримінального провадження відносно відповідача [PERSON] та копії вироків у кримінальних справах № 401/637/17 та № 401/1841/17 відносно засудженого [PERSON] у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень. (а.с. 59-61) Підготовче засідання, призначене на 12 грудня 2025 року, відкладено до 08 січня 2026 року за клопотанням представника третьої особи. (а.с. 70) Підготовче засідання, призначене на 08 січня 2026 року, відкладено до 03 лютого 2026 року у зв`язку з відсутністю висновку Служби у справах дітей Світловодської міської ради про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачів. (а.с. 83) Ухвалою суду від 03 лютого 2026 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду. (а.с. 97-98) 09 лютого 2026 року Службою у справах дітей Світловодської міської ради надано відповідні докази на виконання ухвали суду від 11 листопада 2025 року. (а.с. 102) Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала до суду письмову заяви про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечує. (а.с. 117) Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення. (а.с. 101) Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. (а.с. 100) У зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ухвали суду від 02 березня 2026 року суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи згідно ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 18) Відповідно до копії договору міни від 29 серпня 2006 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів № 2814763 від 29 серпня 2006 року. (а.с. 12, 13) Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] в м. Світловодськ Кіровоградської області, батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 17) Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Світловодськ Кіровоградської області, батьками якого записані - [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 8) Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади № 2025/001455903 від 31 січня 2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 09 травня 2009 року. (а.с. 9) Згідно із характеристикою № 231 від 11 червня 2025 року, виданої КЗ "Гімназія "Нове місто", [PERSON] матеріал засвоїв на середньому та достатньому рівнях. Навчався не в повну міру своїх можливостей і здібностей. До виконання громадських доручень ставився сумлінно. Приймав участь у позакласній роботі. З класним колективом склалися добрі відносини. Має друзів, підтримує дружні стосунки з усіма учнями. Скромний, стриманий, врівноважений та дисциплінований. Правила поведінки завжди свідомо виконував. Батьки цікавилися навчанням і вихованням сина. Відвідували батьківські збори, співпрацювали з класним керівником. (а.с. 16) Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 28 листопада 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на " [PERSON] ". (а.с. 19) Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] в м. Світловодськ Кіровоградської області, батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 22) Витягом з Реєстру територіальної громади № 2025/002769452 від 26 лютого 2025 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 26 лютого 2025 року. (а.с. 23) Висновком № 4/475 про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 24 вересня 2025 року встановлено, що [PERSON] соматично здорова. (а.с. 41) Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 20 лютого 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на " [PERSON] ". (а.с. 7) Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] в м. Світловодськ Олександрійського району Кіровоградської області, батьками якого записані - [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 20) Витягом з Реєстру територіальної громади № 2025/002769199 від 26 лютого 2025 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 26 лютого 2025 року. (а.с. 21) Згідно із Висновком № 3/474 про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 24 вересня 2025 року, [PERSON] має пупкову килу. (а.с. 40) Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 06 серпня 2025 року, наданої ЗДО (ясла-садок) № 12, [PERSON] , 09 січня 2021 року, була вихованкою ЗДО (ясла-садок) № 12 з 18 серпня 2022 року по 01 серпня 2025 року. Садочок дитина відвідувала систематично. Зі слів вихователів групи, які відвідувала [PERSON] , зазвичай дитину до садочку супроводжували прабабуся [PERSON] та прадідусь, інколи бабуся, яку [PERSON] називає " [PERSON] " ( [PERSON] ), до них дитина йде із задоволенням. Дуже рідко супроводжують мама або тато (1-2 рази протягом місяця). Зовні дитина охайна, чиста, причесана. Речі завжди випрані, гарної якості, неприємного запаху не мають. Дитина здорова, хворіє рідко, врівноважена, активна, контактна, привітна, щира та відкрита, дуже розумна (в освітній діяльності одна з найкращих серед однолітків), має задатки лідера. (а.с. 24) Згідно із відповіді на адвокатський запит від 06 серпня 2025 року, наданої ФОП [PERSON] , первинна медична допомога надається дитині [PERSON] , [INFO] , згідно відповідного договору (декларації) про надання первинної медичної допомоги, який заключено з лікарем-педіатром [PERSON] від 10 грудня 2024 року. За цей час на прийомах у сімейного лікаря разом з дитиною завжди була присутня його бабуся [PERSON] , яка активно приймає участь у виконанні медичних рекомендацій щодо лікування, профілактичних оглядах для здійснення профщеплень та оформленні дитини в дитячий навчальний заклад дошкільного виховання. Батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] , при зверненнях дитини за наданням первинної медичної допомоги до лікаря-педіатра [PERSON] ніколи присутніми не були, не зверталися щодо отримання довідок про стан здоров`я дитини і не відповідали на телефонні дзвінки лікаря. (а.с. 25) Відповідно до довідки № 40 від 11 серпня 2025 року, виданою ЗДО (ясла-садок) № 21, [PERSON] , [INFO] , відвідує ЗДО № 21 (групу раннього віку) з 01 серпня 2025 року по теперішній час. У заклад влаштувала його бабуся, [PERSON] . Батьки дитини [PERSON] до ЗДО № 21 не приходили. Оплату за харчування дитини в садочку сплачувати зобов`язалася бабуся [PERSON] . Адаптаційний період дитини проходить безболісно. Дитина відвідує дитячий садок із задоволенням. Зовнішній вигляд дитини охайний. Фізично дитина розвинута добре. Соціально-побутові навички, самообслуговування сформовані відповідно до віку. Загальна інформованість і соціально-побутове орієнтування відповідні до віку дитини. Є спокійним, не заважає іншим, конфліктних ситуацій не створює. (а.с. 26) Згідно із характеристикою соціального робітника за № 01-23/130 від 01 серпня 2025 року, виданої Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Світловодськ, [PERSON] працює в Територіальному центрі з 11 липня 2007 року, має повну загальну середню освіту. Надає соціальні послуги особам та сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах. Здійснює соціальний супровід, консультує та допомагає в оформленні документів. Взаємодіє з іншими службами та установами для забезпечення комплексної підтримки підопічних. Веде документацію та звітність щодо наданих соціальних послуг. Комунікабельна, вміє встановлювати контакт з різними людьми, співчуває та розуміє потреби інших. Вміє працювати в умовах емоційного навантаження, відповідальна, пунктуальна, уважна до деталей, здатна працювати в команді та самостійно. (а.с. 10) Довідкою про доходи № 6 від 01 серпня 2025 року встановлено, що [PERSON] працює у Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Світловодськ, займає посаду соціального робітника, загальна сума доходу за період з 01 лютого 2025 року по 31 липня 2025 року без урахування аліментів становить 34 601,81 грн. (а.с. 11) Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 червня 2025 року у справі № 401/1703/25, провадження № 3/401/587/25, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає суму 340,00 грн. (а.с. 27) Висновком № 1/270 про стан здоров`я заявника від 22 вересня 2025 року встановлено, що [PERSON] за станом здоров`я придатна для виконання обов`язків опікуна. (а.с. 42) Відповідно до висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , виконавчий комітет Світловодської міської ради в особі Органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 104-111) Згідно із поданням виконавчого комітету Світловодської міської ради в особі Органу опіки та піклування, громадянка України [PERSON] , [INFO] , може бути опікуном над малолітніми [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , здатна забезпечити належне утримання, виховання та навчання малолітніх дітей. (а.с. 113-115) При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Абзацом 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Частиною 1 статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 ст. 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі - Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Положенням ст. 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно із ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні від 16 липня 2015 року справі "Мамчур проти України" Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Також Європейський суд з прав людини наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши при цьому, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі "Ілля Ляпін проти росії", заява № 70879/11) Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц та в постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17. Суд в оцінці обставин справи на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, що потрібні для ухвалення рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При цьому, суд також враховує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство базується, зокрема, на принципі змагальності сторін відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 81 ЦПК України). Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає встановленим, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що, в тому числі, свідчить і неявка відповідачів за викликом суду в судове засідання без поважних причин, у зв`язку з чим, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача та можливим позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 4 ст. 63 ЦК України встановлює, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони, діти проживають в добрих умовах. Тому призначення [PERSON] опікуном над малолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , буде відповідати інтересам дітей. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд зазначає, що згідно з вищевказаними встановленими обставинами вбачається, що відповідачі не надають матеріальної допомоги на утримання дітей. Згідно із ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. За правилами ст. 141 ЦПК України - з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого звільнений позивач, у розмірі, передбаченому ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved