Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

22.12.2026 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Грибанов Д.В. подав до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості: за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 1001025088 в розмірі 12 712,29 грн., з яких: 10 039,18 грн. загальна сума боргу по тілу; 2 673,11 грн. загальна сума боргу по відсотках. Стягнути з [PERSON] понесені судові витрати в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позову позивач покликається на те, що відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. Позивач на підставі укладених договорів факторингу набув права вимоги до відповідача. Відтак відповідач перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» має невиконані зобов`язання з повернення коштів, які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення до суду з відповідним позовом та стягнення заборгованості в судовому порядку. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 22.12.2025, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Ляшко О.П. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 29.12.2025 отримано відповідь з Відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЗМУ ДМС України щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 30.12.2025 ухвалою суду провадження у справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданому позові просив суд, розгляд справи проводити у відсутності представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі наявних в справі доказів, просить позов задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду; про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відзив не подав. 24.02.2026 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Між Акціонерним Товариством «ОТП Банк» та [PERSON] 25.01.2012 було укладено договір про надання споживчого кредиту №1001025088, який містить елементи змішаного договору, а саме кредитний договір та договір про надання банківських послуг, в якому містяться елементи різних договорів і надаються декілька різних видів послуг кредитування та видачі і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток в межах якого було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . Згідно договору про надання споживчого кредиту № 1001025088 розмір кредиту становить 3067 гривень 22 коп. Строк кредиту 18 місяців, розмір процентної ставки 0,01 % річних. Згідно вище вказаного договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 20.06.2025 між Акціонерним Товариством «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20/06/25, у відповідності до умов якого АТ «ОТП Банк» передало ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ««Європейська Агенція з повернення боргів» прийняло належні АТ «ОТП Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п.1.1 Договору факторингу АТ «ОТП Банк» (первісний кредитор) передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП Банк», і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» і боржником в розмірі портфеля заборгованості. Пунктом 1.3 Договору факторингу передбачено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержує право (замість АТ «ОТП Банк») вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Відповідно до реєстру боржників № 2 від 20.06.2025 до Договору факторингу № 20/06/25 від 20.06.2025, ТОВ «ФК ««Європейська Агенція з повернення боргів»» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 1001025088 в сумі 12 712,29 грн. з яких: 10 039,18 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 673,11 грн. сума заборгованості за відсотками. Згідно п.6.2.3 договору факторингу право вимоги переходить до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Відповідно до п.6.2.4 договору факторингу передбачено, що відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників. Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 1001025088 за період з 01.11.2012 станом на 20.06.2025 заборгованість за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 1001025088 від 25.01.2012 складає 12 712,29 грн. Звертаючись до суду позивач зазначає, що первинний кредитор виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит у встановленому договорі розмірі та на узгоджених між ними умовах, однак відповідач [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим допустив спірну заборгованість. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. В ході судового розгляду судом встановлений факт укладення кредитного договору, де однією із сторін був відповідач [PERSON] , що підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема копією кредитного договору № 1001025088 укладеного між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] .. Всі вище вказаний договір містять інформацію про позичальника прізвище, ім`я та по-батькові, його паспортні дані, індивідуальний ідентифікаційний номер, місце проживання. Враховуючи доведеність наявними в справі належними та допустимими доказами факту укладення із відповідачем договору, згідно якого відповідач [PERSON] отримав грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності та беручи до уваги факт невиконання останнім обов`язків по поверненню суми, так, як в ході судового розгляду не встановлено правових аргументів, які б доводили, що на час вирішення спору в суді, відповідач [PERSON] зобов`язання перед кредитодавцем виконав та перерахував у повному обсязі кошти чи виконав інші дії, а відтак судом вважається підтверджений факт неповернення відповідачем грошових коштів у відповідності до умов вказаних у договорах та у строки визначені сторонами. Суд дійшов висновку, про доведеність факту наявності заборгованості відповідача [PERSON] за кредитом та підставність позову в частині стягнення основної суми заборгованості та процентів за користування кредитом, адже підписавши кредитні договори, відповідач [PERSON] зобов`язався не тільки повернути кредит, але й сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цими договорами. Долучені позивачем до матеріалів справи розрахунок заборгованості за кредитним договором, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, відповідачем [PERSON] не спростовані іншим розрахунком, а зазначена у ньому інформація щодо розміру заборгованості також не спростована належними та допустимими доказами. Відтак, суд приходить до висновку, що нарахування фінансовою установою відсотків за користування кредитом здійснювалося у межах строку та у розмірі встановленим договором. Таким чином, враховуючи, той факт, що відповідачем не надано суду жодного доказу того, що він належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору, тому враховуючи, те, що відповідачем не повернуто своєчасно суму кредиту та не сплачено нараховані відсотки, в порушення умов договорів, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, то він є таким, що зобов`язання за вказаними договорами не виконав. Крім того, враховуючи той факт, що АТ «ОТП Банк» відступив право вимоги щодо відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договорів факторингу і таке відступлення відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.512 та 513 ЦК України, то позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення. Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved