Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (надалі за текстом - позивач) звернулось до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором, В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 13.02.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 6366004 про надання споживчого кредиту, який укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 14 000 грн. Строк кредиту 360 днів. Дата повернення кредиту (08.02.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 14 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, який свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. 27.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладено договір факторингу 27.11/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право грошової вимоги за кредитним договором, про що відповідача повідомлено письмово. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому порядку та строки, станом на день звернення до суду, заборгованість складає 14 000 грн. - тіло кредиту, 25 074 грн. - проценти за користування кредитом, 19 502 грн. - сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами. Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15.10.2025 року від відповідача надійшов відзив на позов у якому останній просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач не надав реєстру боржників, не доведено, що одноразовий індикатор С4846 зазначений у кредитному договорі був направлений на номер телефону, який належить відповідачу,також відповідач вказував що у листі ТОВ «Універсальні платіжні рішення» не міститься повного номеру картки, а також, відомостей про отримання кредитних коштів саме відповідачем. Зазначає, що в матеріалах справи відсутній меморіальний ордер банківські виписки з карткового рахунку і будь-які первинні документи бухгалтерського обліку про перерахування коштів відповідачу. 23.10.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив у якій просить суд позовні вимоги задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце його проведення повідомлений належним чином. В позовній заяві представник позивача просив про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у відзиві просив проводити розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.02.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 6366004 про надання споживчого кредиту, який укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 14 000 грн. Строк кредиту 360 днів. Дата повернення кредиту (08.02.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору. 27.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладено договір факторингу 27.11/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право грошової вимоги за кредитним договором, про що відповідача повідомлено письмово. За вказаним кредитним договором у відповідача виникла заборгованість за кредитом на суму 58 576 грн., яка складається з: 14 000 грн. - тіло кредиту, 25 074 грн. - проценти за користування кредитом, 19 502 грн. - сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Водночас, належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 тощо). При зверненні до суду з позовом, позивач зазначає що заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 17.09.2024 року становить: 58 576 грн., яка складається з: 14 000 грн. - тіло кредиту, 25 074 грн. - проценти за користування кредитом, 19 502 грн. - сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами. Факт укладення кредитного договору підтверджується письмовими доказами: копією договору, умовами договору, які є публічно доступними, та іншими електронними документами. Сам по собі факт погодження відповідача з умовами договору вже підтверджує його волевиявлення отримати грошові кошти. Згідно з пунктом 10 Положення НБУ № 113 від 03.11.2021 року, якщо позичальник вказав номер електронного платіжного засобу (платіжної картки) у встановленому форматі ХХХХ ХХ** **** ХХХХ , це вважається достатнім для здійснення переказу коштів. Закон не вимагає зазначення повного номера рахунку у випадку, коли переказ здійснюється саме на картку. На підтвердження факту перерахування коштів до матеріалів справи надано листи від платіжного оператора (ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА"), які підтверджують здійснення транзакції на вказану позичальником картку. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, якщо інше не встановлено договором, кредитодавець має право використовувати третіх осіб (агентів, платіжних операторів тощо) для виконання зобов`язань. Посилання відповідача на те, що витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 27.11/23-Ф, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст УКРАЇНА» підписаний лише представником позивача, а тому не може бути доказом переходу прав, не відповідає вимогам закону. Зазначене підтверджується умовами укладеного між сторонами Договору факторингу №27.11/23-Ф, а також відсутністю імперативного обов`язку, передбаченого законодавством України засвідчувати витяг з Реєстру боржників підписами обох сторін. Витяг є внутрішнім документом, який фіксує передачу прав вимоги відповідно до договору та не є правочином або документом, який потребує погодження з боржниками чи їх підпису. Наданий витяг підтверджує факт існування правовідносин між сторонами договору факторингу та передачу прав вимоги, що узгоджується з іншими доказами, долученими до матеріалів справи, зокрема - самим договором факторингу, актами приймання-передачі прав вимоги. Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, суддя зазначає, що факт укладення кредитного договору в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора підтверджується матеріалами справи та відповідає вимогам ст.ст. 205, 207, 639 ЦК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Надання кредиту доведено відповіддю банку про зарахування коштів. Перехід права вимоги за договором факторингу підтверджується наданими копією договору факторингу та витягом з реєстру, що є достатнім відповідно до ст.ст. 1077-1078, 1080 ЦК України. Розрахунок заборгованості є належним доказом відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України. Таким чином, твердження відповідача про недоведеність переходу права вимоги є помилковим, позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо підстав стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved