Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

У червні 2025 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Головного управління Державної податкової служби України у м.Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо позову: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон», про припинення податкової застави, у якій, з урахуванням нової редакції позовної заяви, вона просила: припинити податкову заставу рухомого майна, а саме транспортного засобу марки Volkswagen Polo, 2014 р.в., VIN: [NUMBER] , номер двигуна: [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , зареєстровану у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 24.10.2018 за № 17129837, переданого в податкову заставу на підставі акта опису майна від 22.10.2018 року №318/26-15-17-02-17, та стягнути судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, 09.08.2014 між TOB ЛК «Еталон» та [PERSON] укладений договір фінансового лізингу № 000941. Предметом лізингу був легковий автомобіль марки Volkswagen Polo. На виконання умов Договору, позивачем сплачено коштів на загальну суму 229978,00 грн, чим у повному обсязі виконано зобов`язання, визначені умовами Договору. 20.01.2017, на виконання п.11.6 Договору між TOB ЛК «Еталон» та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу №000941/01 легкового автомобіля марки Volkswagen Polo (червоного кольору, 2014 року випуску, VIN: [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ), д.н.з. [NUMBER] , (далі - Volkswagen), на підставі якого остання набуває права власності на автомобіль за 229978,00 грн. 27.09.2019 рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/55/19-ц визнано право власності на автомобіль Volkswagen за [PERSON] та скасовано його арешт. У 2025 році, під час звернення до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС для реєстрації права власності на вказаний автомобіль, позивач дізналася, що майно, належне лізингодавцю - Боржнику, перебуває в податковій заставі на підставі Акта опису майна від 22.10.2018 № 318/26-15-17-02-17, внесеного Головним управлінням Державної фіскальної служби в місті Києві. 01.07.2025 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Саадулаєва А.І. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків. 03.07.2025 на адресу суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та нова редакція позовної заяви. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.11.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. В судовому засіданні, яке відбулось 24.02.2026, представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, не заперечила проти ухвалення заочного рішення суду. Представник відповідача в судове засідання, яке відбулось 24.02.2026, не з`явилася, хоча про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом доставки повісток, ухвали про відкриття провадження в електронний кабінет, та шляхом направлення поштового відправлення, яке отримав особисто представник відповідача. Про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Також в матеріалах справи наявна заява про ознайомлення з матеріалами справи та про відкладення розгляду справи від 15.09.2025, що свідчить про те, що сторона належно була повідомлена про розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення поштового відправлення, яке повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Пояснень не надали. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.08.2014 між TOB ЛК «Еталон» та [PERSON] укладений договір фінансового лізингу № 000941. Предметом лізингу був легковий автомобіль марки Volkswagen Polo. Предметом зазначеного Договору є правові відносини фінансового лізингу (оплатного користування майном з правом його придбання у майбутньому) щодо легкового автомобіля марки Volkswagen Polo (червоного кольору, 2014 року випуску, VIN: [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ), д.н.з. [NUMBER] , належного на праві власності Лізингодавцю (ТОВ «ЛК «ЕТАЛОН»). Пунктом 11.1 Договору сторонами узгоджено, що в разі належного виконання протягом усього строку дії Договору зобов`язань щодо сплати всіх лізингових платежів, та інших зобов`язань, визначених Договором, Лізингоодержувач має право набути у власність Предмет лізингу. Відповідно до пункту 11.3. Договору, набуття у власність (викуп) Предмета Лізингу відбувається не раніше сплати Лізингоодержувачем всіх платежів, передбачених п.11.1 та п.11.2 даного Договору, в повному обсязі та витрат, які зазнав чи міг зазнати Лізингодавець у зв`язку з переходом права власності щодо Предмета Лізингу. Згідно з п.11.6. Договору перехід права власності на Предмет Лізингу здійснюється на підставі та на умовах укладеного між Лізингодавцем та Лізингоодержувачем Договору купівлі-продажу Предмета Лізингу. На виконання умов Договору, позивачем сплачено коштів на загальну суму 229978,00 грн, чим у повному обсязі виконано зобов`язання, визначені умовами Договору. 20.01.2017, на виконання п.11.6 Договору між TOB ЛК «Еталон» та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу №000941/01 легкового автомобіля марки Volkswagen Polo (червоного кольору, 2014 року випуску, VIN: [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ), д.н.з. [NUMBER] , (далі - Volkswagen), на підставі якого остання набуває права власності на автомобіль за 229978,00 грн. Згідно приписів п. 2.1. Договору купівлі-продажу перехід права власності відбувається підписання сторонами акту приймання-передачі транспортного засобу, який є невід`ємною частиною договору, на виконання яких, 20.01.2017 сторонами був підписаний зазначений акт № 000941/01. 27.09.2019 рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/55/19-ц визнано право власності на автомобіль Volkswagen за [PERSON] та скасовано його арешт. Окрім цього, 26.04.2021 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/20206/18 скасовано арешт автомобіля Volkswagen, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/20206/18 від 11.05.2018. Листом начальника регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області № З1-19-М191аз від 26.11.2024 підтверджено факт зняття арешту з автомобіля Volkswagen та внесення 26.11.2024 відповідних змін у Єдиний державний реєстр зареєстрованих транспортних засобів. Як зазначає позивач, відповідно до рішень судів, право власності на легковий автомобіль марки Volkswagen Polo (червоного кольору, 2014 року випуску, VIN: [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ), д.н.з. [NUMBER] , визнано за [PERSON] та фактично скасовано всі накладені на автомобіль арешти. 18.03.2025 Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в м. Києві у відповідь на адвокатський запит повідомлено, що в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутні зареєстровані обтяження на автомобіль Volkswagen Polo. Позивач зазначає, що наявність обтяження на автомобілі марки Volkswagen Polo (червоного кольору, 2014 року випуску, VIN: [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ), д.н.з. [NUMBER] , у вигляді податкової застави на даний автомобіль, порушує її право власності та перешкоджає його реєстрації в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів. З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (ст. 88.1 Податкового Кодексу України). Також, 17.04.2025 позивачем подано до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС заяву про перереєстрацію автомобіля Volkswagen. Однак, 07.05.2025 отримано відмову в перереєстрації транспортного засобу у зв`язку з тим, що у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів автомобіль Volkswagen обліковується зареєстрованим за TOB «JIK «ЕТАЛОН»», яке значиться боржником у понад 160 виконавчих проваджень. 08.05.2025 ГУ ДПС у м. Києві своїм листом № 46022/6/26-15-13-02-09, у відповідь на адвокатський запит, повідомило, що Головним управлінням ДФС у м. Києві складено акт опису майна від 22.10.2018 № 318/26-15-17-02-17 щодо TOB «Лізингова компанія «Еталон»» (ЄДРПОУ 38865527) та зареєстровану податкову заставу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 24.10.2018 за № 17129837 на 41 транспортний засіб, до яких включено і транспортний засіб Volkswagen. При цьому, позивач зауважує, що 24.10.2018, на момент накладення податкової застави, автомобіль Volkswagen вже з 20.01.2017 року перебував у її власності. Тобто придбаний транспортний засіб знаходиться у податковій заставі, у зв`язку із наявністю податкового боргу у TOB «Лізингова компанія ЕТАЛОН», якому майно належало до продажу. Натомість, до позивачки не застосовувалася податкова застава, вона є добросовісним набувачем спірного майна, право на яке набуто за Договором купівлі-продажу № 000941/01 від 20.01.2017. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Відповідно до вимог підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави. Зміст податкової застави врегульовано вимогами статті 88 Податкового кодексу України. Так, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. Згідно пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань. З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно. У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею. Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій. Суд звертає увагу, що вимогами пункту 87.3 статті 83 Податкового кодексу України визначено, що не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків, зокрема, майно, яке належить на правах власності іншим особам та перебуває у володінні або користуванні платника податків, у тому числі (але не виключно) майно, передане платнику податків у лізинг (оренду), схов (відповідальне зберігання), ломбардний схов, на комісію (консигнацію); давальницька сировина, надана підприємству для переробки, крім її частини, що надається платнику податків як оплата за такі послуги, а також майно інших осіб, прийняті платником податків у заставу чи заклад, довірче та будь-які інші види агентського управління. Аналіз наведених норм свідчить, що у податкову заставу може бути описано майно, яке належить платнику податків на праві власності та перебуває у його користуванні. Наявними матеріалами справи підтверджується, що 20.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу №000941/01, пунктом 1.1 якого визначено, що цей договір укладений відповідно до пункту 11.2 договору фінансового лізингу № 000941 від 09.08.2014, що укладений між TOB ЛК «Еталон» та [PERSON] , відповідно до якого лізингоотримувач має право придбати у власність (викупити) предмет лізингу по його викупній (залишковій) вартості за окремо укладеним договором купівлі-продажу. Пунктом 2.1 зазначеного договору купівлі-продажу визначено, що перехід права власності відбувається після підписання сторонами акту приймання-передачі транспортного засобу, який є невід`ємною частиною цього договору. В матеріалах справи міститься копія акта приймання-передачі транспортного засобу (машини) №00941/01 від 20.01.2017, яким підтверджується, що автомобіль марки Volkswagen Polo (червоного кольору, 2014 року випуску, VIN: [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ), д.н.з. [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] . Також, рішенням рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/55/19-ц від 27.09.2019 позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон», Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про зняття арешту та визнання права власності на автомобіль - задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на автомобіль марки Volkswagen Polo (червоного кольору, 2014 року випуску, VIN: [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ), д.н.з. [NUMBER] . Скасовано арешт автомобіля марки Volkswagen Polo (червоного кольору, 2014 року випуску, VIN: [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ), д.н.з. [NUMBER] . Рішення набрало законної сили. Згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини 6 статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», об`єкт фінансового лізингу не може бути конфісковано, на нього не може бути накладено арешт третіми особами у зв`язку з будь-якими діями або бездіяльністю лізингоодержувача, крім випадків, встановлених законом. Також, відповідно до вимог статті 41 Цивільного кодексу України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За таких обставин, суд зазначає, що обтяження належного позивачу майна податковою заставою порушує майнові права [PERSON] , яке підтверджене договором купівлі-продажу автомобілю та актом приймання-передачі транспортного засобу (машини) №00941/01 від 20.01.2017. Питання припинення податкової застави врегульовано вимогами статті 93 Податкового кодексу України. Так, майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження. Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті. Порядок застосування податкової застави встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Розділом VI Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2017 року №586, визначено аналогічні підстави для припинення податкової застави. Водночас, суд звертає увагу, що вищенаведеними нормами чинного законодавства врегульовується питання припинення податкової застави на майно, яке належить платнику податків. В той же час, наявними матеріалами справи підтверджується, що з 20.01.2017 [PERSON] набула право приватної власності на легковий автомобіль марки Volkswagen Polo (червоного кольору, 2014 року випуску, VIN: [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ), д.н.з. [NUMBER] , а відтак останній не може бути предметом погашення за податковий борг, який обліковується за Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон». Відповідачем не надано доказів наявності податкового боргу позивача перед Державою зі сплати будь-яких податків чи зборів, а автомобіль був переданий у податкову застави через податкові зобов`язання іншої юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон». Наведене свідчить, що обтяження вказаного автомобіля, належного позивачу на праві власності, податковою заставою є безпідставним та таке майно підлягає звільненню з-під податкової застави. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2017 між TOB ЛК «Еталон» та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу №000941/01, предметом якого є набуття [PERSON] у власність легкового автомобіля марки Volkswagen Polo (червоного кольору, 2014 року випуску, VIN: [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ), д.н.з. [NUMBER] . Автомобіль передано [PERSON] у власність на підставі акту приймання-передачі транспортного засобу (машини) №00941/01 від 20.01.2017. 22.10.2018 Головним управлінням Державної фіскальної служби в місті Києві накладено обтяження та складено акт опису майна № 318/26-15-17-02-17 (передано в податкову заставу). Тобто, податкова застава була накладена вже після того, як майно вибуло від одного власника до іншого. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року №227 затверджено положення про Державну податкову службу України та Державну митну службу України. 28 серпня 2019 року Державною податковою службою України прийнято наказ № 36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України», згідно з яким розпочато виконання Державною податковою службою України функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 липня 2019 р. внесено запис в Єдиному державному реєстрі про державну реєстрацію Головного управління ДПС у місті Києві як юридичної особи. На підставі вищевикладеного, позивач звернувся з цим позовом до правонаступника Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - Головного управління Державної податкової служби у м. Києві. Даючи оцінку доказам, з урахуванням того, що наявність обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна порушує право власності позивача на належний їй на праві власності автомобіль, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене та доводи позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовної заяви. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України Виходячи з наведеного,

Outcome: approved