Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] подали до суду позовну заяву до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В позовній заяві зазначено, що [INFO] померла мати позивачів - [PERSON] . За життя, [PERSON] своїм майном не розпорядилась та заповіт не склала. Після смерті матері, [PERSON] , спадкоємцями першої черги на спадкове майно є її діти ( сторони по справі). До складу спадкового майна входить будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Заяви про прийняття спадщини, спадкоємці першої черги подали в установлений законом строк, в зв`язку з чим нотаріусом відкрита спадкова справа за № 427/2016, після смерті [PERSON] . Сторони по справі вступили у фактичне володіння та управління будинком, користуються будинком та присадибною земельною ділянкою, проте не можуть отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування будинку, так як у них відсутні документи про право власності на будинок. 20 жовтня 2022 року за заявою [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на будинок по [ADDRESS] . 9 травня 2023 року державний нотаріус Другої уманської державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно. Відповідно до постанови державного нотаріуса Другої уманської державної нотаріальної контори від 22 січня 2024 року, про відмову у вчиненні нотаріальної дії, встановлено, що на підставі даних, які зберігаються в Другій уманській державній нотаріальній конторі, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] рою заведена за № 427 за 2016 рік про прийняття спадщини, за заявами спадкоємців першої черги - дітей померлої [PERSON] . В даній постанові зазначено, що для оформлення спадкових прав на вказаний будинок було витребувано з архіву копію спадкової справи №1042 за 2000 рік, після смерті [PERSON] , батька сторін по справі, який помер [INFO] , згідно матеріалів даної спадкової справи єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після його смерті, була його дружина [PERSON] , але спадщину не оформила. Згідно договору купівлі продажу від 9 грудня 1985 року та виписки із погосподарської книги № 5 Ладижинської сільської ради Уманського району, власником будинку по [ADDRESS] був [PERSON] , який придбав даний будинок 9 грудня 1985 року, що підтверджується договором купівлі - продажу, посвідченого секретарем Ятранівської сільської ради Уманського району 09.12 1985 року. Виходячи із викладених обставин позивачі позбавлені реальної можливості оформити на своє ім`я документи про право власності на вище зазначений будинок, чим порушуються їх законні права та інтереси, а тому вони звернулись до суду та просять визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на частину будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на частину будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] , в підготовче засідання не з`явилися, проте надали до суду письмові заяви, в яких вказали, що позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити, та розглянути справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] та [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] є донькою покійних [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.02.1960 року. [PERSON] 24.10.1981 уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище: « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] є донькою покійних [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.03.1967 року. [PERSON] , [INFO] уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище: « [PERSON] ». Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Другої уманської державної нотаріальної контори Діброви Л.М. від 09.05.2023 року, встановлено, що згідно алфавітної книги спадкових справ Уманської районної державної нотаріальної контори за 2016 р., спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита в Уманській районній державній нотаріальній конторі за № 427/2016, заповіти від її імені відсутні. Згідно алфавітної книги спадкових справ Уманської районної державної нотаріальної контори за 2000 р., спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита в Уманській районній державній нотаріальній конторі за № 1042/2000. Із матеріалів копії цієї спадкової справи вбачається, що спадкоємцем [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка фактично спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Згідно довідки Уманського КП «Черкаське ОБТІ» № 1106о від 17.10.2022 року станом на 01.01.2013 р. право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] , після смерті їх матері [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. Згідно виписки із погосподарської книги № 5 Ладижинської сільської ради за 2021-2025 р.р. № 90/13-18/13-19/Ят від 30.06.2025 р. головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , рік побудови: 1960; матеріал стін: глинобитні, облицьовані цеглою; матеріал покрівлі: сталь покрівельна; загальна площа: 61,4 кв.м, житлова площа: 35,5 кв.м.; веранда: 15,4 кв.м., Господарські будівлі: літня кухня, гараж, вбиральня. Згідно договору купівлі-продажу від 09.12.1985 року, [PERSON] придбав будинок з надвірними спорудами в селі Ятранівка Уманського району Черкаської області, що розташований на присадибній ділянці присадибних земель колгоспу Ім. Щорса. На присадибній земельній ділянці розташований один жилий будинок глиновалькований на дві половини критий залізом, загальною жилою площею 34 кв.м з надвірними спорудами, який належить продавцю [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі № 6, господарство № 555. Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] було виготовлено 20.10.2022 року. Замовником є [PERSON] . Так, у відповідності до технічного паспорту зазначено, що житловий будинок з господарським спорудами та побудовами, який розташовано по [ADDRESS] складається з житлового будинку літера «А1», веранди літера «а2», літньої кухні літера «Б1», гаража «В1», вбиральні літера «Г1». вхід у погріб літера «Д», огорожа «№1», ворота «№2», хвіртка «№ 3». Всі дані побудови зведені за період 1960 - 1987 років. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Для прийняття спадщини спадкоємцями встановлено строк у шість місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що фактично громадянином [PERSON] у грудні 1985 року на підставі договору було придбано жилий будинок з надвірними спорудами в селі Ятранівка Уманського району Черкаської області. З виписки із погосподарської книги № 5 Ладижинської сільської ради вбачається, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , рік побудови: 1960. Згідно відомостей, які наведені у технічному паспорті, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] побудовані у 1960 - 1987 роки у період дії норм Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, відповідно до положень якого виникнення права власності на будинок не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно зі ст. 31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та 2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 05.08.1992 № 449 (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 05.08.1992, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Таким чином, враховуючи те, що згідно діючого на той час законодавства, в сільському населеному пункті де було забезпечено ведення погосподарського обліку, реєстрація права власності не була передбачена, враховуючи норми статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на спадкове майно за померлим підтверджується випискою з погосподарської книги № 5 щодо домогосподарства, яке розташоване по [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що покійний [PERSON] за життя набув право на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, однак не встиг реалізувати своє право та не зареєстрував право власності на них в передбачений законом спосіб. Спадкоємцем [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка фактично спадщину прийняла, однак померла та не оформила своїх спадкових прав. Таким чином, встановлено, що [PERSON] , померлій [INFO] , належав житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , який вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , даний будинок входить у спадкову масу, та, оскільки, правовстановлюючий документ в позасудовому порядку позивачам, як спадкоємцям, отримати неможливо, що позбавляє їх права успадкувати будинок, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За частиною 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову - не встановлено. Враховуючи, вищевикладене, а також беручи до уваги, що відповідач визнав позов позивачів і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved