Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

ТОВ ФК Кредит-Капітал в системі Електронний суд звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що відповідно до кредитного договору №3571910 від 17.02.2021, укладеного між ТОВ Мілоан та [PERSON] , відповідач отримала кредит в розмірі 15000,00 грн, строком на 30 днів (до 19.03.2021), зі стандартною процентною ставкою у розмірі 5,00% в день. 02.07.2021 між ТОВ Мілоан та ТОВ ФК Кредит-Капітал укладено договір відступлення прав вимоги №73-МЛ, право вимоги за кредитним договором №3571910 від 17.02.2021 перейшло до ТОВ ФК Кредит-Капітал. Кредитним договором №3571910 від 17.02.2021 передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, інших витрат. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 56833,50 грн, з яких 12883,00 грн - заборгованість за тілом, 42450,50 грн заборгованість за процентами, 1500,00 грн - комісія. Ухвалою суду від 19.11.2025 відкрито провадження у цивільній справі №127/27209/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, було визначено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення. Копія ухвали суду від 19.11.2025 отримана відповідачем [PERSON] 04.12.2025, про що свідчить поштове повідомлення. Представником відповідача адвокатом Головеньком В.П. надано відзив, у якому зазначено, що сторона відповідача позов не визнає, оскільки позивачем не надано достовірних доказів укладення кредитного договору з відповідачем, тому що довідка про одноразовий ідентифікатор не може підтверджувати підписання договору. Не надано належного розрахунку заборгованості за договором. Просить відмовити у задоволенні позову. Крім того, вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу сторони позивача 8000,00 грн є завищеним, тому що по зазначеній категорії справ є стала судова практика, законодавство визначене, не потребує уточнень, просить зменшити розмір цих витрат. Суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 279 ч. 5 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17.02.2021 між ТОВ Мілоан та [PERSON] укладено кредитний договір №3571910, за яким відповідач отримала кредит в розмірі 15000,00 грн, строком на 30 днів з 17.02.2021 (до 19.03.2021) (п. п. 1.2-1.4). Договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На період строку, визначеного у п. 1.3 договору, нарахування процентів здійснюється в розмірі 5625,00 грн (за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом) (пп. 1.5.2). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6). Комісія за надання кредиту становить 1500,00 грн (за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово (пп. 1.5.1). Пунктом 2.3 договору з підпунктами регулюється пролонгація строку кредитування. Пролонгація загалом не може перевищувати 60 днів (п. 2.3.1.2 договору). П. 6.2 договору встановлено, що відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Анкета-заява на кредит №3571910 від 17.02.2021 підписана за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідача [PERSON] . Графік платежів за договором про споживчий кредит №3571910 від 17.02.2021 (додаток №1 до договору про споживчий кредит №3571910 від 17.02.2021), підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідача [PERSON] . Паспорт споживчого кредиту №3571910 (додаток №2 до договору про споживчий кредит №3571910 від 17.02.2021) підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідача [PERSON] . Згідно довідки про ідентифікацію [PERSON] , з якою укладено договір №3571910 від 17.02.2021, ідентифікована ТОВ Мілоан. Акцепт договору позичальником здійснено підписанням аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: одноразовий ідентифікатор J16993, час відправки ідентифікатора позичальнику 17.02.2021 о 08-30 год., номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор [NUMBER] . Відповідно до платіжного доручення №39804057 від 17.02.2021, платник - ТОВ Мілоан, отримувач [PERSON] , картка отримувача MASTERCARD 537541ХХХХХХ8324, сума - 15000,00 грн, призначення платежу - кошти згідно договору №3571910, тобто позивачем надано первинний бухгалтерський документ на підтвердження перерахування на рахунок, зазначений відповідачем [PERSON] , коштів за кредитним договором №3571910 від 17.02.2021. З відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що 17.02.2021 ТОВ Мілоан здійснено надання кредиту [PERSON] за кредитним договором №3571910 від 17.02.2021 в розмірі 15000,00 грн, проценти нараховано відповідно до умов договору. 02.07.2021 між ТОВ Мілоан та ТОВ ФК Кредит-Капітал укладено договір відступлення прав вимоги №73-МЛ, право вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ Мілоан, перейшло до ТОВ ФК Кредит-Капітал, в тому числі щодо боржника [PERSON] за кредитним договором №3571910 від 17.02.2021 в розмірі 56833,50 грн, з яких 12883,00 грн - заборгованість за тілом, 42450,50 грн заборгованість за процентами, 1500,00 грн - комісія. Зазначене підтверджується копією договору відступлення прав вимоги №73-МЛ від 02.07.2021; копією акта приймання-передачі реєстру боржників від 02.07.2021 до договору відступлення прав вимоги №73-МЛ від 02.07.2021; копією платіжної інструкції №33394 від 02.07.2021; копією витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №73-МЛ від 02.07.2021, згідно якої заборгованість складається з: 12883,00 грн - заборгованість за тілом, 42450,50 грн заборгованість за процентами, 1500,00 грн комісія. Договір відступлення прав вимоги не визнаний недійсним (доказів протилежного суду не надано), згідно ст. 204 ЦК України договір є дійсним і враховується судом. Відповідач [PERSON] зобов`язання за кредитним договором №3571910 від 17.02.2021 належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається з: 12883,00 грн - заборгованість за тілом, 42450,50 грн заборгованість за процентами, 1500,00 грн комісія. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (кредит). Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються, умови договору сторонами виконувались, що свідчить про дійсність договору. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Ст. 628 ч. 2 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ч. 2 абз. 2 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 12 Закону України Про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис згідно ст. 6 ч. 1 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг. На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконувала належним чином умови договору про споживчий кредит, тому права позивача підлягають захисту. 01.07.2025 між ТОВ ФК Кредит-Капітал та Адвокатським об`єднанням Апологет укладено договір про надання правової допомоги №0107. Згідно п. 3 акту наданих послуг №Д/391 від 24.07.2025, сума наданих послуг за кредитним договором №3571910 від 17.02.2021 складає 8000,00 грн. Правнича допомога ТОВ ФК Кредит-Капітал здійснюється адвокатом на підставі ордеру серії ВС №1381377 від 02.07.2025. Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України). Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст. 137 ч.ч. 4, 5, 6 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підставі викладеного, враховуючи те, що справа, яка розглядалась, не є складною, в справі - невелика кількість письмових доказів (справа в одному томі), представник позивача не брав участі в судовому засіданні, позов подано до суду в системі "Електронний суд", суд вважає заявлений розмір витрат сторони позивача на правничу допомогу не співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 3500,00 грн витрат на правничу допомогу. В стягненні решти витрат на правничу допомогу потрібно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору.

Outcome: approved