Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Представник позивача Журавльов С.Г., діючи в інтересах свого довірителя, за допомогою підсистеми "Електронний суд" 21 листопада 2025року звернувся до Бережанського районного суду Тернопільської області із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка становить 33239,30грн.. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 червня 2021року між Акціонерним товариством ''Мегабанк'' та [PERSON] було підписано заяву - договір № TDB.2021.0019.17423 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. Банк свої зобов`язання перед клієнтом за Кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії на поточний рахунок клієнта у гривні, надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах доступного ліміту кредитної лінії, визначеного кредитним договором. Відповідач хоч здійснював користування грошовими коштами доступного ліміту кредитної лінії, однак свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим станом на 03 вересня 2024року утворилася заборгованість в розмірі 33 239,30 грн., що складається із: заборгованості за кредитом (в тому числі простроченої) 9 999,60 грн. та заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочених) 23 239,70 грн. 03 вересня 2024року між АТ ''Мегабанк'' та ТОВ ''Фінансова компанія ''Мустанг Фінанс'' був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, на підставі чого останнє набуло право вимоги до боржників за основними договорами, в тому числі за кредитним договором № TDB.2021.0019.17423. 27 грудня 2024року ТОВ ''Фінансова компанія ''Мустанг Фінанс'' уклало з ТОВ ''ФК Єврокредит'' Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до боржника за кредитним договором № TDB.2021.0019.17423 від 18 червня 2021року. ТОВ ''ФК "Мустанг Фінанс'' та позивач не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови Кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ ''ФК ''ЄВРОКРЕДИТ'' заборгованість у розмірі 33 239,30 грн., судові витрати по справі, які складаються із : 2422,40грн., сплаченого ним судового збору та 11 200грн., витрат, понесених на професійну правничу допомогу. За вказаними позовними вимогами 1 грудня 2025року ухвалою Бережанського районного суду було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні з повідомленням та викликом сторін. В судове засідання представник позивача ТзОВ "ФК Єврокредит" не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , хоч належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи, однак він в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не надіслав, у зв`язку з чим суд з письмової згоди представника позивача у відповідності до ст. 280 ЦПК України вирішив заочно розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та взявши до уваги подані стороною позивача письмові докази, прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених ТзОВ "ФК Єврокредит" позовних вимог, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 18 червня 2021року між Акціонерним товариством ''Мегабанк'' та [PERSON] було підписано заяву - договір № TDB.2021.0019.17423 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. 18 червня 2021року позичальник підписав паспорт споживчого кредиту. Відповідно до п.1 Кредитного договору підписанням цього договору позичальник беззастережно та безвідклично підтвердив прийняття в повному обсязі Публічної пропозиції (оферти) АТ ''Мегабанк'' на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений у місці інформування клієнта та на сайті АТ ''Мегабанк'': www.megabank.ua. Згідно з п. 2 Кредитного договору банк відкрив клієнту поточний рахунок (у гривні), що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, поточні рахунки (у доларах США), (у Євро), що обслуговуються за дебетовою схемою, а також видав платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International Gjld Rewards миттєвого випуску. Картка є власністю банку. Згідно п. 4 Кредитного договору банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що не перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії, а саме: сума максимального ліміту кредитної лінії 200 000,00 грн., строк кредиту 12 місяців, тип кредиту кредитна лінія, мета кредиту споживчі цілі, базова процентна ставка 56 відсотків річних. Відповідно до п. 8 строк дії договору: набирає чинності з моменту підписання заяви-договору та діє протягом 3 років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить про його розірвання цей договір вважається продовженим на той же строк на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій договору не обмежена. Так, перед укладанням цього договору відповідач ознайомився з його умовами, їх зміст був для нього зрозумілим та він зобов`язався неухильно їх дотримуватися про що свідчить його підпис на цьому Договорі. Окрім того, про обізнаність відповідача щодо тарифів та сукупної вартості кредиту свідчить його власноручний підпис у Паспорті кредиту від АТ ''Мегабанк'' від 18.06.2021року. Відповідно до виписки по особових рахунках [PERSON] [INFO] здійснено переказ коштів на картковий рахунок за договором № TDB.2021.0019.17423 від 18.06.2021року. Судом також встанолено, що 03.09.2024року між АТ ''Мегабанк'' та ТОВ ''Фінансова компанія ''Мустанг Фінанс'' був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, на підставі чого останнє набуло право вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором № TDB.2021.0019.17423 від 18.06.2021року. 27.12.2024 року ТОВ ''Фінансова компанія ''Мустанг Фінанс'' уклало з ТОВ ''ФК Єврокредит'' Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до боржника за кредитним договором № TDB.2021.0019.17423 від 18.06.2021року. Вищевкзаний факт підтверджується оглянутими в судовому засіданні документами, а саме: Договором № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, що був укладений 03.09.2024року між АТ ''Мегабанк'' та ТОВ ''Фінансова компанія ''Мустанг Фінанс'', Договором № 1/12 про відступлення прав вимоги, що був укладений 27.12.2024 року між ТОВ ''Фінансова компанія ''Мустанг Фінанс'' та ТОВ ''ФК Єврокредит'', реєстрами боржників, актами прийому -передачі та долученими до матеріалів справи платіжками. Відповідно до матеріалів справи, позивачем після отримання права вимоги до відповідача за вказаним договором кредитної лінії додаткові нарахування на зазначену суму заборгованості не здійснювалися і він просить стягнути із відповідача на свою користь загальну заборгованість у розмірі 33 239,30 грн. Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить із того, що згідно із положеннями ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України). Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». При цьому договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. А так як судом встановлено, що під час укладення договору кредитної лінії № TDB.2021.0019.17423 від 18.06.2021року на відкриття кредитної лінії сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, отож, укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання, а відповідач не виконував умови вказаного договору та не погасив заборгованість за кредитним договором у встановлений строк у визначеному попередніми кредиторами розмірі, тому суд прийшов до висновку, що право вимоги від первісного кредитора за вказаним кредитним договором перейшло до нового кредитора, яким являється позивач. Тобто суд прийшов до висновку, що у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання повною мірою не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку із чим у [PERSON] утворилася заборгованість перед позивачем (як новим кредитором) у розмірі 33 239,30грн. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, зважаючи на те, що стороною позивача належними та допустимими доказами було доведено підставність заявлених ним вимог, що відповідач порушив умови кредитного договору та у добровільному порядку не погасив заборгованості та він у судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позов не подав, тобто він не спростував зазначену у позові інформацію та не подав суду доказів належного виконання ним боргового зобов`язання, тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, як правонаступника первісного кредитора АТ'' МЕГАБАНК'', необхідно стягнути заборгованість за договором кредиту від 18 червня 2021 року, яка становить 33239,30грн.. Вирішуючи питання судових витрат, то суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частин третьої, четвертої ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (стаття 133 ЦПК України). Відповідно до статті 137 ЦПК України зазначені витрати несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) прописано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 11 200 гривень. В обґрунтування розміру понесених витрат позивач надав копії таких документів: копію Договору №1/07 про надання правничої допомги від 01.07.2025, акт прийому - передачі наданих послуг згідно договору №1/07 від 01.07.2025 року із детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатським об`єднанням ''АЛЬЯНС ДЛС '' та розрахунком оплати за їх виконання. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved