Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона надала у борг грошову суму в розмірі 143500,00 грн (сто сорок три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок), що є еквівалентом 3500 (три тисячі п`ятсот) доларів США відповідачу [PERSON] , що підтверджується заявою від 18.07.2024, зареєстрованою в реєстрі за № 1828 приватним нотаріусом Матвієнком О. В. Згідно з вказаною заявою сторони визначили, що [PERSON] повинен повернути позивачці кошти в сумі 164 000,00 (сто шістдесят чотири тисячі гривень) 00 копійок, що є еквівалентом 4 000 (чотирьох тисяч) доларів США до 18.08.2024. Зазначена у вищевказаному борговому зобов`язанні сума до повернення (164000 грн) більша за фактично надану суму (143500 грн) була погоджена сторонами як остаточна сума грошового зобов`язання відповідача. Втім, у визначений строк відповідач грошових коштів не повернув, чим порушим свій обов`язок з повернення позики. Відповідач уникає зустрічей з позивачкою, не відповідає на телефонні дзвінки, що вказує на небажання повернути кошти та підтверджує його ухилення від виконання зобов`язання. Просить стягнути з [PERSON] 191908,52 грн, з яких 164000,00 грн - основана сума боргу, 5683,36 грн - три проценти річних, 22225,16 грн втрати від інфляції. Позовна заява надійшла до суду 23.10.2025 та була залишена без руху. Недоліки позовної заяви було усунуто 12.11.2025. Ухвалою судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 13.11.2025, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 23.01.2026 явку позивача до суду визнано обов`язковою з покладення обов`язку надати суду оригінал нотаріально посвідченої заяви від 18.07.2024. Представник позивача адвокат Царенко А. А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що між сторонами дійсно був укладений саме договір позики, [PERSON] передала відповідачу грошові кошти, строк повернення було визначено 18.08.2024. Позивачка намагалась зв`язатися з боржником, однак крім обіцянок, нічого не отримала. Відповідач в судові засідання 16.12.2025, 23.01.2026 та 23.02.2026 не з`явився, відзив на позовну заяву до суду не надходив. [PERSON] про день та час розгляду справи повідомлений через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд». На підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою сторони позивача, судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого. 18.07.2024 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнком О. В. засвідчена справжність підпису [PERSON] у заяві, зареєстрованій у реєстрі за № 1828, згідно з якою [PERSON] заявив, що отримав від [PERSON] грошову суму у розмірі 143500 грн, що еквівалентно 3500 доларів США та зобов`язується грошову суму у розмірі 164000 грн, що є еквівалентом 4000 доларів США, повернути у строк до 18 серпня 2024 року (а.с. 55 ). Сторона позивача надала суду примірник оригіналу вказаної заяви, що свідчить про те, що станом на день надання суду цього доказу (23.02.2026) відповідач свої зобов`язанні за договором позики грошей не виконав. За відсутності відзиву на позов та будь-якого спростування обставин, наведених стороною позивача, суд дійшов висновку, що на день ухвалення судом рішення обв`язок щодо повернення грошових коштів не виконаний і заходи щодо їх повернення хоча б частково відповідачем не вживались. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дійшов висновку, що зміст договору позики грошей від 18 липня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] з достатньою повнотою підтверджує заява, зареєстрована приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнком О. В. у реєстрі за № 1828, згідно з якою [PERSON] отримав від [PERSON] грошову суму у розмірі 143500 грн, що еквівалентно 3500 доларів США, та зобов`язується грошову суму у розмірі 164000 грн, що є еквівалентом 4000 доларів США, повернути у строк до 18 серпня 2024 року. Заява підтверджує факт отримання відповідачем грошових коштів, строк та умови їх повернення. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України). Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відтак письмова форма договору позики сторонами дотримана, валюта грошового зобов`язання та строк його виконання визначені. Статтею 545 ЦК України встановлено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, приписи ст. 545 ЦК України передбачають презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що станом на день розгляду справи судом договір позики грошей відповідачем не виконаний, у зв`язку з чим права позикодавця підлягають судовому захисту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. При цьому не встановлено заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав, а згідно зі ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, позовні вимоги по стягненню боргу за договором позики підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу. Оскільки основним регулятором цивільних правовідносин є Цивільний кодекс України, суд не вбачає підстав не застосувати пряму норму кодифікованого нормативного акту, яка захищає громадян що потерпають від військових дій на їх наслідків та слугує принципу правової визначеності. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При пред`явлені позову позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1919,09 грн (а. с. 1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальний розмір позовних вимог, що підлягають задоволенню, складає 164000 грн, що становить 85,46 % від ціни позову. Відповідно, стягненню із відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає судовий збір у розмірі 1640,05 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial