Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача. 18.08.2025 року до суду звернувся позивач [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Кам`янської міської Ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2015 року. Від шлюбних відносин, [INFO] , у них народився син [PERSON] , про що Заводським районним у місті Дніпродзержинську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 23 серпня 2016 року зроблено актовий запис № 867. Позивач у встановленому законом порядку визнав своє батьківство відносно дитини. У 2017 році сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені, син [PERSON] залишився проживати з матір`ю. З квітня 2024 року позивач є військовослужбовцем ЗСУ. Наприкінці червня 2025 року, коли позивач перебував на реабілітації, до нього додому приїхали представники Органу опіки та піклування Кам`янської міської ради і повідомили, що син [PERSON] з лютого 2025 року перебуває у комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР, оскільки його покинула мати. Він одразу, забрав сина із притулку і з 01 липня 2025 року дитина стала проживати разом з ним за адресою: [ADDRESS] , при цьому від служби у справах дітей, а також від спільних з відповідачкою знайомих, позивачу стало відомо, що із середини 2024 року відповідачка знову почала вживати наркотичні засоби, хоча раніше пройшла курс реабілітаційного лікування від наркозалежності, який дав позитивні результати. Зловживання наркотиками одразу дуже негативно відображалось на її способі життя та на відношенні до дитини. [PERSON] могла на тривалий час залишати дитину одну без догляду, не контролювала навчання сина, не займалась його вихованням, [PERSON] був голодним і недоглянутим, займався бродяжництвом. З 25 січня 2025 року по 07 лютого 2025 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням функцій опорно-рухового апарату КНП КМР «Міська лікарня №9», куди був направлений ювенальною поліцією, з діагнозом: ураження нервової системи, мінімальна мозкова дисфункція з астено-невротичним синдромом. Після проходження лікування дитина, за рішенням служби у справах дітей, була направлена до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кам`янської міської ради, при цьому мати дитини жодного разу не прийшла відвідати сина та не поцікавилась його життям, дитина була покинута матір`ю напризволяще і її зовсім не цікавить доля дитини. Вкрай байдуже, майже злочинне, відношення відповідачки до дитини, до виконання нею своїх батьківських обов`язків, її антисоціальний спосіб життя, не залишило сподівань на те, що вона схаменеться і проявить батьківські почуття по відношенню до сина. Наразі у житті дитини виникають питання, які важко вирішувати без участі відповідачки, як то реєстрація місця проживання дитини, виїзд за межі України, проходження лікування тощо, але, у зв`язку з тим, що відповідачка самоусунулась від виховання та утримання своєї дитини і її безвідповідальне відношення до своїх батьківських обов`язків виключає участь у житті сина, позивач не бажає, щоб при вирішенні питань пов`язаних з неповнолітньою дитиною, треба було розшукувати матір, якій доля сина байдужа. На підставі вищевикладеного, позивач змушений звернутися з відповідним позовом до суду, про позбавлення відповідача батьківських прав. Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 01 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 28 листопада 2025 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] , в судове засідання з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник позивача - адвока Кущ О.М. в судове засідання з`явилась, надала суду позовну заяву підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позовні вимоги з підстав, навденеих у позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надала, а також не скористалась правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Представник Органу опіки та піклування Кам`янської міської Ради, в судове засідання надав клопотання про розгляд справи без присутності представника, просив врахувати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання надав клопотання про розгляд справи без присутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2015 року. Від шлюбних відносин мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач у встановленому законом порядку визнав своє батьківство відносно дитини. У 2017 році сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені, син [PERSON] залишився проживати з матір`ю. З квітня 2024 року позивач є військовослужбовцем ЗСУ, наприкінці червня 2025 року, коли позивач перебував на реабілітації, до нього додому приїхали представники Органу опіки та піклування Кам`янської міської ради і повідомили, що його син [PERSON] з 25 січня 2025 року по 07 лютого 2025 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням функцій опорно-рухового апарату КНП КМР «Міська лікарня №9», куди був направлений ювенальною поліцією, з діагнозом: ураження нервової системи, мінімальна мозкова дисфункція з астено-невротичним синдромом. Після проходження лікування дитина, за рішенням служби у справах дітей, [PERSON] направлений до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кам`янської міської ради. Позивач одразу, забрав дитину до себе і з 01 липня 2025 року дитина стала проживати разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка веде антисоціальний спосіб життя, вживає наркотичні засоби, життям і долею дитини не цікавиться, не займається вихованням сина, не утримує дитину матеріально, не піклується про його фізичний стан та духовний розвиток тощо. Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України, так батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток тощо. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, за рішення суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці заробітку (доходу) її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими вона проживає. Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд отримав висновок виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 26.11.2025 року № 8-вих-20/840 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] », згідно якого виконавчий комітет Кам`янської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських гр. [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи те, що відповідачка самоусунулась від виховання дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально її не утримує, суд вирішив, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими та мають бути задоволені. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, судовий збір за позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, рішення в частині суми місячного платежу допустити до негайного виконання.

Outcome: approved