Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

У січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" (далі ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 02 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" (далі - ТОВ "Служба миттєвого кредитування") та [PERSON] в електронній формі було укладено договір № 2109063984656, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 3500,00 грн на узгоджений у договорі строк та зі сплатою процентів за користування кредитом. 01 грудня 2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (далі ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ") укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ "Служба миттєвого кредитування" відступило ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 2109063984656 від 02 квітня 2021 року, укладеним із [PERSON] 10 січня 2023 року між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 2109063984656 від 02 квітня 2021 року, укладеним із [PERSON] . Відповідачка свого зобов"язання щодо повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого допустила заборгованість у розмірі 56312,79 грн, яка складається з: заборгованості за основним зобов"язанням (за тілом кредиту) в розмірі 3080,00 грн, та заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 53232,79 грн. Враховуючи викладене, з врахуванням принципу розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 27492,00 грн, яка складається з: заборгованості за основним зобов"язанням (за тілом кредиту) в сумі 3080,00 грн та заборгованості по відсоткам в сумі 24412,00 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн та на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання сторони не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. 06 лютого 2026 року на електронну адресу суду надійшло повідомлення відповідачки про те, що вона перебуває за кордоном, з вимогами позову не згодна, по строку позовної давності пройшло більше трьох років. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 02 квітня 2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] було укладено договір № 2109063984656 про надання фінансових послуг "Стандатний", відповідно до якого відповідачці було надано кредиту в сумі 3500,00 грн (а.с.26-28). Відповідно до п. 1.2. вказаного договору, кредит надається на строк, заначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору: заяви-анкети (для отримання кредиту), кредит надавався на строк 365 днів (а.с. 52) Відповідно до п. 1 4. Договору, проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту (відпродано до п. 1.3. орієнтований строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту); б) починаючи з першого дня наступного за орієнтованим строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтованим строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтованим строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 1.4.в). Згідно п.1.4.1 нараховані проценти підлягають обов"язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, а сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. Згідно п.1.4.2 в разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтованого строку повернення кредиту, проценти підлягають обов"язковій сплаті за кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Відповідно п. 1.9 договору, граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік. Як убачається із кредитного договору, він підписаний сторонами шляхом вчинення електронного підпису, зокрема відповідачкою договір підписано одноразовим ідентифікатором G5. Отже, договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію" прирівнюється до письмової форми. Крім того, відповідачка також ознайомилася та підписала графік платежів, який є Додатком № 2 до кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту Додаток № 3 до кредитного договору (а.с. 68, 70-71). Видача кредитних коштів в сумі 3500,00 грн підтверджується довідкою ТОВ "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" від 26 грудня 2025 року, відповідно до якої на карту [NUMBER] 02 квітня 2021 року було перераховано грошові кошти у вказаній сумі (а.с. 76). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2109063984656 від 02 квітня 2021 року, складеного первісним кредитором ТОВ "Служба миттєвого кредитування", станом на 30 листопада 2021 року заборгованість складала 27492,00 грн, з яких: 3080,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 24412,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 7-8). 01 грудня 2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" укладено договір факторингу № 1-12, у відповідності до умов якого ТОВ "Служба миттєвого кредитування" передав (відступив) ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" прийняв належні ТОВ "Служба миттєвого кредитування" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.12-25). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року, ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 2109063984656 від 02 квітня 2021 року в сумі 27492,00 грн, з яких: 3080,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 24412,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 30). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2109063984656 від 02 квітня 2021 року складеного кредитором ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", вказаним кредитором було нараховано відсотки за користування кредитним коштами за період з 01.12.2021 до 01.04.2022 року, та станом на 10 січня 2023 року заборгованість за кредитним договором складала 56312,79 грн. з яких: 3080,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 53232,79 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 10). 10 січня 2023 року між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" передав (відступив) ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" прийняв належні ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.31-51). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 2109063984656 від 02 квітня 2021 року в сумі 56312,79 грн, з яких: 3080,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 53232,79 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 53). Згідно розрахунку заборгованості складеного ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, після відступлення права грошової вимоги платежів для погашення існуючої заборгованості не здійснювала (а.с. 11). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. При цьому, в частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачкою договору про надання споживчого кредиту та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Надані договори відступлення прав вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ "Служба миттєвого кредитування" за кредитним договором № 2109063984656 від 02 квітня 2021 року, до позивача у справі. Відповідачка не довела належного виконання зобов"язання за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростувала, відзив на позов не надала. З приводу застосування наслідків пропуску позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України. Відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID_19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року. Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14 травня 2025 року, який набрав чинності 04 вересня 2025 року, пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено. Таким чином, з 12 березня 2020 року по 01 липня 2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24 лютого 2022 року та по 03 вересня 2025 року перебіг строків позовної давності зупинено. Окрім того, відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність встановдлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Пунктом 4.12. № 2109063984656 сторони погодили встановлення договірної позовної давності у 10 років. Отже, строки позовної давності не були пропущені позивачем, а, підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні. Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що відповідачка порушила умови договору, на час ухвалення рішення позивачу за відступлення права вимоги борг не сплатила, за таких обставин вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення, враховуючи диспозитивність процесу та не виходячи за межі позовних вимог з відповідачки підлягає стягненню заявлена у позовних вимогах сума заборгованості, оскільки, як встановлено вище, заявлена сума до стягнення є меншою ніж нарахована згідно наданих розрахунків. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а. с. 94), який підлягає стягненню з відповідача. Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зробив висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо

Outcome: partial