Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Батько зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є інвалідом першої групи по загальному захворюванню, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серія 12ААБ № 596718, виданою 26 листопада 2020 року «Міжрайонна кардіологічне МСЕК №1». Причиною його інвалідності є хронічне захворювання, яке призводить до того, що він має обмеження життєдіяльності до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності. Загальна тривалість перебування на інвалідності з 2014 року, що підтверджується копією Форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається МСЕК за №1274 від 23 листопада 2020 року, виданою Міжрайонним кардіологічним МСЕК №1. Батько не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує, як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю і в зв`язку з цим, він перебуває на обліку у лікаря. Весь цей час за батьком доглядав він. Спиртними напоями або наркотичними засобами він не зловживає, і на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває. Він має можливість і бажання доглядати свого батька і бути йому опікуном. У зв`язку з тим, що [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, він може цим самим поставити себе у скрутний матеріальний стан, стати жертвою недобросовісних людей. За цих підстав просить визнати недієздатним громадянина [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Синельникове, Дніпропетровської області, що мешкає за адресою: [ADDRESS] . Призначити опікуном [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Синельникове, Дніпропетровської області, який мешкає за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2024 року у справі з метою визначення психічного стану [PERSON] була призначена судово-психіатрична експертиза, проведення якої доручено експертам Дніпровської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України». Провадження у справі було зупинено до проведення експертизи. Зазначена експертиза проведена не була так як [PERSON] , [INFO] не з`явився на експертизу, у зв`язку з чим справу повернуто до суду. В судовому засіданні заявник [PERSON] пояснив, що не зміг відвезти батька для проведення експертизи, бо не знайшов підходящий транспорт, батько лежачий, але від дзвонив до установи просив, щоб лікарі для проведення експертизи приїхали додому, але вони відмовили. Просить задовольнити заяву. Представник [PERSON] , адвокат Скороход А.О. у судовому засіданні вважала, що підстав для визнання особи недієздатною та призначення опікуна немає через відсутність у справі висновку експерта та подання органу опіки та піклування про призначення заявника опікуном. Заінтересована особа, [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю заявника та дружиною [PERSON] , її чоловік захворів в 2013 році вона за ним доглядала поки в неї були сили, він повністю паралізований, у них п`ятий поверх, вони хотіли, але не змогли його доставити до установи для проведення експертизи, вони про це говорили лікарям, особисто не їздили до установи телефонували, але їм відмовили у проведенні експертизи на дому. Вважає, що заявник має бути опікуном свого батька, бо він займається всією документації стосовно батька, вона з іншим сином лише йому допомагають доглядати за батьком. Просить задовольнити заяву. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Синельниківської міської ради Дніпропетровської областідо початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він син [PERSON] і брат заявника, за станом свого здоров`я він не може бути опікуном, так як після ДТП не може за станом свого здоров`я, повністю всім займається брат, вважає, що він має бути опікуном батька. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій і (або) керувати ними. Відповідно до частини 1 статті 41, статті 55 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів такої особи. Згідно з частиною 1 статті 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Частиною 1 статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно зі статтею 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Аналогічні положення містяться у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 (пункт 3.1.). Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Зокрема частиною 3 статті 296 ЦПК України визначено, що заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. При цьому у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи або визнання фізичної особи недієздатною законодавством передбачається судовий контроль, в тому числі періодичний, за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності. Такий принцип втілений у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Наталія Михайленко проти України" (2013), "Станєв проти Болгарії"(2012), "Штукатуров проти Росії" (2008). Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Визначення понять психічного розладу та тяжкого психічного розладу закріплене у Законі України «Про психіатричну допомогу», відповідно до якого психічними розладами є розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті, а під тяжким психічним розладом розуміють порушення психічної діяльності функціонального характер розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 (провадження № 61-5685св20) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Відповідно до частини першої статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України). Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України). Суд звертає увагу, що у справах про визнання фізичної особи недієздатною призначається судово-психіатрична експертиза. Саме висновок експерта в таких справах є належним доказом психічного стану особи. Отже, висновок про недієздатність фізичної особи необхідно робити, перш за все, на підставі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи, за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого в особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. В даній справі судом була призначена судово-психіатрична експертиза з метою визнання психічного стану [PERSON] . Проте така експертиза не була проведена через те, що особа стосовно якої призначено експертизу не з`явилася. При цьому, звернувшись до суду та заявляючи вимоги про визнання [PERSON] недієздатним та призначення його опікуном, заявник не надав належних та достатніх доказів психічного стану такої особи. До своєї заяви заявником були долучені копії довідки МСЕК про встановлення [PERSON] першої групи «Б» інвалідності безстроково загальне захворювання, а також копію форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями [PERSON] . Разом із тим, належні докази, що [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій і (або) керувати ними, у справі відсутні. Крім того, суд звертає увагу, що при прийнятті рішення про визнання особи недієздатною, суд встановлює над такою особою опіку та за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Водночас відповідне подання органу опіки та піклування про призначення заявника опікуном не було надано суду. За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для визнання [PERSON] недієздатним та призначення його опікуном заявника в судовому засіданні не доведені. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Outcome: dismissed