Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

У липні 2025 року КП Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (надалі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, які надавалися за адресою: [ADDRESS] , у загальному розмірі 148561,38 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Саадулаєву А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. 21.10.2025 від відповідача надійшов відзив, в якому вона зазначила, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за ЖКП не доведені належними та допустимими доказами. Крім того, просить застосувати строки позовної давності до вимог позивача. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.11.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні, яке відбулось 25.02.2026, представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила застосувати строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва її від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. З 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». З 01.05.2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189, відповідно до ч. 1 ст. 12 якого надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. На виконання вимог закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34(5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. Такі договори є договорами приєднання, а отже, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про виконання послуг. Позивач посилається на те, що відповідач від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовилася, проте своєчасно не сплачувала за спожиті послуги, в результаті чого, станом на 31.05.2025, у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 94797,22 грн, яка складається з: за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 40126,04 грн; заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 0,00 грн; за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 52925,90 грн; заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн. Крім того, у відповідача існує заборгованість, яка складається з: 1. У період до 31.10.2021 заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 307,93 грн, заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн. 2. За період з 01.11.2021 заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1437,35 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн. Також, позивач, на підставі Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - Новий Кредитор), набув право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення у розмірі 28911,68 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад, залежно від функціонального призначення, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. За змістом ст. 29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. Відповідно до пункту 8 Правил послуг надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на підставі типового договору. В позовній заяві, позивачем зазначено, що в газеті «Хрещатик» за 28.03.2018 опубліковано договір про надання послуг, який відповідає змісту типового договору і є договором приєднання і який може бути укладений шляхом приєднання до нього відповідачів, як споживачів, копію якої додано до матеріалів справи. Також зазначено, що будинок за адресою: [ADDRESS] , підключений до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, що надає КП «Київтеплоенерго». Відповідач від послуг опалення та постачання гарячої води не відмовлялася, від вказаних мереж не відключалася. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі. Якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. З 01.05.2018 позивач надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі. Вказане відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15, яка, відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом. В порушення вимог закону відповідач плату за надані послуги не вносить, що привело до виникнення заборгованості. Загальна сума заборгованості станом на 31.05.2025: - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 40126,04 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 6620,80 грн, 3% річних у розмірі 1602,84 грн; - заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 0,00 грн; інфляційної складової боргу у розмірі 0,00 грн, 3% річних у розмірі 0,00 грн; - заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 52925,90 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 7011,56 грн, 3% річних у розмірі 1665,55 грн, пеня у розмірі 2026,42 грн; - заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 0,00 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 0,00 грн, 3% річних у розмірі 0,00 грн, пеня у розмірі 0,00 грн; - заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 28911,68 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 4770,43 грн, 3% річних у розмірі 1154,88 грн; - заборгованості за спожиті до 01.05.2018 централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 0,00 грн, 3% річних у розмірі 0,00 грн; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1437,35 грн; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн; - заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 307,93 грн, заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн; що разом складає 148561,38 грн. При зверненні до суду позивач зазначив, що розрахунок заборгованості був здійснений за тарифами, які закріплені в Розпорядженнях КМДА: - № 700 від 26 квітня 2018 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, виробництво теплової енергії, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»; - № 1294 від 23 липня 2018 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»; - № 2340 від 22 грудня 2018 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води Комунальному підприємству Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адмінінстарції) «Київтеплоенерго». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги. Щодо тверджень відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення боргу за надані послуги, який виник до 01.05.2018, суд зазначає наступне. Починаючи з 02.04.2020 (дата набрання винності Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)», яким Цивільний кодекс України доповнено п. 12 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» наступного змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Дане продовження строків позовної давності діяло до 30.06.2023 (дата закінчення карантину (30.06.2023 з 24.00 годин) на підставі постанови Кабміну від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України було продовжено . Разом з тим, починаючи з 17.03.2022 (дата набрання чинності Законом № 2120 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»), розділ Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 «Прикінцеві та перехідні положення» наступного змісту: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Отже, суд вважає, що підлягають застосуванню строки позовної давності до вимог, які охоплюють період до 02.04.2017. Крім цього, відповідно до інформації із офіційного інтернет-сайту КМДА, опалювальний сезон 2016/2017 завершився 01.04.2017. Враховуючи викладене, з урахуванням застосування строків позовної давності, не підлягають задоволенню нарахування за спожиті послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води за період до 02.04.2017. Окремо суд зауважує, що підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення тільки починаючи з листопада 2017 року (після початку опалювального сезону 2017/2018). Щодо тверджень відповідача про стягнення заборгованості за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 та з 01.11.2021 по 31.05.2025, суд зазначає наступне. Стороною відповідача на підтвердження своїх доводів невірності розрахунку заборгованості, у зв`язку із неналежним нарахуванням, не надано до суду контррозрахунку або інших належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, а тому суд відхиляє такі доводи відповідача. Отже, враховуючи вищевикладене, з урахуванням застосування строків позовної давності, здійснивши перерахунок заборгованості, наданий позивачем, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 02.04.2017 по 31.05.2025 у загальному розмірі 135076,64 грн, яка складається з: - заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 17686,03 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 3231,84 грн, 3% річних у розмірі 750,08 грн; - заборгованості за спожиті до 01.05.2018 централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 0,00 грн, 3% річних у розмірі 0,00 грн; - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 40126,04 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 6620,80 грн, 3% річних у розмірі 1602,84 грн; - заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 0,00 грн; інфляційної складової боргу у розмірі 0,00 грн, 3% річних у розмірі 0,00 грн; - заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 52925,90 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 7011,56 грн, 3% річних у розмірі 1665,55 грн, пеня у розмірі 1710,72 грн; - заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 0,00 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 0,00 грн, 3% річних у розмірі 0,00 грн, пеня у розмірі 0,00 грн; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1437,35 грн; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн; - заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 307,93 грн, заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідачем здійснено часткову оплату боргу по оплаті за послуги централізованого опалення та послуги з постачання гарячої води, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2753,06 грн, пропорційно до суми задоволених позовних вимог 90,92%.

Outcome: partial