Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. Позов мотивований тим, що рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.08.2011 мати позивача [PERSON] розірвала шлюб з батьком позивача [PERSON] . До 18-річчя позивача його батько-відповідач сплачував аліменти на його утримання, але станом на сьогодні відповідач із сином не спілкується, коштів на утримання не надає. Позивач вказує, що його утримання повністю здійснює його матір. З 1 вересня 2025 року позивач навчається на денній формі навчання у Хмельницькому національному університеті на факультеті економіки та управління і станом на день подання позову також продовжує навчатися. За весь період навчання фактичну оплату здійснювала його матір. Вказує, що матері доводиться економити, тому що їй самій важко утримувати сім`ю, де в тому числі є студент. Також вказує, що йому необхідно вдягатись, витрачати кошти на засоби гігієни та інше, що необхідне для життя. Зазначає, що відповідач з ним та його матір`ю не проживає, фінансово не допомагає. Крім цього, матір позивача [PERSON] не працює, а має лише тимчасові заробітки. Вона вдруге заміжня і має на утриманні неповнолітню дитину від другого шлюбу. Вказує, що відповідач є здоровий та працездатний, має стабільний заробіток, щомісяця отримує заробітну плату, так як працює в ТОВ «Жмеринський елеватор», має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі однієї четвертої частини всіх видів його заробітку щомісячно. Позивач зазначає, що для забезпечення належного рівня життя його необхідно забезпечувати продуктами харчування, одягом, купувати ліки в разі хвороби, здійснювати оплату проїзду з місця проживання до місця навчання та назад, купувати канцелярські приладдя, підручники для навчання та здійснювати інші непередбачувані витрати на все необхідне як для навчання, так і для проживання. Зазначив, що зараз він перебуває на речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні своєї матері, [PERSON] , навчається, стипендію не отримує, йому матеріально важко та він потребує матеріальної допомоги, в тому числі свого батька. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Будь-які докази у справі, крім поданих стороною позивача разом із позовною заявою, чи клопотання від учасників справи на адресу суду не надходили. Враховуючи зазначене та відповідно до ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.10.2007 Виконавчим комітетом Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.08.2011 у справі №2-639/11 постановлено розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади номер 2025-01513240-8 від 15.10.2025 та витягу з реєстру територіальної громади 2025-015132014 від 15.10.2025 Позивач [PERSON] зареєстрований за однією адресою із його матір`ю [PERSON] : [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №243 від 15.10.2025, виданої Тиврівською селищною радою Строїнецького старостинського округу [PERSON], за адресою [ADDRESS] , проживають заявниця - [PERSON] , [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] , [INFO] - дочка. Відповідно до рішення Замостянського районного суду міста Вінниці від 23.03.2011 у справі № 2/451-2011 постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень до повноліття дитини. Відповідно до заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.07.2024 у справі 127/162784/24 постановлено змінити розмір аліментів, присуджений зазначеним вище рішенням, та стягувати аліменти в розмірі однієї четвертої частки всіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.04.2015 виконавчим комітетом Строїненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] . Відповідно до довідки №34586 від 24.09.2025, виданої Хмельницьким національним університетом, встановлено, що [PERSON] дійсно є студентом денної форми навчання першого курсу Хмельницького національного університету. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців між Хмельницьким національним університетом та фізичною особою №130784 від 01.09.2025 загальна вартість платної освітньої послуги за навчання [PERSON] за розрахунковий строк виконання освітньої програми становить 154000 гривень. Вартість платної освітньої послуги за рік навчання складає 38500 гривень. До позовної заяви позивач надав квитанцію «Приватбанку» про оплату за навчання, яка здійснена його матір`ю [PERSON] . Також позивач на підтвердження несення ним витрат, пов`язаних із оплатою проїзду до місця навчання надав відповідні квитанції. Доказів неможливості надання матеріальної допомоги сину, що продовжує навчання, відповідач не надав, а тому суд вважає, що відповідач має можливість та зобов`язаний надавати таку допомогу. Згідно з положеннями ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини 1 статті 1 СК України - Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачом аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №761/10510/17. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному статтею 13 ЦПК України, саме відповідач як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, визначає докази, якими підтверджуються його заперечення проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Проте правом на подання відзиву на позовну заяву, у якому [PERSON] міг би викласти за наявності свої заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими він не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, відповідач не скористався. Таким чином, суд, оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, в їх сукупності, враховуючи зазначені вище обставини, дійшов висновку про наявності підстав для задоволення позовних вимог та стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення сином 23-х років, тобто до [INFO] . Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а позов задоволено, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня звернення до суду, тобто з 29.10.2025. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved