Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Слизовська Марина Юріївна, до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію місця проживання неповнолітніх дітей без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що [PERSON] , з 27.07.2013 року перебувала в шлюбі з [PERSON] . Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 25.08.2020 року по справі № 317/2062/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які після фактичного розпаду родини залишилися проживати з матір`ю [PERSON] . Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 09.12.2021 року по справі № 317/3098/21 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 14.09.2021 і до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що відповідач не приймає жодної участі в житті, вихованні та утриманні дітей. Станом на 30.11.2025 року загальна сума заборгованості зі сплати аліментів становить 157508,00 гривень. 3 24.11.2023 неповнолітні діти не мають зареєстрованого місця проживання, що обмежує реалізацію їх прав, зокрема на освіту, медичне обслуговування, соціальний захист тощо. Зазначає, що на даний час позивач має намір зареєструвати дітей у будинку за її зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] , власником якого є чоловік матері позивача - [PERSON] . Декілька разів позивач разом із власником будинку [PERSON] зверталася з цього приводу до Центру надання адміністративних послуг м. Запоріжжя, однак отримували усну відмову. При цьому, працівники ЦНАП пояснювали, що реєстрація малолітніх дітей може бути проведена лише за письмовою згодою їх батька або [PERSON] має надати до ЦНАП судове рішення про реєстрацію малолітніх дітей за вказаною адресою. Зазначає, що позивач позбавлена можливості отримати від відповідача письмову згоду на реєстрацію місця проживання дітей, так як він уникає будь-якого спілкування. У зв`язку із цим, 29.08.2025 року [PERSON] направила на адресу відповідача письмове звернення, в якому запропонувала впродовж 7 днів з дня його отримання надати письмову згоду на реєстрацію місця проживання наших спільних дітей. Втім, вказаний лист не був отриманий відповідачем. Просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а адресою: [ADDRESS] без згоди батька дітей [PERSON] та стягнути судові витрати з відповідача. 11.12.2025 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 08.01.2026 о 09 год. 00 хв. 08.01.2026 до суду від представника позивача надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . 08.01.2026 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області клопотання представника позивача про залучення до участі у справі третьої особи задоволено. Залучено до участі у справі [PERSON] у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 13.01.2026 до суду від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі у якій [PERSON] зазначив про те, що він не заперечує проти реєстрації місця проживання дітей у належному йому на праві приватної власності будинку за адресою: [ADDRESS] . 30.01.2026 до суду через систему «Електронний суд» від представника третьої особи служби у справах дітей Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області надійшло клопотання у якій представник просив розглянути цивільну справу за відсутності представника третьої особи за наявними у справі матеріалами. 06.02.2026 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. 02.03.2026 до суду від представника позивача надійшла заява у якій представник позивача просила розглянути справу без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи [PERSON] (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору) у судове засідання не з`явився 13.01.2026 до суду від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник третьої особи служби у справах дітей Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не з`явився, 02.03.2026 подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, просив позов задовольнити. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку, відзив на позов не надав, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. На власний розсуд скористався своїми процесуальними правами. За таких обставин суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглядати справу у заочному порядку за наявними в ній матеріалами та доказами, поданими позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 27.07.2013 перебували у зареєстрованому Хортицьким відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції шлюбі (актовий запис № 318), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). 25.08.2020 рішенням Запорізького районного суду Запорізької області по справі № 317/2062/20 шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с. 7). Позивач [PERSON] та відповідачем [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.11.2013 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 171, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 24.03.2016 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 59. Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальних громад № 2024/010331273 (а.с. 12) та відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 2105836 від 09.12.2025 (а.с. 29). Як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2105809 від 09.12.2025 відповідач [PERSON] з 16.07.2020 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади з 24.11.2023 року неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстрації місця проживання та відомості про подальшу реєстрацію їх місця проживання - відсутні. 29.08.2025 року [PERSON] направила на адресу відповідача письмове звернення, в якому запропонувала впродовж 7 днів з дня його отримання надати письмову згоду на реєстрацію місця проживання дітей (а.с.14-15). Втім, як зазначає у позовній заяві представник позивача, вказаний лист не був отриманий відповідачем. Як вбачається з наявного в матеріалах справи копії витягу з Державного реєстру речових прав № 322578389 від 11.02.2023 третій особі [PERSON] на праві власності належить частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка була ним придбана на підставі договору купівлі-продажу від 09.02.2023 (а.с. 21). Як зазначає у позовній заяві представник позивача адвокат Слизовська М.Ю. [PERSON] є чоловіком матері позивача. Як вбачається з наявної в матеріалах справи заяви від 13.01.2026 [PERSON] надав свою згодну на реєстрацію місця проживання неповнолітніх дітей позивача [PERSON] та [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 58). Відповідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, у якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно із ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Якщо батьки дитини проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. В матеріалах справи не міститься доказів того, що між сторонами наявний спір про проживання дитини із матір`ю і батьком, який підлягав би вирішенню на підставі статті 161 СК України. Звертаючись до суду із позовом, позивач просила надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини разом з нею за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 14, 15Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265., дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання батьків або інших законних представників чи одного з них без їх згоди. Дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж задеклароване/зареєстроване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них. У разі декларування місця проживання у гуртожитку на період здобуття освіти така згода не надається. Особи, які досягли 14-річного віку, самостійно подають заяву про реєстрацію місця проживання (перебування) (п. 31 Порядку). У разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згода не надається у разі коли особа є здобувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти (п.32). Відповідно до пункту 35 Порядку, для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає в тому числі, документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж зареєстроване або задеклароване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них, крім випадку, встановленого статтею 15 цього Закону. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що рішення суду про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька є самостійною підставою для реєстрації дитини. Частина перша статті 15 ЦК України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Як зазначено у статті 3 Конвенції «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У випадку наявності будь-якої правової колізій, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Частинами першою та другою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Враховуючи, що діти позивачки проживають разом з матір`ю, спір про місце проживання дитини, який підлягав би вирішенню на підставі статті 161 СК України, між сторонами відсутній, батьки зареєстровані за різними адресами, згоду батька позивачка не може отримати, суд приходить до висновку, що в інтересах дітей необхідно надати дозвіл на реєстрацію дітей за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] . За вказаних підстав позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки рішенням суду позовні вимоги задоволені, суд приходить до висновку що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору, що становить 968 грн. 96 коп.

Outcome: approved