Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту припинення обтяження, скасування запису про обтяження. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що вона є власником нерухомого майна, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 404936293 від 22.11.2024, на належне заявниці нерухоме майно накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4976269, зареєстровано 18.05.2007 реєстратором Чигиринською державною нотаріальною конторою на підставі угоди б/н. Також зазначені додаткові відомості про обтяження: архівний номер: 2032836CHERKASY251, архівна дата: 24.04.2000, дата виникнення: 23.06.1993, № реєстра 105902-160, внутр. № FB01A03925F14B294F45. Постановою завідуючої Чигиринської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.11.2024 [PERSON] було відмовлено у знятті заборони з нерухомого майно, а саме належної їй квартири. На обґрунтування відмови нотаріус зазначив, що скасувати наявне обтяження неможливо через відсутність документів, на підставі яких воно було накладено, оскільки документи передані на зберігання до Черкаського обласного державного нотаріального архіву. Листом від 03.03.2025 Черкаський обласний нотаріальний архів повідомив заявниці, що надати копії документів, на підставі яких 23.06.1993 Чигиринською державною нотаріальною конторою було накладено обтяження, наразі неможливо, оскільки такі документи відсутні. Заявниці наразі невідома підстава реєстрації такого обтяження, оскільки вона будь-яких кредитних договорів, договорів іпотеки чи договорів позики ніколи не укладала та заборгованості ні перед ким не має. Запис про реєстрацію обтяження здійснений на підставі якоїсь угоди без номера, без ідентифікації обтяжувача, наразі не скасований, оскільки повідомлення про припинення обтяження до нотаріальної контори не подавалося. Через відсутність відомостей про обтяжувача заявниця позбавлена можливості визначити відповідача у спорі, хоча за своїм характером наявні правовідносини передбачають спір про право. Відповідно [PERSON] не має можливості врегулювати спір шляхом звернення із позовом про зняття (скасування) обтяження до ініціатора такого обтяження, оскільки він наразі невідомий. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду із даною заявою у порядку окремого провадження, тому просить суд установити факт припинення наявного обтяження нерухомого майна [PERSON] , яке зареєстровано на підставі угоди б/н, дата виникнення 23.06.1993, а також скасувати запис про заборону відчуження квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 04.11.2025 провадження у справі відкрито, справа призначена до судового розгляду. Представниця заінтересованої особи Міністерства юстиції України в порядку самопредставництва Назаренко М. О. подала суду письмові пояснення, у яких проти задоволення заяви заперечувала та просила відмовити у її задоволенні. У судовому засіданні представник заявниці адвокат Курілович С. О. подану заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Додатково зазначив, що наявні відомості про існуюче обтяження не дають можливість визначити ініціатора цього обтяження, а також підставу його внесення до реєстрів. Відповідно у заявниці, як власника об`єкта нерухомості, відсутні можливості у позовному провадженні усунути перешкоди у користуванні власністю. Нотаріальна контора не може бути відповідачем у справі, що випливає зі сталої судової практики Верховного Суду. Відповідно заінтересованою особою у даних правовідносинах може бути Міністерство юстиції країни, оскільки у випадку задоволення цієї заяви саме через органи реєстраційної служби таке рішення буде виконуватися. Представниця заінтересованої особи у порядку самопредставництва Назаренко М. О. проти задоволення заяви заперечувала. Підтримала подані нею письмові пояснення з цього приводу та додатково зазначила, що Міністерство юстиції України не є стороною спірних правовідносин. У даних правовідносинах наявний спір про право, тому справа не може розглядатися у порядку окремого провадження та підлягає судовому розгляду у позовному провадженні. У випадку відсутності відомостей про ініціатора цього обтяження відповідачем у справі може бути нотаріальна контора, яка внесла відомості про наявне обтяження до реєстру. Тому просила суд відмовити у задоволенні поданої заяви. Заслухавши учасників, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, судом установлено таке. На підставі договору купівлі-продажу від 22.05.1992 [PERSON] придбали у Виконавчого комітету Чигиринської міської ради народних депутатів квартиру, яка розташована у [ADDRESS] . Договір посвідчений державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори Кашицькою О. Г., зареєстровано в реєстрі за № 1025. Дублікат цього договору виданий 09.01.2025 державним нотаріусом Черкаської районної нотаріальної контори Чуй Н. В., в порядку заміщення державного нотаріуса Черкаського обласного нотаріального архіву, зареєстровано в реєстрі за № 5. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачкою, на підтвердження чого надана довідка КП ЧООБТІ від 18.11.2024 за № 751. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на зазначене домоволодіння у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні відомості про зареєстроване обтяження у виді заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження № 4976269, яке зареєстровано 18.05.2007 реєстратором Чигиринською державною нотаріальною конторою. Підставою обтяження зазначена угода б/н, Чигиринська держнотконтора. Об`єктом обтяження є квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] . У внесених до цього запису відомостей зазначено про наявність додаткових даних архівний номер 2032836CHERKASY251, архівна дата 24.04.2000, дата виникнення: 23.06.1993, № реєстра: 105902-160, внутр. № FB01A03925F14B294F45, коментар: с. 42-35. Довідкою від 25.11.2024 за вих. № 346 Державного ощадного банку України (ТВБВ № 10023/01 філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк») підтверджено, що [PERSON] станом на 25.11.2024 не має заборгованості по кредиту та відсотках, кредитні зобов`язання відсутні. У свою чергу довідкою Чигиринського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального МУМЮ (м. Київ) від 22.09.2025 за вих. № 12345 підтверджено, що за результатами проведеної перевірки автоматизованої системи виконавчих проваджень Чигиринського ВДВС у громадянки [PERSON] відсутні відкриті виконавчі провадження та вона не є боржником зазначеного відділу. Зазначене також підтверджено довідкою з Єдиного реєстру боржників від 16.09.2025. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.11.2024 державний нотаріус Чигиринської державної нотаріальної контори Курило Я. В. відмовила [PERSON] у зняття заборони на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , яка накладена 23.06.1993 № реєстра: 105902-160 Чигиринською державною нотаріальною конторою у зв`язку з угодою б/н. В обґрунтування зазначеної постанови державним нотаріусом зазначено, що Реєстри Чигиринської державної нотаріальної контори для реєстрації заборони (арештів) на будинки за 1978-2007 роки та інші наряди, в яких зберігалися документи щодо накладення та зняття заборон на нерухоме майно, передані на зберігання до Черкаського обласного державного нотаріального архіву. Документи, на підставі яких здійснено внесення відомостей про зазначену заборону в Чигиринській державній нотаріальній конторі не зберігаються, оскільки наразі на зберіганні наявні документи починаючи з 2012 року. Крім того, Чигиринська державна нотаріальна контора не одержувала повідомлення кредитора, яке б могло слугувати підставою для припинення обтяження, тому наразі підстави для зняття наявної заборони у нотаріуса відсутні. На запит [PERSON] . Черкаський обласний державний нотаріальний архів листом від 03.03.2025 за вих. № 276/01-17 повідомив, що у справі «Документи (постанови, ухвали, розпорядження, повідомлення тощо) по накладенню і зняттю заборон та арештів відчуження нерухомого майна» Чигиринської державної нотаріальної контори за 1979 2007 роки, такі документи відсутні. Крім того, відповідно до опису справ тривалого зберігання Чигиринської державної нотаріальної контори за 1992-2000 роки, нотаріальна контора не вела та не передавала до Черкаського обласного державного нотаріального архіву інші справи, за якими могла бути накладена заборона (договори позики, поруки, застави майна тощо) за 1993 рік. З огляду на викладене, надати копії документів, на підставі яких Чигиринською державною нотаріальною конторою 23.06.1993 накладено обтяження наразі неможливо. Відповідно до п.п. 5.1. п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Аналізуючи наведене судом установлені підстави стверджувати, що наявне обтяження та збережені відомості про його реєстрацію дають можливість визначити ініціатора такого обтяження, проте така юридична особа ліквідована без правонаступників, що у свою чергу позбавляє заявників можливості звернутися до суду із відповідним позовом. У частині першій статті 293 Цивільного процесуального кодексу України законодавцем надано визначення окремого провадження, відповідно до якого окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Метою встановлення факту припинення обтяження є необхідність скасування запису про заборону на нерухоме майно, яке належить [PERSON] , що обмежує її права. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). На підставі ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої приєдналась Україна 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності законодавство надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналізуючи наведені заявницею на обґрунтування поданої заяви доводи, наявне правове регулювання майнових правовідносин та відсутність норм, які регулюють правовідносини у аналогічних ситуаціях, суд під час розгляду справи ураховує правову позицію Верховного Суду, надану у постанові від 13.06.2024 у справі № 333/8899/21 (провадження № 61-6732св23). Суд застосовує аналогію закону й аналогію права тоді, коли, на переконання суду, певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого є прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Відсутність у процесуальних кодексах положень про аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі N 2-591/11, провадження N 14-31цс21)). Зокрема під час розгляду справи Верховний Суд зазначив, що тлумачення частини першої статті 8 ЦК України свідчить: законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті 1, 9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин. Касаційний суд зауважив, що можуть існувати випадки, коли "відсутня" особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Касаційний суд констатував, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли "відсутня" особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд підкреслив, що коли "відсутня" особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявниця [PERSON] є власницею об`єкта нерухомого майна, на яке зареєстровано обтяження з 1993 року. Ініціатор обтяження не зазначений, наявна лише інформація, що підставою обтяження є угода б/н, Чигиринська державна нотаріальна контора. Відповідно визначити на якій правовій підставі воно було зареєстровано та ким ініційовано заявниця позбавлена можливості. Відповідно ініціатор наявного обтяження не буде вчиняти юридично-значимих дій для його припинення у зв`язку із втратою ним актуальності. Інші позасудові способи припинення чи скасування обтяження законодавцем не визначені. Наявність зареєстрованого обтяження у виді заборони на нерухоме майно порушує права заявниці, оскільки вона наразі обмежена у своїх правах як власниця об`єкта нерухомості, зокрема позбавлена можливості відчужувати власну квартиру. Заперечення представниці заінтересованої особи щодо необхідності за встановлених обставин вирішувати даний спір у позовному провадженні із визначенням відповідачем у справі Чигиринську державну нотаріальну контору суд оцінює критично з огляду на наявну релевантну практику Верховного Суду щодо можливості визначення нотаріуса відповідачем. Зокрема у постанові КЦС ВС від 15.04.2020 у справі № 474/106/18 суд виснував, що виходячи з норм закону «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи прав та обов`язків стосовно позивача або відповідача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права й обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їхні права порушені нотаріальними діями (постанова). Також, у постанові КЦС ВС від 07.07.2021 у справі № 369/14294/17 (провадження № 61-1759св19) було наголошено, що державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, не є належним відповідачем у справі про скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно. Можливість залучення нотаріуса до участі у розгляді справи наразі можлива лише під час розгляду справ про оскарження рішень, дій чи бездіяльності нотаріуса, прийнятих або вчинених ним під час реалізації функцій державного реєстратора. Зокрема у постанові від 29.08.2018 у справі № 686/17779/16-ц (провадження № 14-233цс18) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності нотаріуса, прийнятих або вчинених ним під час реалізації функцій державного реєстратора, якщо позовні вимоги спрямовані на захист заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства приватного (майнового) права у відносинах з іншими особами, нотаріус має залучатися до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. За таких обставин та з урахуванням наявності підстав вважати наявну заборону на належне [PERSON] нерухоме майно припиненою, суд вважає за доцільне припинити наявне обтяження та скасувати запис про нього. Відповідно заява підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved