Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказано, що 25 листопада 2024 року, між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] , було укладено договір про надання кредиту №335114-КС-005, укладеного в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України Про електронну комерцію і Правил про надання споживчих кредитів ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Згідно договору позичальник отримав кредит у розмірі 35000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку строком на 24 тижні, тобто до 12 травня 2025 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом, які є фіксованими у розмірі 0,86% в день, та комісії за надання кредиту в сумі 7000,00 грн.. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 30 жовтня 2025 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 100 650,00 грн., з яких: 35 000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 58650,00 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 7000,00 - сума прострочених платежів за комісією. Посилаючись на те, що відповідачем були проігноровані вимоги щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 100 650,00 грн. та сплачений судовий збір по справі у розмірі 2 422,40 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, відзив не надала, тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25 листопада 2024 року, між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] , було укладено договір про надання кредиту №335114-КС-005, укладеного в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України Про електронну комерцію. За умовами вказаного договору відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 35 000 грн., строком на 27 тижні. Також, відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов`язаний сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 0,86% в день (фіксована ставка), а також комісію за надання кредиту у розмірі 7000,00 грн.. ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" 25 листопада 2024 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір №335114-КС-005 про надання кредиту. В подальшому, 25 листопада 2024 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №335114-КС-005 про надання кредиту на умовах визначених офертою. ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 35 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується випискою по рахунку за період з 25 листопада 2025 року по 12 травня 2025 року, яка надійшла до суду від АТ КБ "Приватбанк" за клопотанням позивача. Із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості встанослено, що станом на 30 жовтня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 118 150 грн., з яких: 35 000 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 58650 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 7000 - сума прострочених платежів за комісією, 17 500 грн. - заборгованість за штрафами, при цьому дану суму позивач не заявляє стягнути з відповідача. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно положень ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України Про електронну комерцію визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ст.3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ст.11 Закону України Про електронну комерцію відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Згідно положень ст.18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до положень ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно положень ст.599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідносин є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Положеннями ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналізуючи вказані норми закону, суд зазначає, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти у добровільному порядку позивачу ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" не повернуті, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, та те, що позивачем підтверджено факт користування відповідачем кредитними коштами, а також порядок і розмір нарахування відсотків, в свою чергу відповідачем у спростування нарахованих відсотків ніяких розрахунків не надано, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 100650 грн., з яких: 35 000 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 58650 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 7000,00 грн. - сума прострочених платежів за комісією. Враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, у матеріалах справи наявні докази, які підтверджують понесення позивачем судових витрат у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду в системі Електронний суд, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved