Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Представник позивача Ніколенко В.В. подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.09.2021 в розмірі 35178,96 грн та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.09.2021 [PERSON] з метою отримання банківських послуг, підписав заяву б/н від 02.09.2021, згідно якої отримав кредитну картку. Вказує, що відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитними коштами, однак припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, внаслідок чого станом на 14.11.2025 у нього утворилася заборгованість за невиконання своїх зобов`язань у сумі 35178,96 грн., з яких: 27994,54 грн. заборгованість за кредитом та 7184,42 грн. заборгованість за відсотками користування, яку позивач просить стягнути на його користь, а також судові витрати по справі. Ухвалою суду від 03.12.2025 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача АТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі, вказала, що позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить розтермінувати виконання рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 02.09.2021 [PERSON] з метою отримання банківських послуг, підписав заяву б/н від 02.09.2021, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна»; тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 50000 грн; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка: 42% річних, що підтверджується договором доданим до матеріалів справи. На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку [NUMBER] , строк дії 06/25, тип Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку, доданою до матеріалів справи. Судом встановлено, що відповідач ознайомлений із умовами та правилами надання банківських послуг, які діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом [PERSON] у анкеті-заяві. Заявою [PERSON] підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди [PERSON] , дія Договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості. Встановлено, що відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитними коштами, однак припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, внаслідок чого станом на 14.11.2025 у нього утворилася заборгованість за невиконання своїх зобов`язань у сумі 35178,96 грн., з яких: 27994,54 грн. заборгованість за кредитом та 7184,42 грн. заборгованість за відсотками користування. Відтак, розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач звертався до позивача за отриманням кредитних коштів, що доводиться його заявою від 02.09.2021. Також, як встановлено судом та підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом відповідача, сума коштів, які використано позичальником в межах кредитного ліміту станом на 14.11.2025 складає 35178,96 грн. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом у сумі 35178,96 грн, який необхідно стягнути на користь позивача. Вирішуючи питання стягнення судових витрат у виді судового збору суд виходив з наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. А тому, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн. необхідно вирішити з врахуванням положень ст. 142 ЦПК України, яка передбачає повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, згідно ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Так, відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Разом з тим, ч. 5 ст. 435 ЦПК України передбачена, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Беручи до уваги заяву відповідача [PERSON] про розстрочення заборгованості, з метою реального виконання рішення суду, суд вважає за необхідне розстрочити виконання рішення рівними частинами на дванадцять місяців. Приймаючи рішення суду в частині розстрочення суми заборгованості, суд враховує інтереси позивача та відповідача, та вважає, що таке розстрочення призведе до збалансованого захисту прав та інтересів сторін у справі.

Outcome: approved