Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Представник Наминанік О.С. звернулася до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовом в якому просить визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в місті Бориславі Дрогобицького району Львівської області. В обґрунтування позову зазначає, що позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] у місті Бориславі Дрогобицького району Львівської області. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/5 частини квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 26.06.1996 року виданого Виконкомом Бориславської міської ради народних депутатів. Спадщина після смерті [PERSON] 05 березня 2025 року та строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України, після її смерті закінчився 05.09.2025 року. 02 січня 2026 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Кучеренко Тетяни Олександрівни з приводу видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом, яке залишилося після смерті його матері. Нотаріус Кучеренко Т.О. своїм листом №3/02-14 від 02.01.2026 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] як спадкоємець за законом у встановлений законом строк не звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, через те, що він з 2021 року хворіє, 09.06.2021 року переніс операцію на серці. З цього часу потребує постійного лікування, знаходиться під наглядом лікарів, має суворі обмеження у пересуванні та фізичній активності. На початку 2025 року позивач фактично втратив зір, переніс операцію на око, що є значною перешкодою у вчиненні будь яких дій, пов`язаних з його переміщенням, а тому з поважних причин не мав змоги вчасно оформити всі відповідні документи. Стан здоров`я та рекомендації лікарів унеможливлювали особисте звернення позивача до нотаріуса та збирання необхідних документів. Одразу після поліпшення стану здоров`я та усунення зазначених перешкод позивач вжив заходів для захисту своїх спадкових прав.Позивачем пропущений лише незначний час після спливу шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді від 15.01.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено до підготовчого засідання та витребувано дві копії спадкових справ. Ухвалою суду від 11.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 06.02.2026 до суду надійшли витребувані ухвалою суду документи, а саме: копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. У судовому засіданні представник позивача Наминанік О.С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача Бориславської міської ради Львівької області в судове засідання не з`явився. У листі від 28.01.2026 міський голова Ігор Яворський просить розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача, щодо позовних вимог покладається на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Кучеренко Тетяна Олександрівна в судове засідання не з`явилася, надіслала лист від 26.01.2026 за №21/01-16, в якому просить розгляд справи проводити без її участі, заперечень в цій справі не має. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження [PERSON] , Серія [NUMBER] , виданого повторно 02 березня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Борислава Львівської області, актовий запис №620. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у місті Бориславі Дрогобицького району Львівської області, що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 07 березня 2025 року Бориславською міською радою Львівської області. Позивач [PERSON] 02.01.2026 звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Кучеренко Тетяни Олександрівни про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , що вбачається із заяви позивача від 02.01.2026, долученої до копії спадкової справи. 02 січня 2026 року листом приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Кучеренко Тетяни Олександрівни №3/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , оскільки ним не подано документів, які підтверджують факт прийняття спадщини. Відповідно до відомостей, наданих Сектором реєстрації Центру надання адміністративних послуг Бориславської міської ради Львівської області (вих. №4/06-01-05 від 02.01.2026) на час відкриття спадщини місце проживання інших осіб за адресою померлої не було зареєстровано. Також позивач не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини до спливу шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини. Відповідно до копії спадкової справи за №2/2026, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що спадкова справа заведена за зверненням позивача [PERSON] . Інших осіб, які б претендували на спадщину не встановлено. [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою не зареєстровано місце проживання фізичних осіб, що підтверджується листом № 4/06-01-05 від 02.01.2026 завідувача сектору реєстрації відділу надання адміністративних послуг Бориславської міської ради Львівської області Я.Раєвої, долученого до копії спадкової справи. Із медичних документів, доданих позивачем вбачається, що позивач часто хворіє та перебуває на лікуванні, у 2021 року переніс операцію на серці, а у 2025 році - операцію на око, наявний діагноз: ускладнена задньокамерна катаракта обох очей, офтальмогіпертензія обох очей. Зокрема: медичною випискою від 04.04.2025, медичною випискою від 21.04.2025; випискою з амбулаторної карти від 22.07.2025 медичного центру «Добромед»; результатами дослідження обох очей від 15.08.2025; медичним оглядом лікаря від 18.08.2025 року; записами медичної карти амбулаторного хворого від 18.08.2025; випискою з амбулаторної карти від 21.08.2025 медичного центру «Добромед»; випискою із амбулаторної карти від 02.10.2025 медичного центру «Добромед», підтверджено, що згідно стану здоров`я позивач перебував на тривалому лікуванні у 2025 році з обмеженням у пересуванні та надалі потребує постійного амбулаторного лікування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У суду відсутні мотиви, які є підставою для відхилення наданих суду доказів та про їх відхилення не заявлено клопотання жодної із сторін. Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина 1 статті 1221 ЦК України). Згідно з частиною 1, 2 статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, згідно з цією статтею поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Відповідно до правової позиції зазначеної в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року в справі №565/1145/17 поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог (ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. При цьому, суд також враховує, що згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17. Суд вбачає наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері з тих причин, що у позивача наявні захворювання які, пов`язані з тривалими лікуваннями та обмеженням у пересуванні (в тому числі в період від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку для її прийняття). Крім цього, позивачем пропущений незначний час після спливу шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме чотири місяці. Отже, зазначені причини, на думку суду, мали своїм наслідком пропущення строку для подачі позивачем заяви про прийняття спадщини в період строку, визначеного законом, тобто існували об`єктивні істотні труднощі, які слід вважати непереборними, що перешкоджали йому своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає поважними причини пропуску позивачем [PERSON] строку для подання заяви на прийняття спадщини та визначає позивачу додатковий строк для подання заяв про прийняття спадщини. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Судові витрати залишити за позивачем, з огляду на те, що спір виник внаслідок дій позивач, про що і просить позивач у позовній заяві.

Outcome: approved