Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

У грудні 2025 року позивачка [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Усенко А. В., звернулася в суд з позовом, у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 01.06.2021 № 1865, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про стягнення на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» з боржниці [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 02.09.2020 № 0477-4690 в розмірі 31 550 грн. Позов мотивовано тим, що 02.09.2020 між позивачкою та ТОВ «Укр кредит фінанс» було укладено кредитний договір № 0477-4690, за умовами якого позичальнику було надано кредит. Із сайту «Автоматизована система виконавчого провадження» позивачці стало відомо про внесення до реєстру боржників інформації щодо неї, у зв`язку з виконанням виконавчого провадження № 66936919, яке було відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса. Позивачка зазначає, що 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. було вчинено виконавчий напис № 1865 про стягнення на користь стягувача ТОВ «Укр кредит фінанс» з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 02.09.2020 № 0477-4690 у розмірі 31 550 грн. Також зазначає, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за відсутності документів, перелік яких передбачений постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Посилаючись на наведені обставини, та положення статей 15, 16, 626, 629 ЦК України, статей 87-89 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, позивачка просить визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою судді від 31.12.2025 відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Також, ухвалою судді від 31.12.2025 задоволено заяву [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Усенко А. В., про забезпечення позову та зупинено стягнення з позивачки, що здійснюється на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Позивачка та її представник адвокат Усенко А. В. у судове засідання не з`явилися, Водночас у прохальній частині позовної заяви представник позивачки просив здійснювати розгляд справи за їх відсутності, а у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подав. Разом з тим 05.01.2026 через систему «Електронний суд» представник ТОВ «Укр кредит фінанс» Улезко О. О. подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому просив зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу до середньо ринкової вартості такої послуги, що, на його думку, становить 2 500 грн. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В. О., та приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О. В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач у судове засідання не з`явився, а позивачка та її представник не заперечують проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 03.03.2026 постановлено здійснювати заочний розгляд справи. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовні вимоги, встановивши характер спірних правовідносин, що склалися між сторонами, та об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 02.09.2020 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір «Стандарт» № 0477-4690. 01.06.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В. О. вчинив виконавчий напис, згідно із яким пропонує звернути стягнення із [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором від 02.09.2020 № 0477-4690, укладеним нею із ТОВ «Укр кредит фінанс», за період з 18.09.2020 по 12.05.2021 у розмірі 31 200 грн, а саме: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10 000 грн; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 21 200 грн; та додатково витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису нотаріуса, в розмірі 350 грн. 20.07.2021 за вих. № 20.07/21-97 представником ТОВ «Укр кредит фінанс» Кравчук І. П. на адресу приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В. направлено заяву про примусове виконання рішення. 24.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66936919 з виконання виконавчого напису № 1865, виданого 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. про стягнення з боржниці [PERSON] , на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» заборгованості в розмірі 31 550 грн. 07.10.2021 та 10.08.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О. В. винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні ВП № 66936919 з виконання виконавчого напису № 1865, виданого 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. про стягнення з боржниці [PERSON] на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» заборгованості в розмірі 31 550 грн. 08.12.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О. В. винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 66936919 з виконання виконавчого напису № 1865, виданого 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. про стягнення з боржниці [PERSON] на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» заборгованості в розмірі 31 550 грн. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №305/2082/14-ц. Водночас, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмово вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Близькі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №357/12818/17 та від 19.03.2021 у справі №750/3781/20. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №201/4198/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 та від 19 березня 2021 року у справі №750/3781/20. В наданих відповідачем нотаріусу документах відсутні докази отримання позивачем вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань або докази її відмови від отримання такої вимоги, що суперечить приписам абзацу другого підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Крім того, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що підтверджують заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено зміни до зазначеного Переліку. Зокрема, після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» Перелік доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Відповідно до цього розділу виконавчі написи можуть вчинятися, зокрема, за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для вчинення виконавчого напису стягувач подає нотаріусу оригінал кредитного договору, а також засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості, строків її погашення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Такий правовий висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір, укладений між сторонами нотаріально посвідчений не був. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Відповідач не подав суду жодних доказів, які б спростовували доводи позивачки та підтверджували законність, правомірність і наявність підстав для вчинення виконавчого напису у зв`язку з існуванням заборгованості боржника. Зазначене дає підстави для висновку про необхідність визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». При цьому суд зазначає, що допущені нотаріусом порушення порядку вчинення виконавчого напису є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладне, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Отже, судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачкою судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 1 211 грн 20 коп. та при поданні заяви про забезпечення позову у розмірі 605 грн 60 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 09.12.2025 між [PERSON] (клієнт) та адвокатським об`єднанням «Усенко лоер та партнери» в особі керуючого партнера Усенка А. В. укладено договір про надання правничої допомоги, згідно якого адвокатське об`єднання приймає на себе обов`язок надати клієнту правову допомогу, пов`язану із захистом його прав і законних інтересів у судах всіх інстанцій. Як вбачається з п. 3.2.4 договору клієнт зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі оплачувати послуги адвокатського об`єднання. Згідно із п. 4.1 договору за надання правової допомоги адвокатським об`єднанням клієнт зобов`язується сплатити гонорар. Розмір гонорару визначається за домовленістю сторін і може змінюватися залежно від обсягу робіт, строку виконання доручення, результатів вирішення спірних правовідносин, ступеня складності справи, обсягу правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та інше. 15.12.2025 сторони договору про надання правничої допомоги від 09.12.2025 керуючий партнер адвокатського об`єднання «Усенко лоер та партнери» Усенко А. В. та клієнт [PERSON] підписали акт здачі-прийняття наданих послуг, згідно з яким загальний розмір гонорару становить 8 600 грн, з яких: складання та подання позовної заяви складає 6 000 грн, складання заяви про забезпечення позову 2 600 грн. Згідно з квитанцією до платіжних інструкцій на переказ готівки від 15.12.2025 № 1.448625183.1, № 1.448638749.1 платник [PERSON] перерахувала одержувачу АО «Усенко лоер та партнери» за юридичні послуги 8 600 грн та 2 200 грн відповідно. У клопотанні про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги від 05.01.2026 представник відповідача ТОВ «Укр кредит фінанс» Улезко О. О. зазначив, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру, оскільки їх розмір є неспівмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання зазначених послуг. Вважає, що справа не є складною, її розгляд призначено в рамках спрощеного позовного провадження. Всі процесуальні документи є практично шаблонними та їх приклади знаходяться у вільному доступі в мережі «Інтернет», що мінімізує витрати часу на підготовку процесуальних документів. Також справа не вимагає додаткового вивчення законодавства та судової практики, оскільки є сталими протягом тривалого часу. Зазначає, що справа має мінімальне значення для позивачки, оскільки не призводить до виникнення, зміни або припинення майнових прав чи фінансових її інтересів. У зв`язку з викладеним просить зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу до середньо ринкової вартості цієї послуги, що складає 2 500 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20). З огляду на складність справи, яка відноситься до категорії справ незначної складності, обсяг виконаних адвокатом робіт, зокрема те, що надання правничої допомоги полягало у складанні позовної заяви та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про неспівмірність заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 600 грн, який є завищеним. За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн, як таких, що є співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, ціною позову та значенням справи для позивачки.

Outcome: approved