Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 19.09.2009 уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 38. За час шлюбу у них народилося двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Надвірнянського районного суду від 26.05.2017 шлюбу між сторонами було розірвано. 01.03.2017 Надвірнянським районним судом ухвалено рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 1100 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. З моменту розірвання шлюбу діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Перерахування аліментів на утримання дітей батько здійснює нерегулярно, а розмір аліментів, які сплачує відповідач відповідно до рішення суду від 01.03.2017, є недостатнім для задоволення потреб двох неповнолітніх дітей. З метою забезпечення безпечного середовища, комфортних умов розвитку, підтримки психологічного стану та благополуччя своїх дітей, позивачка разом з дітьми переїхали в Королівство Бельгія, де діти проживають та навчаються станом на сьогоднішній день. Проживання за кордоном потребує більших матеріальних затрат, які складаються із забезпеченням проїзду до місця навчання, харчування, забезпечення дітей одягом, засобами особистої гігієни. В добровільному порядку Відповідач матеріальну допомогу не бажає надавати, тому весь тягар ліг на плечі матері. З моменту винесення попереднього рішення змінилися обставини, що мають істотне значення, а саме суттєво зросли витрати на дітей: харчування, одяг, освіта, лікування, гуртки; діти підросли й потребують більших матеріальних витрат; зросли ціни на базові товари та послуги. Враховуючи вікові зміни дітей та їх потреби, в тому числі пов`язані з проживанням за кордоном, розмір аліментів є недостатнім як для забезпечення базових потреб, так і для створення для дітей належних умови проживання, отримання освіти, лікування тощо. Станом на сьогодні відповідач є працездатною особою, на даний час офіційно працює, проте місце роботи та розмір доходу позивачу не повідомляє. Тому позивач вважає доречним змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/3 частину від усіх доходів відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Стислий виклад позицій сторін: Позивач та її представник в cудове засідання не з`явилась, представник позивача подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги позивача підтримує повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Надвірнянського районного суду від 26.05.2017, у твердій грошовій сумі в розмірі по 1100,00 грн щомісячно, на 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянський районного суду Івано-Франківської області від 29.12.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 19.09.2009 проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.05.2017 (а.с. 11). За час шлюбу у них народилось двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 10.01.2023, та серії [NUMBER] від 10.01.2023 (а.с. 16-17). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2017 присуджено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1100,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13-14). 10.07.2018 Надвірнянським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області відповідно до актового запису № 44 було змінено ім`я з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 10.07.2018 (а.с. 15). З копії витягу з реєстру Ланчинської територіальної громади № 2024/002785079 від 20.03.2024 вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Позивач [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] , з 10.05.2022 проживають в Королівстві Бельгія, що підтверджується відповідної довідкою про склад сім`ї з перекладом (а.с. 7-8). Як вбачається з позовної заяви, позивач на даний час не взмозі самостійно забезпечувати неповнолітніх дітей всім необхідним. Відповідач офіційно працює, отримує стабільний дохід. Однак відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду, не надає. Відповідач є особою працездатного віку. Також суду не надано доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача та наявності в нього інших утриманців. Тому відповідач може надавати кошти на утримання неповнолітніх дітей. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З позовних вимог вбачається, що позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, зокрема з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 383/160/17-ц. За наведеного вбачається, що спосіб стягнення аліментів здійснюється за рішення суду за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю, а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, а не у твердій грошовій сумі, як визначено за попереднім рішенням суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми та частку від заробітку (доходу) відповідача. Суд не бере до уваги посилання сторони позивача про те, що у позивача на утриманні перебуває син [PERSON] , [INFO] , який навчається у Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу на II курсі денної форми навчання, оскільки останній [INFO] досяг повноліття, що є підставою для припинення стягнення аліментів на його утримання за рішенням суду, та суду не надано належних доказів на підтвердження наявності у позивача законних підстав для утримання сина [PERSON] після досягнення ним повноліття. Крім того статтею ст. 199 СК України визначено право того з батьків, з ким проживає дитина, а також самої дитини, яка продовжує навчання, на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів після досягнення повноліття. За змістом ч.ч. 1-3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Тому з урахуванням матеріального становища позивача, відсутності доказів щодо наявності у відповідача інших утриманців в силу закону чи за судовим рішенням, а також щодо незадовільного стану його здоров`я, те, що відповідач є особою працездатного віку, а також право одержувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, так як такий розмір, на переконання суду, відповідає вимогам закону, є справедливим, відповідає інтересам та потребам діткй, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь у вихованні та утриманні дитини. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, стягнення аліментів у визначеному розмірі необхідно розпочати з часу набрання даним рішенням законної сили і проводити до повноліття дітей. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору за подання позову про зміну способу стягнення аліментів, на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір за задоволення вимоги про зміну способу стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дітей суд враховує факт проживання дітей з матір`ю, вік та стан здоров`я дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальний стан та стан здоров`я позивача, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвиту, навчання та здоров`я дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, зокрема відсутність доказів щодо незадовільного стану його здоров`я та наявності в нього інших утриманців, право одержувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів, а тому суд дійшов висновку, що позов необхідно задовільнити, змінити визначений судовим рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.03.2017 спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1331,20 грн судового збору в дохід держави. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 184, 192 СК України, ст.ст. 8, 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved