Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 31.10.2025 Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») в системі «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] 18.01.2022 ознайомився з умовами кредитування, підписав паспорт кредиту та з метою отримання банківських послуг підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: 1) тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200000 грн; 2) тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; 3) строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією; 4) процентна ставка: 42,0 % річних; 5) кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; 6) розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; 7) проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00%. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті. На підставі укладеного договору було відкрито рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт та видано кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 02/26, тип Універсальна. Згодом відповідач додатково отримав кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 08/27, тип Універсальна Gold. Після отримання карток відповідач користувався ними та отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Банк виконав зобов`язання за договором, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором в межах кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов договору щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором, однак не повернув своєчасно банку грошові кошти, у зв`язку з чим станом на 15.10.2025 утворилась заборгованість в сумі 34612,91 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 27983,92 грн та заборгованості за простроченими процентами в розмірі 6628,99 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився. Проте, представник позивача Ванжа Н.В. подала клопотання, в якому просила розгляд справи провести у її відсутності, позов підтримав в повному обсязі. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.11.2025 відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд справи о 10 год 30 хв 16.12.2025 року, який у зв`язку з неявкою відповідача відкладено до 09 год 00 хв 20.01.2026. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.01.2026 позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.01.2026 призначено розгляд справи на 09 год 30 хв 24.02.2026. 24.02.2026 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Між сторонами виникли правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] став клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з чим уклав договір про надання банківських послуг шляхом ознайомлення з умовами кредитування, підписання паспорту кредиту та заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 18.01.2022, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на картковий рахунок (кредитну картку). Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відображено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». У Заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг зазначено, що [PERSON] згоден з тим, що підписанням цієї Заяви на підставі статті 634 ЦК України приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. За умовами договору банк надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній карті «Універсальна» у розмірі до 200000 грн строком на 12 місяців з пролонгацією. Сторони узгодили пільговий період до 55 днів, з пільговою процентною ставкою 0,00001% та 42% річних поза межами пільгового періоду. Сторони узгодили сплату мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну карту, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Також сторони у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України погодили проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які встановили у розмірі 60% від простроченої суми заборгованості. Крім того, на підставі Заяви про приєднання умов та правил надання банківських послуг від 24.07.2023 [PERSON] банк надав додаткову кредитну картку «Універсальна Gold». В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 40,8%. 29.05.2019 [PERSON] було відкрито рахунок та видано кредитну картку № [NUMBER] строк дії 03/23 тип Універсальна; 18.01.2022 відповідачу було відкрито рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт та видано кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 02/26, тип Універсальна та 24.07.2023 відповідачу видано кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 08/27, тип Універсальна Gold, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про видані картки за №0000004793911986 від 01.10.2025. Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме випустив платіжні картки та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу (розмір боргових зобов`язань відповідача, які він щомісячно повинен сплачувати протягом терміну дії картки). Сторони узгодили, що у разі, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт сплачує на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту в розмірі 60,0% річних. Позивач зазначає, що на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк», що стало приводом для звернення до суду з вказаним позовом. АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовувало свій позов у частині стягнення тіла кредиту та процентів тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, останній не виконував зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «ПриватБанк» надало суду: заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ КБ «ПриватБанк» від 18.01.2022, паспорт споживчого кредиту від 18.01.2022, заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ КБ «ПриватБанк» від 24.07.2023, розрахунок заборгованості за договором б/н від 18.01.2022 станом на 15.10.2025, виписку за договором №б/н за період з 01.02.2022 по 15.10.2025; довідку про видані картки №0000004793911986 від 01.10.2025; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки №0000004793917000 від 01.10.2025. Докази у справі достовірно вказують на те, що АТ КБ «ПриватБанк» відкрило на ім`я відповідача [PERSON] картковий рахунок, видало кредитні картки, на які в подальшому перераховані кредитні кошти. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] відбувалась зміна кредитного ліміту, а саме: 29.05.2019 встановлено та зменшено кредитний ліміт до 1700 грн, 06.06.2019 зменшено кредитний ліміт до 0 грн, 18.11.2022 збільшено кредитний ліміт до 5000 грн, 14.03.2023 збільшено кредитний ліміт до 7000 грн, 24.07.2023 збільшено кредитний ліміт до 27000 грн та зменшено до 17000 грн, 22.05.2025 збільшено кредитний ліміт до 27000 грн, 02.05.2025 зменшено кредитний ліміт до 0 грн. З виписки за договором №б/н за період з 01.02.2022 по 15.10.2025 вбачається, що станом на 15.10.2025 відповідач [PERSON] отримував кредитні кошти та користувався ними. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 18.01.2022 станом на 15.10.2025 в [PERSON] існує заборгованість в сумі 34612,91 грн, з яких: 27983,92 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6628,99 грн - заборгованість за простроченими процентами. Застосовані норми права Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Мотиви та висновки суду З`ясувавши думку представника позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на наступне. З наданих та досліджених судом доказів вбачається, що сторони уклали кредитний договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем 18.01.2022, а в подальшому 24.07.2023 заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в електронній формі, в якій узгоджено вид кредиту, бажаний кредитний ліміт, розмір процентів за користування кредитними коштами, що підтверджується підписом [PERSON] у вищезазначених документах. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки [PERSON] не виконав свого зобов`язання по поверненню кредиту, порушивши умови договору, станом на 15.10.2025 утворилась заборгованість в сумі 34612,91 грн, що складається із заборгованості за тілом кредита в розмірі 27983,92 грн та заборгованості за простроченими процентами в розмірі 6628,99 грн. При цьому суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не подано. Протягом розгляду цивільної справи відповідач [PERSON] , з огляду на вимоги ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі та з [PERSON] слід стягнути на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 34612,91 грн. Судові витрати При зверненні до суду з даним позовом АТ «КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №ZZ421B2EVY від 21.10.2025. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. На підставі ст.ст. 207, 509, 526, 530, 549, 610, 626, 628, 1048, 1055 ЦК України,

Outcome: approved