Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] (далі також [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Є.С. (далі також приватний виконавець Осельського Є. С., відповідач 1), Державного підприємства «Сетам» (далі також ДП «Сетам», відповідач 2), [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач 3), треті особи: приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган М. А., [PERSON] , [PERSON] та просив суд: визнати недійсними електронні торги, проведені ДП «СЕТАМ» у межах виконавчого провадження № 63729962 та оформлені протоколом від 29 грудня 2020 року № 519177 і актом від 08 січня 2021 року, що відбулися 28 грудня 2020 року щодо реалізації чотирикімнатної ізольованої квартири, загальною площею 238,4 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2268087812104), яке належало [PERSON] ; скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів чотирикімнатної ізольованої квартири, загальною площею 238,4 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2268087812104), серія та номер: реєстр № 47, видане 13 січня 2021 року, видавник ? приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу, Прожуган М.Л., видане [PERSON] ; скасувати державну реєстрацію права власності на чотирикімнатну ізольовану квартиру, загальною площею 238,4 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2268087812104) на користь [PERSON] згідно з рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М. Л., індексний номер: 40096710 від 13 січня 2021 року, видане [PERSON] ; визнати недійсними електронні торги, проведені ДП «СЕТАМ» у межах виконавчого провадження № 63729962 та оформлені протоколом від 29 грудня 2020 року № 519176 і актом від 08 січня 2021 року, що відбулися 28 грудня 2020 року щодо реалізації однокімнатної ізольованої квартири, загальною площею 111,4 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2268040912104), яке належало [PERSON] ; cкасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів однокімнатної ізольованої квартири, загальною площею 111,4 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2268040912104), серія та номер: реєстр № 46, видане приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М. А. 13 січня 2021 року, видане [PERSON] ; скасувати державну реєстрацію права власності на однокімнатну ізольовану квартиру, загальною площею 111,4 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2268040912104) на користь [PERSON] згідно з рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М. А., індексний номер: 40095772 від 13 січня 2021 року, виданого [PERSON] ; визнати недійсними електронні торги, проведені ДП «СЕТАМ» у межах виконавчого провадження № 63729962 та оформлені протоколом від 29 грудня 2020 року № 519175 і актом від 08 січня 2021 року, що відбулися 28 грудня 2020 року щодо реалізації 11/30 часток підземного автопаркінгу на 6 машиномісць, загальною площею 291,5 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 01 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 95681312104), яке належало [PERSON] ; скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів 11/30 часток підземного автопаркінгу на 6 машиномісць, загальною площею 291,5 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 01 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 95681312104), серія та номер: реєстр № 48, видане 13 січня 2021 року видавник ? приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М.А., видане [PERSON] скасувати державну реєстрацію права власності на 11/30 часток підземного автопаркінгу на 6 машиномісць, загальною площею 291,5 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 01 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 95681312104) на користь [PERSON] згідно з рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М. А., індексний номер: 40097661 від 13 січня 2021 року, виданого [PERSON] .. Короткий зміст обґрунтування позовних вимог. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року у справі № 187/998/16-ц, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2020 року та постановою Верховного суду від 05 жовтня 2020 року, стягнуто з [PERSON] на його користь заборгованість в сумі 576 641,31 дол. США. Станом на день подання позовної заяви до суду рішення в примусовому порядку було виконано частково на суму 524,71 дол. США. З листопада 2016 року спірне нерухоме майно перебувало під арештом, накладеним в судовому порядку Петриківським райсудом Дніпропетровської області з метою забезпечення його позову у справі № 187/998/16-ц. Також приміщення перебували під арештом у кримінальному провадженні, а також у іншому цивільному провадженні у справі № 752/2965/19. 03 грудня 2020 року йому випадково стало відомо, що приватним виконавцем Осельським Є.С. 26 листопада 2020 року було відкрито виконавче провадження № 63729962 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Патрєвої Ю.П. від 18 листопада 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 513, про стягнення з [PERSON] за заявою [PERSON] , якому [PERSON] начебто заборгував 50 000 000,00 грн за посвідченим приватним нотаріусом Курковською Я.Л. договором позики від 24 квітня 2010 року. Цього ж дня приватний виконавець наклав арешт на все майно [PERSON] без обмеження його розміром боргу та розпочато процедуру примусової реалізації майна [PERSON] . В межах виконання виконавчого напису 28 грудня 2020 року на прилюдних торгах, проведених ДП «СЕТАМ» на замовлення приватного виконавця, продано об`єкти нерухомого майна, що належать [PERSON] . Покупцем став [PERSON] ? син [PERSON] .. Результати прилюдних торгів 13 січня 2021 року оформлені приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М.А. шляхом видачі [PERSON] свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: реєстр № 47, № 46 та № 48. Позивач вважає, що торги було проведено на підставі підроблених документів, з грубими порушеннями вимог законодавства, за наявності публічних обтяжень (арештів), накладених на майно, що було реалізоване, а єдиною метою торгів було виведення нерухомого майна [PERSON] з-під примусового стягнення на його користь шляхом штучного та фіктивного відчуження цього майна сину [PERSON] , відтак правочин з продажу приміщення з публічних торгів підлягає визнанню недійсним. Також позивач покликається на те, що оригінал договору від 24 квітня 2010 року не існує, цей договір ніколи не укладався, не посвідчувався та не реєструвався, оскільки у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Курковської Я.Л. за 2010 рік, том № 2 за 24 квітня 2010 року, відсутній запис про вчинення нотаріальної дії за реєстровим № 1077, тому договір позики є підробленим. Отже, виконавчий напис, вчинений на підставі підробленого договору та без долучення такого договору до виконавчого напису, не підлягав виконанню. Крім того зазначає, що приватного нотаріуса Курковську Я.Л. засуджено у кримінальній справі № 2605/7851/12, під час розгляду якої встановлено, що вона була позбавлена можливості володіти своєю печаткою приватного нотаріуса, оскільки печатку та паспорт було відібрано особою, що здійснювала контроль над її нотаріальною діяльністю. Фіктивність виконавчого напису та самого «договору позики» від 24 квітня 2010 року та їх фраудаторний характер підтверджується й самим змістом цього договору, за яким [PERSON] начебто надала у м. Києві іншій фізичній особі, яка мешкала у Дніпропетровській області, кошті готівкою у сумі, що приблизно дорівнювала еквіваленту 8 500 000,00 дол. США. Навіть якби вказану суму було видано номіналом по 500 грн (найбільша купюра станом на 2010 рік), то така сума мала б вагу понад 110 кг. Договором передбачено повернення суми позики через 10 років без прив`язки до доларового еквіваленту, індексу інфляції, а також не передбачено нарахування процентів на суму позики. Станом на листопад 2020 рік сума позики дорівнювала б еквіваленту 2 000 000,00 дол. США, тобто її валютний еквівалент зменшився в понад 4 рази. При цьому не було укладено жодного договору іпотеки, застави чи будь-яким іншим чином не забезпечено повернення коштів. Очевидним є те, що непрацюючий [PERSON] не тільки не видавав позику, а й не бачив таких грошей, а його просто було використано юристами [PERSON] .. Водночас [PERSON] всіма можливими способами намагається не повертати йому позику та затягує розгляд справи, тоді як щодо [PERSON] навпаки, повів себе по іншому (виконавчий напис та договір позики не оскаржував, з`явився без виклику до приватного нотаріуса аби підтвердити наявність боргу та прискорити вчинення виконавчого напису). Крім того, у розділі 13 «Фінансові зобов`язання» декларацій [PERSON] за 2018 рік навіть не згадано про наявність у нього фінансового зобов`язання за договором позики з [PERSON] , хоча всі інші зобов`язання вказані. Умова договору позики про те, що з 51 000 000,00 грн грошові кошти у розмірі 50 000 000,00 грн видано на 10 років, а 1 000 000,00 грн на 11 років пояснюється виключно тим, що це дозволило вчиняти виконавчий напис не на оригіналі, а на копії договору, оскільки станом на день вчинення напису строк повернення суми у розмірі 1 000 000,00 грн не настав. При цьому, у подальшому виконавчий напис на 1 000 000,00 грн так і не було вчинено. Позивач також покликається на те, що приватний виконавець та ДП «Сетам» були обізнані щодо наявності заборон на майно [PERSON] , адже такі були зареєстровані у відповідному реєстрі. Крім того, його представник додатково повідомив приватного виконавця про наявність цих обставин та про те, що щодо [PERSON] відкрито кримінальне провадження за дії, спрямовані на незаконне відчуження належного йому майна. Поміж іншого, [PERSON] не мав права приймати виконавчий лист на 50000000,00 грн, оскільки розмір його застрахованої відповідальності не було збільшено. Вважає, що приватний виконавець Осельський І.С. діяв у змові з [PERSON] з метою штучного виведення нерухомого майна останнього з-під примусового виконання саме на його користь, а торги проведено штучно. Придбавши нерухоме майно на торгах [PERSON] не зміг зареєструвати право власності на нього, зважаючи на наявність публічних обтяжень, у зв`язку з чим він подав відповідний позов про виключення такого майна з-під арешту, у задоволенні якого йому було відмовлено. Проте 13 січня 2021 року таке право власності зареєстровано приватним нотаріусом Прожуган М.А., який проігнорував ці арешти. Процесуальні дії у справі та позиції сторін. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 січня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича, Державного підприємства «Сетам», [PERSON] , треті особи: Державний реєстратор - приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган Марія Анатоліївна, [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним результатів прилюдних торгів та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 січня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано недійсними електронні торги, проведені ДП «СЕТАМ» у межах виконавчого провадження № 63729962 та оформлені протоколом від 29 грудня 2020 року № 519177 і актом від 08 січня 2021 року, що відбулися 28 грудня 2020 року щодо реалізації чотирикімнатної ізольованої квартири, загальною площею 238,4 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2268087812104), яке належало [PERSON] . Скасовано державну реєстрацію права власності на чотирикімнатну ізольовану квартиру, загальною площею 238,4 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2268087812104) на користь [PERSON] згідно з рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М. А., індексний номер: 40096710 від 13 січня 2021 року, видане [PERSON] . Визнано недійсними електронні торги, проведені ДП «СЕТАМ» у межах виконавчого провадження № 63729962 та оформлені протоколом від 29 грудня 2020 року № 519176 і актом від 08 січня 2021 року, що відбулися 28 грудня 2020 року щодо реалізації однокімнатної ізольованої квартири, загальною площею 111, 4 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2268040912104), яке належало [PERSON] . Скасовано державну реєстрацію права власності на однокімнатну ізольовану квартиру, загальною площею 111,4 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2268040912104) на користь [PERSON] згідно з рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М .А., індексний номер: 40095772 від 13 січня 2021 року, виданого [PERSON] . Визнано недійсними електронні торги, проведені ДП «СЕТАМ» у межах виконавчого провадження № 63729962 та оформлені протоколом від 29 грудня 2020 року № 519175 і актом від 08 січня 2021 року, що відбулися 28 грудня 2020 року щодо реалізації 11/30 часток підземного автопаркінгу на 6 машиномісць, загальною площею 291,5 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 01 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 95681312104), яке належало [PERSON] . Скасовано державну реєстрацію права власності на 11/30 часток підземного автопаркінгу на 6 машиномісць, загальною площею 291,5 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 01 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 95681312104) на користь [PERSON] згідно з рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М. А., індексний номер: 40097661 від 13 січня 2021 року, виданого [PERSON] . У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Є. С, ДП «Сетам», [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір по 4 962,00 грн з кожного. Постановою Верховного Суду від 18 квітня 2025 року рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року в частині задоволених позовних вимог [PERSON] до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича, Державного підприємства «Сетам», [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , за участі третіх осіб: приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган Марії Анатоліївни, [PERSON] , [PERSON] , про визнання недійсними торгів та скасування державної реєстрації права власності скасовано. В зазначеній частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 19 травня 2025 року матеріали цивільної справи № 209/15/23 надійшли до Дніпровського районного суду міста Кам`янського. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025 справу №209/15/23 розподілено судді Левицькій Н.В.. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 23 травня 2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича, Державного підприємства «Сетам», [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , треті особи без самостійних вимог: Державний реєстратор - приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган Марія Анатоліївна, [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним результатів прилюдних торгів та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Призначено проведення підготовчого судового засідання в порядку загального провадження на 26 червня 2025 року. В подальшому, ухвалою суду від 18.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті Доводи учасників справи. 17.06.2025 представником позивача [PERSON] адвокатом О.Орловою подано додаткові пояснення, у яких представник зазначила, що [PERSON] вважає за необхідне надати додаткові пояснення з приводу стану виконання рішення у справі №187/998/16ц та повідомити, що як вбачається з матеріалів справи та інформації, отриманої у приватного виконавця В.Теличка, станом на дату подачі позовної заяви, за якою було відкрито провадження у даній справі, рішення у справі №187/998/16ц було виконано частково на суму 524,71 дол. США. Станом на дату винесення рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.01.24 стан виконання не змінився (виконано частково на суму 524,71 дол. США). Станом на дату винесення постанови у даній справі Дніпровським апеляційним судом, рішення у справі №187/998/16ц було виконано частково на суму 524,71 + 443 482,46 = 444 007,17 доларів США (в процесі примусового виконання 23.05.23 було реалізовано майно іншого солідарного боржника - [PERSON] - на суму 16 217 532,73грн. (еквівалент 443482,46 дол. США за курсом НБУ на дату отримання коштів). В цьому ж стані виконання воно перебуває і на сьогодні. Таким чином, станом на дату подачі цих пояснень непогашена заборгованість за рішенням у справі №187/998/16-ц складає еквівалент 132 634,14 доларів США, не враховуючи виконавчий збір. Окрім цього також зазначає, що примусове виконання виконавчого листа у справі №187/998/16-ц здійснюється приватним виконавцем В.Теличком, в провадженні якого перебуває на виконанні також виконавчий лист Петриківського райсуду Дніпропетровської області у справі №187/789/17 про стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] 417 113,11 доларів США заборгованості за іншим договором позики, тобто наразі залишок непогашеної заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за виконавчими листами у справах № 187/998/16ц та 187/789/17 складає 132 634,14 + 417 113,11 - 549 747,25 доларів США. Позивач просить долучити пояснення до матеріалів справи та врахувати їх при повторному розгляді справи. У ході розгляду справи, 13.02.2026 представником відповідача [PERSON] адвокатом Заєць П.Л. до суду скеровано пояснення, у яких представник зазначив про те, що матеріалам справи підтверджується, що часткове виконання судового рішення по справі №187/998/16 відбулося за рахунок продажу нерухомого майна [PERSON] .. Позивачем надано до матеріалів справи документ, що непогашена частина боргу становить 132 000 доларів США. Під час розгляду справи по суті, позивачем було зазначено про наявність трьох справ з ідентичних підстав щодо визнання електронних торгів недійсними, а також, що в ході проведення торгів майно [PERSON] було придбано іншими особами. Тобто, на торгах котрі [PERSON] намагається визнати недійсними нерухоме майно [PERSON] було придбано не лише його дітьми, а й зовсім іншими особами, торги по яким не оскаржуються [PERSON] . Представник відповідача вважає, що такі дії не є добросовісними у розумінні статті 13 ЦК України. У даній справі, з урахуванням всіх вимог Верховного Суду, позивач хоче скасувати торги по декільком об`єктам нерухомого майна, але не надає жодних доказів, необхідності визнання торгів недійсними. В свою чергу позивач у підтвердження своєї позиції надає роздруківки з сайту ДП Сетам щодо вартості нерухомого майна котрі не є належними доказами у розумінні ЦПК України та під час розгляду справи, позивачем було приховано факт погашення заборгованості за рахунок іншого мана, а вартість нерухомого майна підтверджується роздруківками з сайту ДП Сетам за 2020-2021 роки. Відтак враховуючи, що розгляд справи відбувається у 2026 році, суд не може брати до уваги та враховувати, як доказ вартість нерухомого майна п`ятирічної давності. Згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України, суд не може самостійно збирати докази, а також приймати рішення на припущеннях, позаяк суду не надано належних доказів, що саме за рахунок цього майна можна задовольнити вимоги [PERSON] або її меншої частини. Також звертає увагу, що виконавче провадження за заявою [PERSON] було відкрито 09.04.2020 року, а виконавче провадження по яким оскаржуються електронні торги відкрито у грудні 2020 року. Тобто, [PERSON] , як стягувач мав вісім місяців відкритого виконавчого провадження у приватного виконавця котрий не вчинив жодних дій по стягненню заборгованості з [PERSON] 16.02.2026 представником позивача адвокатом Хасін І.Б. до суду скеровано заяву, у якій зокрема зазначено, що у зв`язку з подачею пояснень представником відповідача та з метою дотримання рівності учасників процесу, вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що та обставина, що на торгах майно [PERSON] було придбано не тільки його дітьми, але й іншими особами, жодним чином не впливає на предмет спору, оскільки [PERSON] самостійно обирає, які правочини йому оскаржувати, зважаючи на їх предмет, ціну позову, добросовісність набувача тощо. Оскарження одних правочинів не впливає на інші. По-друге, [PERSON] оскаржено правочини, набувачем в яких є діти [PERSON] , зважаючи саме на їх відверту та беззаперечну недобросовісність. По-третє, інші об`єкти [PERSON] було придбано також пов`язаними з ним особами (зокрема, ТОВ «ТРК «Мікомп», яку він заснував, багато років нею володів, а потім подарував сину), проте, необхідності в оскарженні всіх результатів торгів позивач не вбачається, оскільки тих об`єктів, які є предметами 3-х справ, ініційованих [PERSON] , є цілком достатньо для задоволення його вимог, а оскарження решти результатів торгів вимагає значних додаткових судових витрат. По-четверте, земельна ділянка, яку один зі щасливих покупців - [PERSON] придбав на цих торгах, не має жодної цінності, оскільки вона розташована всередині іншої ділянки, що належать [PERSON] . При цьому, як вбачається з розміщених в системі АСВП матеріалів виконавчого провадження у справі № 187/998/16ц, [PERSON] не був випадковим «добросовісним» набувачем, оскільки він є підставною особою, яку [PERSON] використав для участі у фіктивних публічних торгах разом з власними дітьми та ТОВ «ТРК «Мікомп», яка йому належала з моменту створення, але була фіктивно відчужена в 2017 році, після спроби [PERSON] накласти на неї арешт. Представник позивача також зазначає про те, що суд розглядає спір в межах позовних вимог та доказів, наданих сторонами під час підготовчого провадження. Якщо провадження відкрито в 2023 році, суд розглядає спір на підставі доказів, поданих в 2023 році, або поданих додатково після повернення справи на новий розгляд. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Відтак, у разі, якщо відповідач вважає, що надані позивачем докази, в тому числі акти оцінки, є недостовірними, він має спростувати їх належними та допустимими доказами. Оскільки в цивільному процесі, на відміну від кримінального, діє презумпція вини, тому, у разі, якщо відповідачами не спростовано доводи позивача та додані позивачем при подачі позову докази, суд виносить рішення на підставі цих доказів. Очевидно, що в разі, якщо розгляд справи триває декілька років, позивач не повинен раз на рік (чи раз на місяць) надавати суду нові акти оцінки, хоча, всі розуміють, що ціна нерухомого майна постійно змінюється в ту чи іншу сторону. При цьому, також звертає увагу суду на те, що предметом спору є не звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна та не переоформлення права власності на них за оціночною вартістю, а є лише повернення цих об`єктів у власність боржника [PERSON] для того, аби приватний виконавець надалі зміг їх реалізувати у визначеній Законом процедурі прилюдних торгів. Під час підготовки та проведення торгів приватним виконавцем буде обов`язково замовлено проведення незалежної оцінки кожного з об`єктів, а його остаточна ціна буде визначена під час проведення конкурентних торгів. У тому випадку, якщо за наслідками продажу окремих об`єктів буде задоволено вимоги [PERSON] в повному обсязі, решту об`єктів виконавець не виставлятиме на торги, вони залишаться у власності [PERSON] і він їх зможе подарувати власним дітям, або іншим особам. Щодо посилання на те, що [PERSON] мав 8 місяців, протягом яких не вживав заходів до примусового виконання рішення, зазначає, що таке посилання представника відповідача спрямоване на введення суду в оману. Протягом цих 8 місяців, з квітня 2020 до листопада 2020, примусове виконання рішення у справі № 187/998/16ц було зупинено Верховним Судом, який розглядав касаційну скаргу. Позиція учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та з покликанням на подані додаткові пояснення, просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Заєць П.Л. щодо задоволення позовних вимог заперечив, просив суд в їх задоволенні відмовити. Представником третьої особи Державного реєстратора - приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган Марії Анатоліївни адвокатом Похвалітим А.А. подано клопотання про розгляд справи за відсутності сторони, яке наявне у матеріалах справи. Представник просив розгляд справи здійснювати за відсутності (без участі) третьої особи, за наявними у матеріалах справи доказами та постановити за результатами судового розгляду у даній справі судове рішення на розсуд суду. Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд враховує, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд зазначає наступне. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2016 року у цивільній справі № 187/998/16 було забезпечено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики шляхом накладення арешту на майно, що є власністю [PERSON] , а саме: квартира [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] ; 11/30 частки підземного автопаркінгу на 6 машиномісць (вбудоване приміщення № 01), загальна площа 291,5 кв.м, частина вбудованого приміщення 01 площею 182,1 кв.м, за адресою: [ADDRESS] ; приміщення спортивного залу (вбудоване приміщення № 105), загальна площа 297,1 кв.м, за адресою: [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] , ? в межах ціни позову, а саме 12 074 140,80 грн. Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року у справі № 187/998/16-ц, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2020 року та постановою Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 03 вересня 2015 року у загальному розмірі 576 641,31 дол. США, що згідно з офіційного курсу НБУ станом на 12 червня 2018 року еквівалентно 15 045 321,41 грн. У задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа ? [PERSON] , про визнання зобов`язання припиненим відмовлено. 09 квітня 2020 року приватним виконавцем Теличком В. А. на підставі виконавчого листа № 187/998/16 від 09 квітня 2020 року, виданого Петриківським районним судом Дніпропетровської області, відкрито виконавче провадження ВП № 61793655 з виконання рішення суду та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] (т. 1 а.с.54-55). 03 грудня 2020 року постановою приватного виконавця Теличко В.А. у ВП №61793655 від 03.12.2020 року, за заявою представника [PERSON] повернуто виконавчий лист №187/998/16-ц стягувачу. Пунктом 2 вказаної постанови припинено чинність арештів майна та коштів боржника та скасовувано інші заходи примусового виконання рішення (т.3, а.с.52). 03 грудня 2020 року приватним виконавцем Селезньовим М. О. відкрито провадження ВП № 63814711 з виконання виконавчого листа № 187/998/16 від 09 квітня 2020 року, виданого Петриківським районним судом Дніпропетровської області, та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] (т.1, а.с. 56-59). Також судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису № 513 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Патрєвої Ю. П. від 18 листопада 2020 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] за договором позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я. Л. 24 квітня 2010 року за реєстровим № 1077, грошову суму у розмірі 50 000 000,00 грн за період з 24 квітня 2010 року по 10 листопада 2020 року (т. 1, а.с.31). За цим договором позики [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 51 000 000,00 грн з кінцевим терміном повернення 20 листопада 2021 року, з урахуванням того, що 50 000 000,00 грн [PERSON] зобов`язаний був повернути до 10 листопада 2020 року, а 1 000 000,00 грн до 20 листопада 2021 року (т.1, а.с.32-34). Відповідно до відповіді Міністерства юстиції України від 05 січня 2021 року на запит адвоката позивача Хасіна І., убачається, що згідно з актом, складеним 17 грудня 2020 року, членами Експертної комісії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), щодо огляду архівних документів приватного нотаріуса КМНО Курковської Я. Л., у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2010 рік, том № 2 за 24 квітня 2010 року відсутній запис про вчинення нотаріальної дії за реєстровим № 1077 (т. 1, а. с. 35-38). Згідно відповіді Департаменту нотаріату та державної реєстрації, в архівних документах приватного нотаріуса Курковської Я.Л., яка зазначена на договорі позики, як нотаріус, що його посвідчив, в наряді № 02-33 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» за 2010рік в т. 1 (з 04.01.2010 до 14.07.2010) відсутній запис за реєстровим № 1077 від 24.04.2010р. В матеріалах справи № 02-10 «Інші договори (засновницькі договори, установчі акти, договори відчуження рухомого майна, оренди, позики, управління майном, тощо) в томі 1 (з 19.01.2010- по 11.05.2010) відсутній договір за реєстровим № 1077 від 24.04.2010р. (т. 5 а.с. 215 матеріалів виконавчого провадження за АСВП № 63729962). 24.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Осельським Є.С. було відкрито виконавче провадження № 63729962 щодо примусового виконання виконавчого напису № 513, виданого 18.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Патрєвою Ю.П., в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 50 000 000 грн. (т. 1 а.с. 3 матеріалів виконавчого провадження за АСВП № 63729962). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (т. 1 а.с. 12-29 матеріалів виконавчого провадження за АСВП № 63729962), приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Осельським Є.С. 25.11.2020 року було зроблено запит щодо об`єктів нерухомого майна [PERSON] 26.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Осельським Є.С. було винесено постанову про арешт майна боржника у ВП № 63729962 (т. 1 а.с. 31-37, 79-84, 122-123, 163-164, 203-204, 242, т. 2 а.с. 30-31, 93-94, 123-124, 183-184, 182-183, 211-212, 241-242, т.3 22-23, т. 5 а.с. 129-130 матеріалів виконавчого провадження за АСВП № 63729962), відповідно до якої було накладено арешт на все майно боржника, створено заяви про реєстрацію обтяження та описано майно боржника. 27.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Осельським Є.С. було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності у ВП № 63729962 ФОП [PERSON] , який надав звіти про оцінку вартості майна (т. 1 а.с. 88-89, 94-119, 135-160, 175-200, 214-239, т. 2 а.с. 3-27, 42-92, 105-120, 134-150, 164-179, 193-208, 223-238, т.3 а.с.3-20 матеріалів виконавчого провадження за АСВП № 63729962). Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Осельський Є.С. подав заявки до ДП «СЕТАМ» для публікації нерухомого майна: однокімнатна ізольована квартира, загальною площею 111,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; чотирикімнатна ізольована квартира, загальною площею 238, 4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; 11/30 часток підземного автопаркінгу на 6 машиномісць (вбудоване приміщення), загальною площею 291,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 01; приміщення спортивного залу (вбудоване приміщення), загальною площею 297,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 105; приміщення офісу (вбудоване приміщення), загальною площею 16,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 701; приміщення офісу (вбудоване приміщення), загальною площею 10,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 501; приміщення офісу (вбудоване приміщення), загальною площею 6,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 502; приміщення офісу (вбудоване приміщення), загальною площею 9,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 104; однокімнатна ізольована квартира, загальною площею 37,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, загальною площею 0,15000 га за адресою: [ADDRESS] ; чотирикімнатна ізольована квартира, загальною площею 336,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; однокімнатна ізольована квартира, загальною площею 138,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (т. 3 а.с. 64-89, 98-102 матеріалів виконавчого провадження за АСВП № 63729962). Відповідно до протоколу № 519177 проведення електронних торгів від 28.12.2020 року за реєстраційним номером лота 456868 - чотирикімнатна ізольована квартира, загальною площею 238, 4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] переможцем торгів став [PERSON] (т. 3 а.с. 103 матеріалів виконавчого провадження за АСВП № 63729962). Відповідно до протоколу № 519176 проведення електронних торгів від 28.12.2020 року за реєстраційним номером лота 456877 - однокімнатна ізольована квартира, загальною площею 111,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] переможцем торгів став [PERSON] (т. 3 а.с. 104 матеріалів виконавчого провадження за АСВП № 63729962). Відповідно до протоколу № 519175 проведення електронних торгів від 28.12.2020 року за реєстраційним номером лота 456828 - 11/30 часток підземного автопаркінгу на 6 машиномісць (вбудоване приміщення), загальною площею 291,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 01 переможцем торгів став [PERSON] (т. 3 а.с. 124 матеріалів виконавчого провадження за АСВП № 63729962). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (т. 3 а.с. 188-195 матеріалів виконавчого провадження за АСВП № 63729962), приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Осельським Є.С. 09.01.2021 року було повторно зроблено запит щодо об`єктів нерухомого майна [PERSON] за його РНОКПП [NUMBER] . Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Осельський Є.С. звернувся із заявою до ДП «СЕТАМ» щодо внесення змін до реквізитів рахунку продавця через зміну його реквізитів (т. 3 а.с. 120 матеріалів виконавчого провадження за АСВП № 63729962). Згідно розпорядження № 63729962 від 30.12.2020 року на рахунок з обліку депозитних сум на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Є.С. при примусовому виконанні виконавчого документу № 513 виданого 18.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Патрєва Ю.П. надійшли кошти у розмірі 190665 грн, що надійшли 29.12.2020 року, 135850 грн, 199500 грн, 931000 грн, 481650 грн., 71478 грн, що надійшли 30.12.2020 року (т. 3 а.с. 147 матеріалів виконавчого провадження за АСВП № 63729962). 18.01.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Осельський Є.С. виніс постанову про зняття арешту з майна у ВП № 63729962 (т. 4 а.с. 53-55 матеріалів виконавчого провадження за АСВП № 63729962). 26 квітня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Осельський Є.С. 26.04.2021 року повернув виконавчий документ стягувачу, а чинність арешту майна боржника була скасована, що підтверджується постановою про повернення виконавчого документу стягувачу (т. 5 а.с. 34 матеріалів виконавчого провадження за АСВП № 63729962). Результати прилюдних торгів 13 січня 2021 року оформлені приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М. А., шляхом видачі [PERSON] свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: реєстр № 47, № 46 та № 48. Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта: 13 січня 2021 року приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Прожуган М. А. зареєстровано право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. На вказану квартиру накладено арешт на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 26 березня 2020 року у справі № 757/12845/20-к, ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року у справі № 752/2965/19, ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2016 року у справі № 187/998/16-ц (т. 1 а.с. 67-68); 13 січня 2021 року приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Прожуган М. А. зареєстровано право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. На вказану квартиру накладено арешт на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 26 березня 2020 року у справі № 757/12845/20-к, ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року у справі № 752/2965/19, ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області у справі від 04 листопада 2016 року № 187/998/16-ц. 03 грудня 2020 року на підставі постанови про арешт майна боржника приватного виконавця Селезньова М. О. у ВП № 63814711 накладено арешт на зазначену квартиру, а 09 січня 2021 року приватним виконавцем Осельським Є. С. винесена постанова про зняття арешту з майна в рамках виконавчого провадження ВП № 63729962 (т. 1 а.с. 63-66); 13 січня 2021 року приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Прожуган М. А. зареєстровано право спільної часткової власності у розмірі 11/30 частки на підземний автопаркінг на 6 машиномісць (вбудоване приміщення № 01), що розташоване за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. На вказане приміщення накладено арешт на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 26 березня 2020 року у справі № 757/12845/20-к, ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року у справі № 752/2965/19, ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2016 року у справі № 187/998/16-ц. 03 грудня 2020 року на підставі постанови про арешт майна боржника приватного виконавця Селезньова М.О. у ВП № 63814711 накладено арешт на зазначену квартиру, а 09 січня 2021 року приватним виконавцем Осельським Є. С. винесена постанова про зняття арешту з майна в рамках виконавчого провадження ВП № 63729962 (т. 1 а.с. 69-70). Згідно відповіді приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова М.О. від 22.01.2026 № 01-29/2186, за результатами розгляду заяви представника стягувача від 12.01.2026 про залишок заборгованості, встановлюється, що на виконанні перебуває виконавче провадження №67925597 з виконання виконавчого листа по справі №187/998/16-ц, виданого 09.04.2020 Петриківським районним судом Дніпропетровської області на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 12.03.2020 року, про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 03.09.2015 у загальному розмірі 576641,31 доларів США, що згідно з офіційного курсу Національного банку України станом на 12.06.2018 еквівалентно 15045321,41 грн., що включає: основну суму боргу у розмірі 382464,00 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 12.06.2018 еквівалентно 9978982,96 грн.; процентів за користування позикою у розмірі 175196,94 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 12.06.2018 еквівалентно 4571115,92 грн.; трьох процентів річних у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання у розмірі 18980,37 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 12.06.2018 еквівалентно 495222,52 грн. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір по 4 405 грн з кожного. Залишок заборгованості станом на 16.12.2021 (день пред`явлення виконавчого документа на виконання) становив 576116,60 доларів США. Станом на 22.01.2026 по виконавчому провадженню №67925597 заборгованість божника - [PERSON] , перед стягувачем [PERSON] , з урахуванням заяви стягувача від 12.01.2026 про зменшення суми заборгованості, становить 132 634,14 доларів США (т.5, а.с. 4). Згідно відповіді приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. від 12.01.2026 № 142, за результатами розгляду заяви представника стягувача від 12.01.2026 про залишок заборгованості, встановлюється, що на виконанні перебуває виконавче провадження №71488061 від 05.04.2023 з виконання виконавчого листа по справі №187/998/16-ц, виданого 09.04.2020 Петриківським районним судом Дніпропетровської області на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 12.03.2020 року, про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 03.09.2015 у загальному розмірі 576641,31 доларів США, що згідно з офіційного курсу Національного банку України станом на 12.06.2018 еквівалентно 15045321,41 грн., що включає: основну суму боргу у розмірі 382464,00 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 12.06.2018 еквівалентно 9978982,96 грн.; процентів за користування позикою у розмірі 175196,94 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 12.06.2018 еквівалентно 4571115,92 грн.; трьох процентів річних у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання у розмірі 18980,37 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 12.06.2018 еквівалентно 495222,52 грн. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір по 4 405 грн з кожного. Приватний виконавець повідомив, що залишок заборгованості по виконавчому провадженню ВП№71488061 з примусового виконання виконавчого листа по справі №187/998/16-ц станом на 12.01.2026 року складає 132 634,14 доларів США (т. 5, а.с. 5). Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. У частині першій статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)). Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)). Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов). З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була його стороною. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від. 18 квітня 2018 року у справі № 439/212/14-ц (провадження № 14-75цс18)). У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. Недійсність правочину чи договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати, а не застосовуватися з іншою метою. Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину (див., зокрема постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі № 754/5554/16-ц). Оскільки за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, то підставами для визнання торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення. При вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог щодо порядку проведення електронних торгів та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. При цьому наявність підстав для визнання торгів недійсними має встановлюватися судом на момент їх проведення. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України: від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-231цс17; у постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 911/494/17 та від 14 березня 2018 року у справі № 910/1454/17, на які є посилання у касаційних скаргах. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що за позовом [PERSON] було відкрито провадження у справі № 187/1718/20 про визнання виконавчого напису, на підставі якого було проведено прилюдні торги з реалізації майна [PERSON] , таким, що не підлягає виконанню. Постановою Верховного Суду від 19.06.23 у справі № 187/1718/20 було роз`яснено, що: «Вчинення правочину, в тому числі укладеного за наслідками прилюдних торгів, який кредитор боржника вважає фраудаторним, не позбавляє кредитора звернутися з відповідним позовом про визнання такого правочину недійсним. Вирішення спору щодо фраудаторності правочину не вимагає попереднього звернення кредитора до суду з іншими позовами з метою створення передумов для заявлення основного позову». Таким чином [PERSON] , як кредитор [PERSON] , має право оскаржити правочин з відчуження майна останнього, у тому числі через прилюдні торги, і не повинен для цього створювати передумови у вигляді оскарження виконавчих документів, на підставі яких відбулися торги, або дій виконавця. Так, з матеріалів справи вбачається, що 24.04.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 51 000 000 грн. з кінцевим терміном повернення 20.11.2021 року, з урахуванням того, що 50 000 000 грн. [PERSON] зобов`язаний був повернути до 10.11.2020 року, а 1 000 000 грн. до 20.11.2021 року (т. 1 а.с. 124-125). Відповідно до виконавчого напису № 513 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Патрєвої Ю.П. від 18.11.2020 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] за договором позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. 24.04.2010 року за реєстровим № 1077, грошову суму у розмірі 50 000 000 грн. за період з 24.04.2010 року по 10.11.2020 року (т. 1 а.с. 122-125, т. 5 а.с. 1029-1031 матеріалів виконавчого провадження за АСВП № 63729962). За змістом статті 52 Закону України «Про нотаріат», про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається. Кожна нотаріальна дія реєструється під окремим порядковим номером. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована, зазначається на документі, що видається нотаріусом, чи в посвідчувальному написі. Кожний нотаріус веде окремий реєстр. Запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії. Як вбачається з відповіді Департаменту нотаріату та державної реєстрації, в архівних документах приватного нотаріуса Курковської Я.Л., яка зазначена на договорі позики як нотаріус, що його посвідчив, в наряді № 02-33 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» за 2010 рік, в т. 1 (з 04.01.2010 до 14.07.2010) відсутній запис за реєстровим № 1077 від 24.04.2010 року. В матеріалах справи № 02-10 «Інші договори (засновницькі договори, установчі акти, договори відчуження рухомого майна, оренди, позики, управління майном тощо)» в томі 1 (з 19.01.2010 по 11.05.2010) відсутній договір за реєстровим № 1077 від 24.04.2010 року. Отже, відсутність у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2010 рік приватного нотаріуса Курковської Я.Л. запису щодо посвідчення ним договору позики за реєстровим № 1077 від 24.04.2010 року свідчить про те, що правочин не укладався та нотаріально не посвідчувався. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; інші юридичні факти (пункти 1, 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України). За приписами частин 1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм та обставин справи, встановлено, що договір позики від 24.04.2010 року є нікчемним, оскільки вказаний договір ніколи не укладався та не реєструвався згідно з вимогами закону, адже у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Курковської Я.Л. за 2010 рік, том №2 за 24.04.2010, відсутній запис про вчинення нотаріальної дії за реєстровим № 1077. Відтак, виконавчий напис, вчинений на підставі договору позики від 24.04.2010, не підлягав примусовому виконанню. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №925/1351/19 (провадження № 12-35 гс 21) дійшла висновку про те, що, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, проведення процедури прилюдних торгів є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах, публічних торгах та визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, а відтак така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою, шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України). Разом із тим, оскільки за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення. З аналізу змісту статей 203, 215, 650, 655 і 656 ЦК України, положень Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року вбачається, що: реалізація майна на прилюдних торгах полягає у продажі майна, за яким продавцем відчужуваного майна є боржник, переможець прилюдних торгів виступає покупцем, а особи, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба (приватний виконавець) та організатор електронних торгів; складання за результатами проведення прилюдних торгів акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №367/6231/16-ц (провадження № 14-529 цс 19) зазначено, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами першою - третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу). Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Подібний висновок також викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі №554/154/22 (провадження № 14-24цс24). Так, у постанові зазначено, що для визнання судом електронних торгів недійсними обов`язковими умовами є наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи вплинули ці порушення на результати торгів та чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Проведення електронних торгів з порушенням вимог законодавства є підставою для визнання таких торгів недійсними винятково за умови доведення порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, та у разі якщо такі порушення вплинули на результати торгів. Тобто, для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Аналіз вказаних норм, з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), свідчить про те, що наявність підстав для визнання недійсними торгів має встановлюватися судом саме на момент їх проведення. Рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не має зворотної дії в часі і не може породжувати правові наслідки, в тому числі й щодо недійсності торгів, або впливати на інші юридичні факти, що настали до набрання законної сили рішенням суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. По своїй суті публічні торги мають бути найбезпечнішою підставою набуття майна, оскільки публічна процедура реалізації майна має гарантувати невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, набутого у такий спосіб. Очевидно, що використання як підстави для оспорення торгів визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суттєво підриває стабільність обороту та характеристику власне торгів як найбезпечнішої підстави набуття майна, за умови, що такої підстави недійсності не існувало в момент проведення публічних торгів. Як установлено судом, виконавчий напис № 513 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Патрєвої Ю.П. від 18.11.2020 року, вчинений на підставі договору позики не підлягав примусовому виконанню. Водночас, як зазначалось вище, наявність підстав для визнання того чи іншого правочину недійсним має встановлюватися судом саме на момент його вчинення, а рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не має зворотної дії в часі і не може породжувати правові наслідки, у тому числі й щодо недійсності правочину, або впливати на інші юридичні факти, що настали до набрання законної сили рішенням суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У свої постанові від 03.06.2024 року в справі №587/2230/21 Об`єднана палата Касаційного цивільного суду вказала, що Верховний Суд погоджується з наведеним висновком апеляційного суду про відсутність підстав для визнання недійсними електронних торгів, проведених на підставі виконавчого напису нотаріуса, який в подальшому визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, оскільки на час проведення електронних торгів виконавчий напис нотаріуса був чинним, а відповідне судове рішення не має зворотної дії в часі. Разом з тим права позивача можуть бути захищені шляхом відшкодування завданої йому шкоди (частина третя статті 386 ЦК України). Відповідачами за цим позовом можуть бути особи, з вини яких така шкода була заподіяна (див.: пункт 66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (провадження № 14-188 цс 20)). Також у згаданій постанові суду касаційної інстанції зазначено, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що наявні підстави для відступлення від висновку, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії судів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року у справі №712/1317/14-ц (провадження № 61-22566 св 18) та від 07 лютого 2019 року у справі №522/1516/15-ц (провадження № 61-25870 св 18), оскільки наявність підстав для визнання недійсними торгів має встановлюватися судом саме на момент їх проведення. Рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не має зворотної дії в часі і не може породжувати правові наслідки, в тому числі й щодо недійсності торгів, або впливати на інші юридичні факти, що настали до набрання законної сили рішенням суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення. Тож, згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20), саме лише скасування судового рішення (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і надалі в редакції на час організації та проведення електронних торгів) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом статей 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (частина перша статті 61 Закону України «Про виконавче провадження). Відповідно до ч.1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону й здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною; реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати; за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Відповідно до частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна. Відповідно до вищенаведених правових норм виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, зокрема, ДП «СЕТАМ». Згідно із Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року, в редакції, чинній на час проведення електронних торгів (надалі Порядок), організатор електронних торгів - суб`єкт господарювання, якого за результатами конкурсної процедури відбору організатора, передбаченої цим Порядком, уповноважено на здійснення заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних торгів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Згідно з пунктом 1 Порядку, електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Згідно пунтку 2 розділу II Порядку Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Відповідно до пункту 3 розділу II Порядку Виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору. Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-УІІІ «Про виконавче провадження» - копія акта опису та арешту майна боржника; копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»); у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна. Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку передлачено, що організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот аукціону (інформаційне повідомлення про електронний аукціон (аукціон за фіксованою ціною)) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на третій робочий день з дати її отримання. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, яка підтримується Системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями (вид майна, назва, модель, регіон зберігання, стартова ціна, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження тощо). Інформаційне повідомлення про електронний аукціон (аукціон за фіксованою ціною) повинно містити: загальну інформацію про електронний аукціон (аукціон за фіксованою ціною); інформацію про майно (лот). Судом у цій справі встановлено, що виконавче провадження приватним виконавцем було відкрито на підставі виконавчого документа (виконавчого напису нотаріуса), який підлягав виконанню, як на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2020, так і на момент проведення електронних торгів. Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» виконавець перевіряє відповідність виконавчого документу вимогам встановленим саме Законом України «Про виконавче провадження», та не наділений повноваженнями надавати юридичну оцінку виконавчому документу. Окрім цього, питання законності відкриття даного виконавчого провадження та накладення приватним виконавцем Осельським Є.С. арештів на майно, було предметом розгляду у справі № 160/16745/20 за позовом [PERSON] до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича, треті особи, які не заявляють вимог щодо предмету спору, Державне підприємство «СЕТАМ», [PERSON] , [PERSON] про скасування постанов. 13.09.2022 Третім апеляційним адміністративним судом прийнято постанову, якою залишено в силі резолютивну частину рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо скасуваня постанови приватного виконавця від 26.11.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП № 63729962 та скасування постанови приватного виконавця від 26.11.2020 про накладення арешту на майно [PERSON] у виконавчому провадженні ВП №63729962. Рішення суду змінено з підстав мотивів його прийняття. Так, суд апеляційної інстанції надав свою оцінку оскаржуваним рішенням та діям приватного виконавця та дійшов висновку, що в діях приватного виконавця відсутні ознаки протиправності та перевищення наданих законом повноважень, адже Закон № 1404-VIII не надає приватному виконавцю повноважень надавати оцінку виконавчому документу, який підлягає примусовому виконанню у порядку Закону № 1404-VIII, та не зобов`язує виконавця перевіряти правдивість та об`єктивність відомостей, викладених у такому виконавчому документі, тоді як інформація, зазначена у виконавчому написі нотаріуса, давала підстави для відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем. Із матеріалів справи вбачається, що стосовно спірного майна відбулася спеціальна процедура його продажу на електронних торгах, проте у цій справі судом не встановлено обставин неналежного виконання продавцем та покупцем своїх взаємних зобов`язань у правовідносинах купівлі-продажу чи неналежного оформлення виконавцем результатів проведеної процедури прилюдних торгів як способу вчинення правочину всупереч вимогам Порядку реалізації арештованого майна, Закону України «Про виконавче провадження» чи положенням цивільного законодавства. Щодо покликання сторони позивача на те, що приватний виконавець не мав законних підстав для накладення арешту на майно [PERSON] в межах виконавчого провадження № 63729962 та відповідно розпочати процедуру примусової реалізації майна [PERSON] , суд зазначає наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) зазначено, що: «черговість задоволення вимог стягувачів, що закріплена у статті 46 Закону № 1404-VIII, визначає порядок дій виконавця, у зведеному провадженні якого знаходиться декілька виконавчих документів щодо одного боржника. У такому разі зведене провадження фактично має на меті уникнення зловживань з боку виконавця, який без визначення такої черговості міг би на власний розсуд направляти отримані кошти певним кредиторам. Це створювало б ризик вчинення виконавцем корупційних порушень. Водночас така черговість не може поширюватися на всю систему примусового виконання рішень, оскільки Закон № 1404-VIII прямо цього не передбачає. Такий висновок випливає також із положень інших чинних нормативно-правових актів: - виконання виконавчих документів банком шляхом списання коштів з рахунку за датою надходження (банк не виконує їх відповідно до черговості, передбаченої статтею 46 Закону № 1404-VIII, а виконує відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку грошових коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено договором між банком і клієнтом, згідно зі статтею 1072 Цивільного кодексу України, пунктом 10.8. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин); - звернення стягнення на майно здійснюється відповідно до черговості накладення арешту (закони № 1404-VIII, «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року № 1255-IV, від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не визначають обмеження щодо можливості звернення стягнення на майно, обтяжене (арештоване) іншими виконавцями). Окрім того, якщо виконавець чи стягувач, отримавши інформацію про наявність декількох виконавчих проваджень чи арештів одного і того ж майна, виявить, що майна боржника не вистачає на покриття всіх вимог, має бути ініційована процедура банкрутства. Поширення дії статті 46 Закону № 1404-VIII на всю систему примусового виконання означатиме, що створюється друга конкурсна черговість задоволення вимог кредиторів, аналогічна тій, яка вже запроваджена законодавством про банкрутство. Отже, передбачені статтями 45, 46 Закону № 1404-VIII правила розподілу стягнутих з боржника грошових сум та черговості задоволення вимог стягувачів підлягають застосуванню в межах одного конкретного виконавчого провадження, а не загалом до всіх виконавчих проваджень щодо боржника. Крім того, у випадку платоспроможності боржника та недостатності стягнутої суми для задоволення вимог стягувачів одночасна наявність зведених виконавчих проваджень на виконанні державної виконавчої служби та приватних виконавців не порушує передбаченого цими порядку черговості задоволення вимог стягувачів. Натомість у випадку неплатоспроможності боржника, до нього можуть застосовуватися процедури, встановлені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Стаття 30 Закону № 1404-VIII передбачає обов`язок лише державного виконавця передати відкрите виконавче провадження іншому державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження, для виконання ним у рамках зведеного виконавчого провадження кількох рішень щодо одного боржника. Приватний виконавець не зобов`язаний передавати виконавчий документ чи виконавче провадження для виконання тому державному чи приватному виконавцеві, який перший відкрив виконавче провадження щодо боржника, для виконання кількох рішень щодо одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження. Передбачені статтями 45, 46 Закону № 1404-VIII правила розподілу стягнутих з боржника грошових сум та черговості задоволення вимог стягувачів підлягають застосуванню в межах одного конкретного виконавчого провадження, а не загалом до всіх виконавчих проваджень, відкритих щодо боржника». Отже, арешт майна, який накладений судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, має на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову. Такий арешт, що зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно раніше, має вищий пріоритет, ніж заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, які були зареєстровані пізніше, або арешт, що накладається виконавцем у межах виконавчого провадження. Цей пріоритет гарантує стягувачу, грошові вимоги якого забезпечені судом шляхом накладення арешту на майно боржника, що звернення стягнення на це майно для задоволення вимог інших стягувачів можливе виключно з урахуванням задоволення його «забезпечених вимог» в порядку черговості розподілу стягнутих з боржника грошових сум та задоволення вимог стягувачів, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаютьсясторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Суд при розгляді цієї справи враховує, що виконавче провадження (ВП № 61793655) завершено приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В. А. за заявою стягувача [PERSON] , на момент звернення стягнення на майно боржника приватним виконавцем Осельським Є. С. та припиненням чинності арештів, які були накладені приватним виконавцем Теличко В. А. на майно Мороза О. М., оскільки виконавче провадження ВП № 61793655 було завершено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Встановлено, що 09.04.2020 року було відкрито виконавче провадження приватним виконавцем Теличко В.А. №61793655 з примусового виконання виконавчого листа № 187/998/16ц. Водночас, постановою приватного виконавця Теличко В.А. у ВП№61793655 від 03.12.2020 року, за заявою представника [PERSON] було повернуто виконавчий лист №187/998/16-ц стягувачу. Пунктом 2 вказаної постанови припинено чинність арештів майна примусового виконання рішення. Відтак, при поверненні виконавчого документу стягувачу [PERSON] , за його власною заявою, приватним виконавцем Теличко В.А. накладені ним арешти були скасовані, та відповідно перестали бути першочерговими. Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Осельським Є.С. 24.11.2020 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом №513 виданий 18.11.2020 року. 26.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Осельським Є.С. було винесено постанову про арешт майна боржника у ВП № 63729962, відповідно до якої було накладено арешт на все майно боржника, створено заяви про реєстрацію обтяження та описано майно боржника. В свою чергу, арешт накладений виконавцем Осельським Є.С. набув статусу першочергового, оскільки накладений 26.11.2020 року. Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області [PERSON] подав заявки до ДП «СЕТАМ» для публікації нерухомого майна: однокімнатна ізольована квартира, загальною площею 111,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; чотирикімнатна ізольована квартира, загальною площею 238, 4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; 11/30 часток підземного автопаркінгу на 6 машиномісць (вбудоване приміщення), загальною площею 291,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 01; приміщення спортивного залу (вбудоване приміщення), загальною площею 297,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 105; приміщення офісу (вбудоване приміщення), загальною площею 16,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 701; приміщення офісу (вбудоване приміщення), загальною площею 10,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 501; приміщення офісу (вбудоване приміщення), загальною площею 6,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 502; приміщення офісу (вбудоване приміщення), загальною площею 9,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 104; однокімнатна ізольована квартира, загальною площею 37,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, загальною площею 0,15000 га за адресою: [ADDRESS] ; чотирикімнатна ізольована квартира, загальною площею 336,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; однокімнатна ізольована квартира, загальною площею 138,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (т. 3 а.с. 569-588, 603-607 матеріалів виконавчого провадження за АСВП № 63729962). Відтак, в межах даного виконавчого провадження 28.12.2020 було проведено електронні торги щодо продажу нерухомого майна, які є предметом даного спору. Нерухоме майно виставлено на торги 07.12.2020 року. Представник позивача у судовому засіданні звертав увагу суду на те, що [PERSON] 03.12.2020 року стало відомо про виконавче провадження відкрите приватним виконавцем Осельським Є.С. щодо стягнення боргу з [PERSON] , а відтак пред`явив виконавчий лист по вправі №187/998/16-ц до приватного виконавця Селезньова М.О. (дата відкриття виконавчого провадження 03.12.2020 року, ВП 63814711). Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 23.10.2019 року справа № 922/3537/17 заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, не є перешкодою для реалізації майна, а покупець такого майна набуває право власності на нього вільним від зазначених обтяжень. Крім того, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно в разі задоволення позову. Іпотека або арешт нерухомого майна, що накладається виконавцем у межах виконавчого провадження, мають ту ж саму мету. Тому іпотека або арешт, що зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно раніше, мають вищий пріоритет, ніж заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, які були зареєстровані пізніше. У цьому разі заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, не є перешкодою для реалізації майна, а покупець такого майна набуває право власності на нього вільним від зазначених обтяжень. Якщо ж майно не буде реалізоване, а іпотека буде припинена або буде знятий арешт, накладений виконавцем (зокрема, у випадку повного виконання боржником свого обов`язку), то заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, і надалі виконуватимуть функцію забезпечення позову. Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що наявність арештів та заборон, накладених органами державної виконавчої служби (приватними виконавцями), а також арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову, тобто існування обмежень та обтяжень, зареєстрованих в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного рестру іпотек), не є перешкодою для реалізації майна на електронному аукціоні (торгах). Також щодо накладених арештів на продане майно, у кримінальних справах про які зазначав позивач, судом встановлено, що такі арешти були скасовані до дати проведення торгів на момент їх проведення 28.12.2020 (а.с. 231-232 том 2). Дані обставини не заперечувались сторонами у судовому засіданні. Водночас, Верховний суд скасовуючи судові рішення у цій справі в частині задоволених вимог та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначив, що ця справа має певну особливість, оскільки позивач не є стороною договору купівлі-продажу укладеного за результатами оспорюваних електронних торгів, їх учасником або власником примусово реалізованого майна. Позивач є кредитором, власний інтерес якого полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності боржника, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації його прав, тобто позов в цій справі ним пред`явлений як заінтересованою особою. Однією з обов`язкових передумов вирішення спору про визнання електронних торгів недійсними є встановлення, чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача. За загальним правилом наявність підстав для визнання торгів недійсними має встановлюватися судом на момент їх проведення. Проте очевидно, що в разі оспорювання електронних торгів заінтересованою особою (іншим кредитором), така особа має мати обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб (предмету спору) також і на момент розгляду справи судом. Якщо кредиторські вимоги позивача в таких справах є забезпеченими іншим майном боржника, задоволені або можуть бути задоволені за рахунок такого майна, відсутні підстави для висновку про порушення законного інтересу позивача (іншого кредитора), що виключає можливість задоволення позову про оспорювання електронних торгів, а відтак суди не з`ясували стан виконання судового рішення у справі № 187/998/16-ц на користь [PERSON] , залишок відповідної заборгованості на момент розгляду справи та не встановили обставин, які б свідчили про неможливість виконання вказаного судового рішення інакше ніж за рахунок всього або частини реалізованого майна, яке є предметом оспорюваних електронних торгів (недостатності інших активів боржників для виконання судового рішення, тобто їх неплатоспроможності). Так, згідно вимог позивача, він просив зокрема, визнати недійсними електронні торги, що відбулися 28 грудня 2020 року та скасувати державну реєстрацію права власності їх переможця [PERSON] щодо реалізації такого нерухомого майна боржника: чотирикімнатної ізольованої квартири, загальною площею 238,4 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; однокімнатної ізольованої квартири, загальною площею 111, 4 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; 11/30 часток підземного автопаркінгу на 6 машиномісць, загальною площею 291,5 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 01; Як зазначено судом вище, ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2016 року у справі № 187/998/16 забезпечено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики шляхом накладення арешту на майно [PERSON] , якою, окрім спірного нерухомого майна, накладено арешт також на інше майно боржника: квартира [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] ; приміщення спортивного залу (вбудоване приміщення № 105), загальна площа 297,1 кв.м, за адресою: [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; приватним виконавцем Осельським Є. С. у виконавчому провадження № 63729962 також зверталось стягнення на зазначене майно, а також і на інше майно боржника, відомості про реалізацію якого відсутні: приміщення офісу (вбудоване приміщення), загальною площею 16,8 кв.м за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 701; приміщення офісу (вбудоване приміщення), загальною площею 10,2 кв.м за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 501; приміщення офісу (вбудоване приміщення), загальною площею 6,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 502; приміщення офісу (вбудоване приміщення), загальною площею 9,4 кв.м за адресою: [ADDRESS] , вбудоване приміщення № 104. Під час судового розгляду судом встановлено, що рішення по справі №187/998/16 частково виконано та позивачем долучено до матеріалів справи відповіді приватних виконавців, згідно яких встановлено, що станом на 12.01.2026 року по виконавчому провадженню ВП№67925597 та по виконавчому провадженню ВП№71488061 з примусового виконання виконавчого листа по справі №187/998/16-ц станом на 12.01.2026 року складає 132 634,14 доларів США. Також під час розгляду справи по суті, стороною позивача зазначено про наявність у судах трьох справ з ідентичних підстав щодо визнання електронних торгів недійсними, а також про те, що в ході проведення торгів майно [PERSON] було придбано не лише його дітьми, але й іншими особами. Водночас результати прилюдних торгів, на підставі яких майно було придбано іншими особами, позивач не оскаржував, необхідності в оскарженні всіх результатів торгів не вбачав, посилаючись на те, що об`єктів, які є предметами трьох справ, ініційованих [PERSON] , цілком достатньо для задоволення його вимог, а інше майно не має цінності. Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що: із наведеного вище переліку майна лише чотирикімнатна квартира, загальною площею 336,3 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS] , також реалізована 11 січня 2021 року на електронних торгах у межах виконавчого провадження № 63729962 та є предметом спору у справі № 209/47/23 за позовом [PERSON] до приватного виконавця Осельського Є. С., ДП «Сетам», [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , державний реєстратор - приватний нотаріус Прожуган М. А. про визнання недійсним результатів прилюдних торгів та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів; ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року у справі № 187/998/16 вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить співвідповідачу дружині [PERSON] [PERSON] нежитлове приміщення вартістю 1 500 406,00 грн., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в житловому будинку літ.А-10, загальною площею: 443,30 кв.м.; аналіз судових рішень у справі № 201/6289/23 за позовом [PERSON] до приватного виконавця Теличко В.А., ДП «СЕТАМ», ТОВ «Троїцька зірка», ТОВ «ІНВЕСТ КЛІНІК», третя особа [PERSON] про визнання електронного аукціону, протоколу та акту недійсними свідчить, що: 05 квітня 2023 року приватним виконавцем Теличко В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 71488061 про примусове виконання рішення суду у справі № 187/998/16 про солідарне стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 576 116,60 доларів США; згідно з протоколом про проведені електронні торги від 15 травня 2023 року за № 587968 ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги з реалізації зазначеного нежитлового приміщення, переможцем визнано ТОВ «Троїцька Зірка», майно придбане за сумою 18 987 359,00 грн; стягувач надав згоду на зарахування коштів у гривні по офіційному курсу валют; право власності на нежитлове приміщення станом на 25 травня 2023 рік зареєстровано за ТОВ «Троїцька Зірка», а станом на 23 червня 2023 року за ТОВ «ІНВЕСТ КЛІНІК». Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.07.2025 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2024року у справі №201/6289/23 в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсними результатів електронного аукціону - скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині, яким визнано недійсними результати електронного аукціону по реалізації майна [PERSON] , що відбувся 15 травня 2023 року в електронній торговій системі Державного Підприємства «СЕТАМ», а саме: лоту 526924 - нежитлового приміщення загальною площею 443,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року у справі № 187/998/16 також вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на багатофункціональну будівлю, загальною площею: 4597,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартість якої становила 2 489 420,00 грн. Позивач не є стороною договору купівлі-продажу, укладеного за результатами електронних торгів, не є їх учасником та не є власником примусово реалізованого майна. Звернення до суду обґрунтоване виключно статусом кредитора боржника. У спорах про визнання електронних торгів недійсними за позовом іншого кредитора обов`язковою передумовою задоволення позову є доведення реального порушення його прав або законного інтересу. Водночас стороною позивача не доведено перед судом, що саме три спірні об`єкти нерухомості, щодо яких він просить визнати недійсними прилюдні торги та скасувати державну реєстрацію права власності їх переможця - [PERSON] , мають вартість, співмірну із залишком заборгованості з примусового виконання виконавчого листа у справі № 187/998/16-ц, яка станом на час розгляду справи становить 132 634,14 доларів США, та що вони є єдиним майном, за рахунок якого можна виконати рішення суду, а також не надано доказів того, що іншого майна боржника недостатньо для задоволення вимог. Окрім цього, позивачем не наведено переконливих доводів щодо обґрунтованості такого вибіркового оскарження результатів прилюдних торгів. Оскаржуються виключно ті результати торгів, за якими майно на прилюдних торгах було придбано дітьми боржника, у цій справі - сином [PERSON] , тоді як результати торгів щодо інших об`єктів, реалізованих у межах тієї ж процедури, позивачем не оспорюються. При цьому позивач посилається на порушення процедури проведення торгів у цілому, однак не обґрунтовує, чому такі порушення вплинули саме на результати реалізації спірних об`єктів і не вплинули на інші результати тієї ж процедури. На думку суду, відсутні підстави вважати доведеним порушення прав позивача саме оскаржуваними результатами торгів. Водночас встановлено, що [PERSON] є добросовісним набувачем нерухомого майна, придбаного ним на прилюдних торгах у процедурі виконавчого провадження, проведених Державним підприємством «СЕТАМ». Відсутність належного доказового обґрунтування виключає можливість судового втручання у результати електронних торгів та скасування державної реєстрації права власності їх переможця. Твердження позивача про необхідність саме оспорюваного майна для задоволення залишку боргу не підтверджене доказами і не може бути підставою для задоволення позову. Щодо покликання сторони позивача на наявність заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за рішенням у справі №187/789/17 та перебування на виконанні виконавчого листа №187/789/17, виданого 25.01.2022 Петриківським районним судом Дніпропетровської області, суд зазначає таке. Обставини, пов`язані з наявністю чи відсутністю заборгованості [PERSON] перед [PERSON] , а також питання виконання судового рішення у справі №187/789/17 виникли з інших правовідносин та не є предметом розгляду у даній справі. Предметом розгляду цієї справи є встановлення інших юридично значимих обставин і правовідносин між сторонами, які безпосередньо не пов`язані з фактом існування чи виконання зазначеного судового рішення. Крім того, питання наявності заборгованості за судовим рішенням та стану виконання відповідного виконавчого документа вирішуються у межах виконавчого провадження або можуть бути предметом розгляду в іншому судовому процесі в порядку, визначеному процесуальним законом. Відповідно до вимог процесуального законодавства суд бере до уваги лише ті обставини, які мають значення для правильного вирішення спору по суті та входять до предмета доказування у даній справі. Обставини, на які посилається позивач у цій частині, не впливають на встановлення прав та обов`язків сторін у межах заявлених позовних вимог. З огляду на викладене, наведені доводи сторони позивача не стосуються предмета доказування у цій справі, а тому не підлягають оцінці судом та не беруться до уваги під час ухвалення рішення. Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, оцінку наданих сторонами доказів у їх сукупності, а також те, що позивачем не доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Судом з`ясовані та відображені обставини, які мають значення для даної справи та вказані висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки. У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно зі статтею 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява №49684/99; пункт 30). У пункті 31 рішення у справі «Волошин проти України» (№ 15853/08) та пункті 22 рішення у справі «Бацаніна проти росії» (№ 3932/02) зазначено, що принцип рівності сторін вимагає «справедливого балансу між сторонами» і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її. У пункті 25 рішення у справі «Проніна проти України» (№ 63566/00), пункті 13 рішення у справі «Петриченко проти України» (№ 2586/07) та пункті 280 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (№ 42310/04) висловлена позиція, згідно з якою Суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи («Проніна проти України», № 63566/00 §23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у справі покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed