Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діє [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] (надалі Дитина), в розмірі 10000,00 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позивач посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася спільна Дитина. Наразі позивач обов`язку щодо утримання дитини не виконує, являється особою працездатного віку, тож має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини, має значні доходи від цінних паперів за кордоном. Між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, дані якого свідчать про те, що він частково визнає позовні вимоги та погоджується сплачувати аліменти у розмірі 2500,00 грн. щомісячно. Крім того, відповідач, будучи громадянином Турецької республіки, переїхав в Україну, орендував житло, влаштувався на роботу та отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні для того, щоб продовжувати брати участь у вихованні своєї дитини та забезпеченні їх з позивачкою потреб. Також відповідач систематично звертається до позивачки для того, щоб побачитися з сином, дізнатись про його потреби з пропозицією їх забезпечення, на підтвердження чого надає знімки екрану з додатку «Viber». Поряд з цим, представник відповідача зазначає, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, оскільки посадовий оклад на займаній відповідачем посаді складає 9500,00 грн. Крім цього, відповідачу потрібно сплачувати орендну плату за житло та придбавати ліки, оскільки згідно із звітом про використання препарату №408160152 від 03.02.2023, у відповідача наявний Інсуліннезалежний цукровий діабет. Представником позивача подано відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що позивач не погоджується з доводами, викладеними у відзиві, просить позовну заяву задоволити в повному обсязі. Крім того, представник позивача зазначає, що у [PERSON] наявна непереносимість тваринного білка та алергія (виписка із медичної картки амбулаторного хворого від 16.06.2025), йому рекомендована безлактозна дієта, лікування в гастроентеролога, періодичні лабораторні дослідження. Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № 3373 від 17 листопада 2020 року. Статтею ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) задекларовані гарантії щодо права кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша ст. 184 Сімейного кодексу України). Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання Дитини, з урахуванням відомостей про матеріальний стан відповідача, місце його роботи та стан його здоров`я, а також стан здоров`я Дитини, що підтверджується наданими позивачем медичними документами, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дитини, у відповідності до ст. 184 Сімейного кодексу України, тобто у твердій грошовій сумі, та у розмірі, що становить 4000,00 гривень, щомісячно, до досягнення Дитиною повноліття. В свою чергу, частиною першою ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Приймаючи саме таке рішення суд виходить також з того, що визначений судом розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси Дитини, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дитини, а також загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності. Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed