Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , по смерті якої залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з погосподарськими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, площею 0.25 га, земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, площею 0.65 га, право на земельну частку (пай), площею 1.78 в умовних кадастрових гектарах. Від імені [PERSON] 30 жовтня 2001 року Костюхнівською сільською радою був посвідчений заповіт, згідно з яким все своє майно в рівних частках вона заповіла [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину шляхом спільного проживання та реєстрації зі спадкодавцем на момент смерті. [INFO] помер [PERSON] , по смерті якого залишилося спадкове майно - право на земельну частку (пай), площею 1.78 в умовних кадастрових гектарах, а також частка у майні, яке було успадковане після смерті матері. Від імені [PERSON] заповіт не посвідчувався. Спадщину прийняла [PERSON] шляхом спільного проживання. У зв`язку з відсутністю у спадкодавців правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, позивачці було відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав, тому просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на вищевказане спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] та [PERSON] . У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач Маневицька селищна рада Камінь-Каширського району Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направила, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, проти позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , від імені якої 30 жовтня 2001 року Костюхнівською сільською радою був посвідчений заповіт, згідно з яким все своє майно в рівних частках вона заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6, 16). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 червня 2005 року. Відповідно до витягу з погосподарських книг села Костюхнівка та довідки виконавчого комітету Маневицької селищної ради № 188 від 04 березня 2025 року, по особовому рахунку № [NUMBER] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] належать [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкодавець до дня смерті була зареєстрована та проживала за вказаною адресою разом із дочкою [PERSON] та її сім`єю, а також сином [PERSON] (а.с. 7-8). Згідно з висновком Маневицького архітектурно планувального підприємства від 10 березня 2025 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в [ADDRESS] , відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 9). Із витягу з рішення Костюхнівської сільської ради № 3/2 від 24 січня 1995 року вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,65 га та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га (а.с. 13). Відповідно до повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №29-3-0.10-323/2-25 від 06 лютого 2025 року [PERSON] та [PERSON] мають право на земельну частку (пай) в КСП ім. Лесі Українки, площею 1.78 в умовних кадастрових гектарах, згідно з сертифікатами серії ВЛ № 0226176 та № 0226018 від 19 березня 1997 року (а.с. 14-15, 19). За вимогами ч. 1 ст. 328, п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно з ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України унормовано, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України унормовано, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду судових справ про спадкування» якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Судом установлено, що [PERSON] прийняла спадщину шляхом спільного проживання, проте постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дії № 315/02-31 та № 316/02-31 від 12 березня 2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , земельні ділянки, площею 0,25 га, 0,65 га, та право на земельну частку (пай) в КСП ім. Лесі Українки та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, а саме на: частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , частку земельних ділянок, площею 0,25 га, 0,65 га, та на частку права на земельну частку (пай) в КСП ім. Лесі Українки (а.с. 22-23). Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори № 955/01-16 від 29 вересня 2025 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] заведена спадкова справа № 97 за 2025 рік, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] заведена спадкова справа № 98 за 2025 рік. 12 березня 2025 року із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] (а.с. 34-37). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину у встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved