Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Адвокат Закревський Ігор Васильович в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 червня 2018 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом, яким заповів усе належне йому на день смерті майно сину [PERSON] . [INFO] спадкодавець помер, після чого відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] . Позивач зазначає, що у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, немає, відповідачка дружина померлого на спадщину не претендує. Разом із тим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену 1/2 частку житлового будинку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку У зв`язку з цим позивач просить суд: визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за вказаною адресою, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позивач та його представник у підготовче засідання не з`явився, однак клопотали проводити розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явилась, від неї надійшла заява про визнання позову, просила розгляд справи проводити у її відсутність. Враховуючи те, що учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження. Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з копії реєстраційного посвідчення Волинського обласного БТІ [PERSON] налажала частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] . Згідно повідомлення КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради № 4784/01-04 від 22 вересня 2025 року станом на 31 грудня 2012 року право часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] по частини у кожного. За життя [PERSON] 04 червня 2018 року склав заповіт, який було посвідчено секретарем державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори та зареєстровано в Реєстрі під № 3-391, за яким він усе своє майно, де б воно не було, і з чого б не складалося, заповів своєму сину [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 квітня 2019 року, [PERSON] помер [INFO] у місті Володимир-Волинський Волинської області. По смерті [PERSON] успадкував його майно згідно заповіту, який 20 вересня 2019 року подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами витребуваної спадкової справи № 378/2019. Інших спадкоємців не встановлено. Згідно повідомлення державного нотаріуса № 1242/01-16 від 15 грудня 2025 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на частину житлового будинку, роз`яснено, що вирішення зазначених питань проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно положень ст. 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що позивач [PERSON] є особою, що претендує за заповітом на спадкове майно після померлого батька [PERSON] , а відтак має право на успадкування прав та обов`язків останнього за заповітом, тож вимоги про визнання за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті батька права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами є цілком обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved