Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договорами. В обґрунтування позову посилається на те, що 28.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , було укладено договір № 75195824. Вказаний договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором. Згідно з умовами договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося надати відповідачу позику в сумі 8 267 грн., строком на 64 дні, зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 1,6 % за кожен день користування позикою. 27.01.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 27/01/2022, згідно з яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, зокрема і за договором № 75195824, укладеним з відповідачем [PERSON] ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за договором позики ТОВ "Коллект Центр" згідно з договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 р. № 10-03/2023/01 до боржників, зокрема і за договором № 75195824, укладеним з відповідачем [PERSON] .. Загальний розмір заборгованості на день подачі позову за договором № 75195824 становить 10 163,66 грн., з яких: заборгованість за основним зобов?язанням (тілом кредиту) 5 224,17 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 4 843,89 грн., інфляційні збитки 83,58 грн., нараховані 3 % річних 12,02 грн.. 01.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір № 102132001. Вказаний договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором. Згідно з умовами договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачу кредит в сумі 8 000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування грошовими коштами. 10.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 10-02/2022-20, згідно з яким ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, зокрема і за договором № 102132001, укладеним з відповідачем [PERSON] ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за договором позики ТОВ "Коллект Центр" згідно з договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 р. № 10-01/2023 до боржників, зокрема і за договором № 102132001, укладеним з відповідачем [PERSON] .. Загальний розмір заборгованості на день подачі позову за договором № 102132001 становить 17 313,76 грн., з яких: заборгованість за основним зобов?язанням (тілом кредиту) 5 279,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11 234,76 грн., заборгованість за комісією 800 грн.. У добровільному порядку сплатити наявну заборгованість позичальник відмовляється. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ "Коллект Центр" заборгованість за договорами у загальному розмірі 27 477,42 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 26.12.2025 р. у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з?явився, у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, про час, дату та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила, відзив до суду не надала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в зв`язку з наступним. Судом встановлено, що 28.08.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 75195824 (а.с.111-112). За умовами договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу грошові кошти в сумі 8 267,00 грн. строком на 64 дні, базова процентна ставка 1,6 %, орієнтована реальна річна процентна ставка 7811 %. (а.с.111). Договір позики № 75195824 від 28.08.2021 року було підписано [PERSON] шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором d3dUT55ou1. Також відповідач підписала додаток № 1 до договору позики № 75195824 від 28.08.2021 року, у якому міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 112). На виконання умов вказаного договору 21.08.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС», відповідно до умов укладеного договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018 року укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС», здійснило перерахування відповідачу грошових коштів у розмірі 8 267 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» від 24.04.2025 р. № КД-000023140/ТНПП (а.с. 31). 27.01.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 27/01/2022, згідно з яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, зокрема і за договором № 75195824, укладеним з відповідачем [PERSON] (а.с. 115-119). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 27/01/2022 до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача у розмірі 10 068,06 грн. (а.с. 127-129). ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за договором позики ТОВ "Коллект Центр" згідно з договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 р. № 10-03/2023/01 до боржників, зокрема і за договором № 75195824, укладеним з відповідачем [PERSON] (а.с. 40-45). Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимог, що укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ "Коллект Центр", позивач набув права грошової вимоги до відповідача по договору позики № 75195824 у розмірі 10 163,66 грн. (а.с. 55-57, 58). З розрахунку заборгованості за договором позики № 75195824 виконаним ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вбачається, що заборгованість відповідача станом на 30.12.2021 р. становить 10 068,06 грн.. Окрім того у вказаному розрахунку містяться відомості про часткове погашення [PERSON] боргу (а.с. 80-82). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 75195824 виконаним ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість відповідача станом на 10.03.2023 р. становить 10 163,66 грн., з яких: заборгованість за основним зобов?язанням (тілом кредиту) 5 224,17 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 4 843,89 грн., інфляційні збитки 83,58 грн., нараховані 3 % річних 12,02 грн. (а.с. 109). Вказаний розмір заборгованості узгоджується з розрахунком виконаним ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (а.с. 113). 01.08.2021 р. між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 102132001 (а.с. 90-94). Згідно з п.п. 1.2., 1.3., 1.4., сума кредиту становить 8 000 грн., строком на 30 днів з 01.08.2021, термін (дата) повернення кредиту 31.08.2021. Відповідно до п. 1.5.1 комісія за надання кредиту: 800,00 грн., яка нараховується за ставкою10,00 % від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 3000.00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.2.2 нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 договору. Договір про споживчий кредит № 102132001 від 01.08.2021 року підписано [PERSON] шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором J48561 (а.с. 90). ТОВ «МІЛОАН»умови договору виконало у повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти у сумі 8 000 грн., що підтверджуються квитанцією LIQPAY № 1722567686 (а.с. 104). Згідно з розрахунком заборгованості за договором про споживчий кредит № 102132001 від 01.08.2021 р. заборгованість відповідача перед ТОВ «МІЛОАН»станом на 24.12.2021 р. становить 13 618,46 грн. та складається з: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5 279,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами 7 539,46 грн., заборгованість за комісіями 800,00 грн.(а.с. 105-108). 10.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 10-02/2022-20, згідно з яким ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, зокрема і за договором № 102132001, укладеним з відповідачем [PERSON] (а.с. 130-139). Відповідно до реєстру боржників від 10.02.2022 р. до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача у розмірі 13 618,46 грн. (а.с. 142- 144). ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за договором про споживчий кредит ТОВ "Коллект Центр" згідно з договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 р. № 10-01/2023 до боржників, зокрема і за договором № 102132001, укладеним з відповідачем [PERSON] (а.с. 17-27). Відповідно до реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 р. ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 102132001від 01.08.2021 р. у розмірі 17 313,76 грн. (а.с. 35-38). Згідно з розрахунком заборгованості заборгованість відповідача задоговором про споживчий кредит № 102132001від 01.08.2021 р. перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» станом на 10.01.2023 р. становить 17 313,76 грн., з яких: заборгованість за основним зобов?язанням (тілом кредиту) 5 279,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11 234,76 грн., заборгованість за комісією 800 грн. (а.с. 110). Вказаний розмір заборгованості узгоджується з розрахунком виконаним ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (а.с. 114). Будь-яких інших доказів чи клопотань про їх витребування представником позивача як і самим відповідачем подано не було. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналогом власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналогом власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також суд враховує, що відповідач частково погашала наявну у неї заборгованість за договором позики № 75195824 від 28.08.2021 р.та договором про споживчий кредит № 102132001 від 01.08.2021 р., що у свою чергу свідчить про вчинення нею конклюдентних дій на визнання вказаних договорів укладеними та отримання грошових коштів за вказаними договорами. Вказане узгоджується з правовими висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) та у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі № 127/23910/14-ц. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно з правовою позицією, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. У постанові Верховного Суду від 12 червня 2023 року (справа №263/3470/20) зроблено висновок, що відповідно до пункту 1 статті 13 Закону розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку. На підтвердження доказів перерахування грошових коштів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»та ТОВ «Мілоан» на банківську картку відповідача представник позивача надав: довідку ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» від 24.04.2025 р. № КД-000023140/ТНПП (а.с. 31) та квитанцію LIQPAY № 1722567686 (а.с. 104), які суд, враховуючи положення Законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та правові висновки викладені у вищевказаних постановах Верховного Суду, вважає належними та допустимими доказами на підтвердження факту перерахування грошових коштів. Суд наголошує, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»та ТОВ «Мілоан», які надавали кошти, не є банківськими установами та не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, та не має обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників згідно із Законом України «Про банки та банківську діяльність» та Інструкцією з бухгалтерського обліку операцій із фінансовими інструментами в банках України, затвердженої постановою Національного банку України від 21 лютого 2018 року № 14, чинною на час укладення кредитних договорів. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»та ТОВ «Мілоан» надають послуги з кредитування фізичних осіб шляхом переказу кредитних коштів на підставі укладеного кредитного договору на банківські реквізити (банківську картку), що вказує сам позичальник в тексті анкети-заяви на отримання кредиту (позики). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 р. у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Таким чином, можна зробити висновок, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Відповідні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, провадження № 61-13587св20. 27.01.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу, відповідно до якого право грошової вимоги за договором позики, укладеним з [PERSON] , перейшло до нового кредитора. Надалі, 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір відступлення права вимоги, за яким позивач набув статусу кредитора у спірних правовідносинах. Матеріалами справи підтверджено, що зазначені договори відступлення права вимоги є чинними, їх дійсність не оспорювалася, а тому позивач є належним кредитором щодо вимог до відповідача. 10.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про споживчий кредит, укладеним з [PERSON] , перейшло до нового кредитора. Надалі, 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір відступлення права вимоги, за яким позивач набув статусу кредитора у спірних правовідносинах. Матеріалами справи підтверджено, що зазначені договори відступлення права вимоги є чинними, їх дійсність не оспорювалася, а тому позивач є належним кредитором щодо вимог до відповідача. Таким чином перехід права вимоги до позивача відбувся із дотриманням вимог законодавства, окрім того договори про відступлення прав недійсними не визнавалися та на даний час не скасовані. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 629 та ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору і є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Доказів сплати відповідачем суми заборгованості за кредитними договорами суду не надано, внаслідок чого суд приходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаними кредитними договорами та процентами. Суд зазначає, що проценти нараховані відповідно до умов договорів та в межах погодженого строку користування кредитом, а вимоги про стягнення процентів, нарахованих як відповідальність за прострочення відповідно до статті 625 ЦК України, позивачем не заявлялися. Щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 83,58 грн. та 3 % річних у розмірі 12,02 грн. за договором позики № 75195824 від 28.08.2021 р. то суд вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідаю умовам законодавства, оскільки їх нарахування було здійснено до 24.02.2022 року. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов у цій частині підлягає задоволенню. Стосовно вимог позивача, в частині стягнення з відповідача судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,0 грн., то в цій частині витрати підлягають зменшенню, виходячи з наступного. Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial