Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її баба [PERSON] . Після смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] . На вказане спадкове майно померла [PERSON] 25 січня 1999 року склала заповіт, який було посвідчено секретарем Колодеженської сільської ради Горохівського району Волинської області. Згідно з даним заповітом вищезазначений житловий будинок, а також все майно, що буде належати їй на день смерті, [PERSON] заповіла своїй внучці [PERSON] (позивачка). Позивач вказує, що [PERSON] (матір позивачки), яка є спадкоємем першої черги за законом, спадщину після смерті матері [PERSON] , не прийняла, оскільки на час відкриття спадщину спільно із спадкодавицею не проживала, із заявою до нотаріальної контори у шестимісячний строк не зверталася. [INFO] [PERSON] померла. Із [PERSON] , яка є рідною сестрою позивачки та рідною онукою спадкодивиці [PERSON] , спору стосовно спадкового майна не має. Позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті баби за заповітом. Також вказує, що з метою реалізації спадкових прав та отримання свідоцтва на спадщину за заповітом звернулася до державної нотаріальної контори Волинської області нотаріуса Кірічек О.Ю. Однак, остання своєю постановою від 24 жовтня 2025 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Прийняти своєчасно спадщину позивачка не встигла, так як проживала окремо від [PERSON] . Про існування заповіту на її користь стало відомо нещодавно. Не знала, що спадкоємець за законом першої черги [PERSON] спадщину не прийняла. Дані обставини фактично стали причиною несвоєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини. У зв`язку з цим позивачка просить визначити додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 10 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11 грудня 2025 року з викликом сторін. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2025 року за клопотанням представника позивача витребувано у державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Кірічек О.Ю. витяг зі Спадкового реєстру про наявність спадкових справ до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , а також заповітів, посвідчених від її імені, а у випадку заведення спадкової справи на ім`я спадкодавця належним чином завіреної її копії. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 16 лютого 2026 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позиція учасників судового розгляду Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 16 січня 2026 року подала заяву у якій просить розглядати справу без її участі, не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Представник відповідача Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явився, однак 23 лютого 2026 року скерував до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , місце смерті: село Колодеже, Горохівський район, Волинська область, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 листопада 2009 року Колодежівською сільською радою Горохівського району Волинської області (а. с. 7). Довідкою Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області від 15 лютого 2024 року №264 стверджується, що згідно запису будинкової книги №1 житловий будинок з по господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] значиться за [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкодавиця [PERSON] до дня смерті [INFO] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з онукою [PERSON] , де остання проживає донині. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався в Колодеженській сільській раді Горохівського району Волинської області 25 січня 1999 року за №9, який не змінений та не скасований (а. с. 16). Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та померлою [PERSON] підтверджується наступними документами: 1)свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , відповідно до якого її батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а. с. 14); 2)свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] (а. с. 15); 3)свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , відповідно до якого її батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а. с. 9). Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу підтвердження дошлюбного прізвища №00054362535 від 24 жовтня 2025 року вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (а. с. 12-зворот). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 18 жовтня 2023 року виконавчим комітетом Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області стверджується, що [PERSON] (мати позивача) померла [INFO] , місце смерті: село Малеве Дубенський район Рівненська область (а. с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з по господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується Випискою №263 від 15 лютого 2024 року з по господарської книги №1 за 2024 рік Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області (а. с. 17). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалось: жилий будинок критий шифером, літня кухня, льох, криниця і взагалі все те, що їй буде належати по закону, а саме земля, якою вона користувалася, своїй внучці [PERSON] (а. с. 8). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №83924197 від 21 січня 2026 року стверджується, що заповіт від 25 січня 1999 року чинний та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №9. Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , позивачка звернулася до державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Кірічек Олександри Юріївни з метою оформлення спадкових прав. Відповідно до постанови від 24 жовтня 2025 року №911/01-16, державний нотаріус Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Кірічек О.Ю. відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої [INFO] баби [PERSON] . У постанові нотаріус запропонувала громадянці [PERSON] звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а. с. 18-19). 29 грудня 2025 року на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшла відповідь від державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Кірічек О.Ю. за №1097/01-16 від 18 грудня 2025 року з додатками. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №83662217 від 18 грудня 2025 року спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. За вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 25 січня 1999 року секретарем Колодеженської сільської ради Горохівського району Волинської області Капустинським Р.В., зареєстрований в реєстрі за №9, після смерті баби [PERSON] , однак пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом, яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті, є відповідач [PERSON] , яка не заперечує щодо визначення позичу додаткового строку для прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які претендують на зазначене у заповіті спадкове майно після смерті [PERSON] , судом не встановлено. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 1 та 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1 та 2 статті 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Крім того, при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду з цим позовом, позивачка свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк та не звернулася вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] у зв`язку з тим, що про існування заповіту на її користь їй стало відомо нещодавно. Не знала, що її мати, спадкоємець за законом першої черги, [PERSON] спадщину не прийняла. Дані обставини фактично стали причиною несвоєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини. Оцінюючи доводи позивача в обґрунтування позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає, що у своїй сукупності вони свідчать про те, що позивач мала поважну причину в несвоєчасному поданні заяви про прийняття спадщини. Таким чином, позивач має право на спадкування. Суд вважає, що пропущення позивачем строку для прийняття спадщини не має стати причиною усунення її від права спадкування за заповітом. Водночас, відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд враховує, що визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України). Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі №484/3221/17 (провадження №61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі №263/1221/17 (провадження №61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі №642/2539/18-ц (провадження №61-5609св19). Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] до Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід відмовити з огляду на наступне. В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З огляду на вищенаведене, Городищенська сільська рада Луцького району Волинської області не є належним відповідачем у справі, оскільки спадщину після смерті [PERSON] шляхом спільного проживання прийняла [PERSON] . Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц, провадження №14-61цс18). За таких обставин у задоволенні позову [PERSON] до Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід відмовити як пред`явленого до неналежного відповідача у даній справі. Щодо судових витрат у справі У своєму позові [PERSON] не наполягає на стягненні судових витрат, а тому розподіл судових витрат у даній справі не здійснюється. Враховуючи вищенаведене, ст. 3, 1216-1218, 1220-1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved