Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

20 січня 2026 року ТОВ «Споживчий центр» (далі по тексту ТОВ «Споживчий центр») через свого представника Медвєдєву Н.О. звернулося в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість кредитним договором від 05 червня 2025 року № 05.06.2025-100001092 в розмірі 17520 грн. Також, просило стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2662,40 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача послався на те, що 05 червня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії (оферта) № 05.06.2025-100001092, за умовами якого відповідачеві надано кредит у розмірі 4500 грн строком на 217 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі шляхом перерахування коштів відповідачеві, що підтверджується квитанцією про видачу коштів. При цьому відповідач провів часткову оплату за вищевказаним кредитним договором на суму 2025 грн від 05 липня 2025 року, проте далі належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та відсотків, тому станом на день подання позовної заяви за ним утворилась заборгованість в розмірі 17520 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6000 грн, заборгованість за процентами 7440 грн, заборгованість за неустойкою 3000 грн та додаткова комісія 1080 грн. В зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з нього кредитну заборгованість, а також понесені судові витрати по справі. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 23 січня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явилась, проте в поданій до суду позовній заяві просив розгляд справи проводити за її відсутності, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання ( [ADDRESS] ) повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із зворотньою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відзиву відповідач до суду не подав та про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи норми п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 червня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] підписано пропозицію про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) № 05.06.2025-100001092 (далі - Пропозиція), за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Е353, Заявку кредитного договору (кредитної лінії) № 05.06.2025-100001092 (далі Заявка), Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 05.06.2025-100001092 (кредитної лінії) (далі Акцепт), окрім того даним електронним ідентифікатором було підписано Інформаційне повідомлення позичальника та Паспорт споживчого кредиту. В пункті 1.1 Пропозиції визначено, що дана пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) є пропозицією кредитодавця ТОВ «Споживчий центр» укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», і не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст. 634 ЦК України, ні публічним договором у розумінні ст. 633 ЦК України. Згідно п. 4.1 пропозиції кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № 5168-74XX-XXXX-0264. Днем надання Кредиту вважається (обирається один з варіантів: день отримання коштів позичальником у касі кредитодавця готівкою або списання відповідної суми коштів з рахунку), а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Згідно п. 6.1 Пропозиції, позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії - у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Так, акцептовані позичальником умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті, зокрема, реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами: № 5168-74XX-XXXX-0264. При цьому, вказано, що відповідно до умов кредитного договору № 05.06.2025-100001092 від 05 червня 2025 року позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 05 червня 2025 року; сума кредиту 4500 грн; строк, на який надається кредит 217 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 07 січня 2026 року; фіксована процентна ставка «Стандарт» у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших трьох чергових періодів користування кредитом; фіксована процентна ставка «Економ» у розмірі 0,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт»; денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит та її розрахунок : 0,84 %= (8190/4500) / 217 х 100%; комісія, пов`язана з наданням кредиту 720 грн, нараховується та обліковується в день видачі кредиту; комісія за обслуговування кредитної заборгованості кредиту 405 грн, у кожному з двох чергових періодів, наступним за першим черговим періодом. У відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 05.06.2025-100001092 (кредитної лінії) [PERSON] підтверджено, що він розуміє, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором Е353 (код з смс-повідомлення), яке було відправлене на його фінансовий номер 0955714936. Також, під час укладення вищевказаного кредитного договору, відповідач підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Е353 «Інформаційне повідомлення позичальника», в якому повідомив власний контактний телефон та контактні телефони третіх осіб. Крім того, згодом, між позичальником та ТОВ «Споживчий Центр» було укладено додатковий договір на суму 6000 грн, що складається з усіх траншів попередніх договорів, який підписаний одноразовим ідентифікатором Е336. Позивач ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі 6000 грн, що підтверджується довідками ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» від 14 січня 2026 року № 1-1401, номери транзакцій в системі iPay 763391900 та 788804064, та довідкою, наданою АТ КБ «Приватбанк», від 04 лютого 2026 року № 20.1.0.0.0/7-260202/55588-БТ. Згідно довідки-розрахунку заборгованості про стан заборгованості за кредитним договором від 05 червня 2025 року № 05.06.2025-100001092, яку позивач додав до позовної заяви, заборгованість [PERSON] складає 17520 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6000 грн, заборгованість за процентами 7440 грн, заборгованість за неустойкою 3000 грн та додаткова комісія 1080 грн. Окрім того, відповідач сплатив 05 липня 2025 року сплатив 2025 грн, як зазначено в позовній заяві позивачем. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного суд вважає, що кредитний договір від 05 червня 2025 року № 05.06.2025-100001092 підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеним, товариство виконало умови договору та надало позичальнику кредит в узгодженому сторонами розмірі, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів. Суд, оцінивши та дослідивши матеріали справи, а також надані суду докази, вважає, що позов про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором від 05 червня 2025 року № 05.06.2025-100001092 в частині заборгованості за тілом кредиту в сумі 6000 грн та відсотками за користування кредитом в сумі 7440 грн слід задовольнити. Щодо стягнення заборгованості з відповідача за період користування кредитом у вигляді неустойки в розмірі 3000 грн та комісії в розмірі 1080 грн суд зазначає наступне. Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, відповідно до п. 6-1 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року та такі нарахування підлягають списанню. Таким чином враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача неустойки в розмірі 3000 грн. Щодо комісії, суд зазначає наступне. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про споживчий кредит будь-які комісії, збори чи інші платежі за дії, які не є послугою у розумінні цього Закону. Умови договору, що передбачають обов`язок споживача здійснювати оплату за такі дії, є нікчемними. Таким чином, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати лише плату за надання інформації про стан кредиту у випадку, якщо споживач вимагає її частіше ніж один раз на місяць. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 1080 грн комісії за обслуговування кредитної заборгованості задоволенню не підлягають. З врахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що підлягають до задоволення позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості в розмірі 13440 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6000 грн та заборгованість за процентами 7440 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги, покладає судові витрати на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов заявлено з ціною 17520 грн та задоволено на 13440 грн, тобто на 76,71 %. За таких обставин з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2042,33 грн сплаченого судового збору.

Outcome: partial