Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Представник позивача звернулася в суд з позовом, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами № 3551406701-126654 від 29.09.2021 року у розмірі 12608 грн, що складається з 2000 грн заборгованості по тілу кредиту, 10608 грн заборгованості по відсоткам; № 4695554 від 23.07.2021 року у розмірі 47042,95 грн, що складається з 6561 грн заборгованості по тілу кредиту, 40481,95 грн заборгованості по відсоткам; № 101826162 від 20.08.2021 року у розмірі 27708,90 грн, що складається з 4050 грн заборгованості за тілом кредиту, 23658,90 грн заборгованості по відсоткам; № 77784952 від 21.09.2021 року у розмірі 13552,65 грн, що складається з 4000 грн заборгованості за тілом кредиту, 9952 грн заборгованості за відсотками та 0,65 грн 3% річних. Мотивувала позовні вимоги тим, що 29.09.2021 року [PERSON] уклала із ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» кредитний договір № 3551406701-126654. На підставі договору про відступлення права вимоги № 18-01/22 від 18.01.2022 року, укладеного між ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал», а також згідно з реєстром боржників до вказаного договору, останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3551406701-126654 від 29.09.2021 року. На підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, укладеного між ТзОВ «Вердикт Капітал» та «Коллект Центр», а також згідно з реєстром боржників до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3551406701-126654 від 29.09.2021 року. 23.07.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4695554. На підставі договору про відступлення права вимоги № 28-12/2021-72 від 28.12.2021 року, укладеного між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал», а також згідно з реєстром прав вимоги до вказаного договору, останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4695554 від 23.07.2021 року. На підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, укладеного між ТзОВ «Вердикт Капітал» та «Коллект Центр», а також згідно з реєстром боржників до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3551406701-126654 від 29.09.2021 року. 20.08.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 101826162. На підставі договору про відступлення права вимоги № 29-12/2021-45 від 29.12.2021 року, укладеного між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал», а також згідно з реєстром прав вимоги до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 101826162 від 20.08.2021 року. На підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, укладеного між ТзОВ «Вердикт Капітал» та «Коллект Центр», а також згідно з реєстром боржників до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 101826162 від 20.08.2021 року. 21.09.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено кредитний договір № 77784952. На підставі договору про відступлення права вимоги № 22/02/2022 від 22.02.2022 року, укладеного між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Вердикт Капітал», а також згідно з реєстром прав вимоги до вказаного договору, останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 77784952 від 21.09.2021 року. На підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, укладеного між ТзОВ «Вердикт Капітал» та «Коллект Центр», а також згідно з реєстром боржників до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 77784952 від 21.09.2021 року. Ухвалою від 04.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду. Відповідач повідомлялась про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції. У вказаний строк відповідач не надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог статті 178 ЦПК України, без поважних причин. В матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. В силу статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У відповідності до статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Судом встановлено, що 29.09.2021 року [PERSON] уклала з ТзОВ «ФК «ФК «Інкасо Фінанс» договір позики № 3551406701-126654, шляхом підписання такого, додатку № 1 до нього та паспорту споживчого кредиту, внаслідок чого отримала кредит в сумі 2000 грн. строком на 14 днів зі сплатою 1,95 % на день. Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 3551406701-126654 від 29.09.2021 року, що підтверджується довідкою ТзОВ «Платежі онлайн» від 07.10.2025 року. 18.01.2022 року між ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 18-01/22, відповідно до умов якого первісний кредитор ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Вердикт Капітал» свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 18-01/22 від 18.01.2022 року вбачається, що ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3551406701-126654 від 29.09.2021 року, заборгованість за яким становить 2546 грн, що складається з 2000 грн заборгованості по тілу кредиту, 546 грн заборгованості по відсоткам. 10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого кредитор ТзОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Коллект Центр» свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, вбачається, що ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3551406701-126654 від 29.09.2021 року, заборгованість за яким становить 12608 грн, що складається з 2000 грн заборгованості по тілу кредиту, 10608 грн заборгованості по відсоткам. У відповідності до розрахунку заборгованості, складеного ТзОВ «Коллект Центр», у відповідача станом на 12.11.2025 року наявна заборгованість за кредитним договором № 3551406701-126654 від 29.09.2021 року, яка становить 12608 грн, що складається з 2000 грн заборгованості по тілу кредиту, 10608 грн заборгованості по відсоткам. Водночас, суд не може в повній мірі погодитись із наведеною представником позивача сумою заборгованості відповідача за кредитним договором № 3551406701-126654 від 29.09.2021 року з огляду на наступне. Судом встановлено, що 29.09.2021 року між [PERSON] та ТзОВ «ФК «ФК «Інкасо Фінанс» укладено договір позики № 3551406701-126654 в сумі 2000 грн. строком на 14 днів зі сплатою 1,95 % на день. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Оскільки строк кредитування за вказаним вище кредитним договором завершився 13.10.2021 року, а первісним кредитодавцем у вказаний день припинено нарахування відсотків, у ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр»було відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом, а тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після 13.10.2021 року, є необґрунтованими, з огляду на що такі не підлягають задоволенню. Після цих дат права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на викладене вище, у [PERSON] станом на 13.10.2021 року була наявна заборгованість перед ТзОВ «ФК «ФК «Інкасо Фінанс» у розмірі 2546 грн, що складається з 2000 грн заборгованості по тілу кредиту, 546 грн заборгованості по відсоткам, що підлягатиме стягненню з [PERSON] на користь ТзОВ «Коллект Центр». Судом встановлено, що 23.07.2021 року [PERSON] уклала з ТзОВ «Мілоан» договір фінансового кредиту № 4695554, шляхом підписання такого, графіку платежів, паспорту споживчого кредиту та анкети-заяви на кредит електронним підписом одноразовимм ідентифікатором U96476, внаслідок чого отримала кредит на споживчі потреби у розмірі 10000 грн строком на 30 днів зі сплатою 2,5 % на день за зниженою відсотковою ставкою та 5% на день за стандартною процентною ставкою. Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 4695554 від 23.07.2021 року, що підтверджується квитанцією № 1713945640 від 23.07.2021 року. 28.12.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно до умов якого первісний кредитор ТзОВ «Мілоан» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Вердикт Капітал» свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 28-12/2021-72 від 28.12.2021 року вбачається, що ТзОВ «Мілоан» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4695554 від 23.07.2021 року, заборгованість за яким становить 35561 грн, що складається з 6561 грн заборгованості по тілу кредиту, 29000 грн 20 коп. заборгованості по відсоткам. 10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого кредитор ТзОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Коллект Центр» свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, вбачається, що ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4695554 від 23.07.2021 року, заборгованість за яким становить 54588 грн 10 коп., що складається з 6561 грн заборгованості по тілу кредиту, 48027 грн 10 коп. заборгованості по відсоткам. У відповідності до розрахунку заборгованості, складеного ТзОВ «Коллект Центр», у відповідача станом на 12.11.2025 року наявна заборгованість за кредитним договором № 4695554 від 23.07.2021 року, яка становить 54588 грн 10 коп., що складається з 6561 грн заборгованості по тілу кредиту, 48027 грн 10 коп. заборгованості по відсоткам. Водночас, суд не може в повній мірі погодитись із наведеною представником позивача сумою заборгованості відповідача за кредитним договором № 4695554 від 23.07.2021 року з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23.07.2021 року між [PERSON] та ТзОВ «Мілоан» укладено договір позики № 4695554 в сумі 10000 грн. строком на 30 днів зі сплатою 2,5 % на день за зниженою відсотковою ставкою та 5% на день за стандартною процентною ставкою. Крім цього, умовами кредитного договору № 4695554 від 23.07.2021 року передбачено, що строк кредитування може бути автоматично пролонговано, але не більше ніж на 60 днів. Відтак, подальше нарахування ТзОВ «Мілоан», ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» процентів за користування грошовими коштами за кредитним договором № 4695554 від 23.07.2021 року поза межами строку кредитування, є безпідставним, необґрунтованим і таким, що не відповідає його вимогам. З огляду на викладене вище, заборгованість відповідача за кредитним договором № 4695554 від 23.07.2021 року повинна була розраховуватись в межах строку кредитування, а саме з 23.07.2021 року по 21.10.2021 року (30 + 60 днів). Із відомостей про щоденні нарахування та погашення вбачається, що ТзОВ «Мілоан» в межах згаданого вище строку нараховано відповідачу 19059 грн 20 коп. заборгованості за відсотками. Крім цього, із таких відомостей вбачається, що відповідачем сплачено в якості погашення заборгованості за тілом кредиту 3439 грн, за відсотками 11642 грн, за комісією 2710 грн. При цьому, комісія за пролонгацію не підлягає нарахуванню у даному випадку, у зв`язку із чим такі слід зарахувати в якості погашення відповідачем заборгованості за відсотками. Таким чином, загальна сума заборгованості з 23.07.2021 року по 21.10.2021 року (30 + 60 днів) відповідача за кредитним договором № 4695554 від 23.07.2021 року повинна була становити 11268 грн 20 коп., яка складається з 6561 грн заборгованості по тілу кредиту (10000 грн - 3439 грн) та 4707 грн 20 коп. заборгованості за відсотками (19059 грн 20 коп. - 14352 грн), яка підлягатиме стягненню з [PERSON] на користь ТзОВ «Коллект Центр». Що стосується врахування заборгованості за комісією в якості погашення заборгованості за відсотками, слід вказати, що згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Судом встановлено, що 20.08.2021 року [PERSON] уклала з ТзОВ «Мілоан» договір позики № 101826162, шляхом підписання такого, додатку № 1 до нього та паспорту споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором J27240, внаслідок чого отримала кредит на споживчі потреби у розмірі 5000 грн строком на 30 днів зі сплатою 0,01 % на день за зниженою відсотковою ставкою та 5% на день за стандартною процентною ставкою. Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 101826162 від 20.08.2021 року, що підтверджується квитанцією № 1739877702 від 20.08.2021 року. 29.12.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29-12/2021-45, відповідно до умов якого первісний кредитор ТзОВ «Мілоан» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Вердикт Капітал» свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 29-12/2021-45 від 29.12.2021 року вбачається, що ТзОВ «Мілоан» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 101826162 від 20.08.2021 року, заборгованість за яким становить 16166 грн 40 коп, що складається з 4050 грн заборгованості по тілу кредиту, 12116 грн 40 коп. заборгованості по відсоткам. 10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого кредитор ТзОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Коллект Центр» свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, вбачається, що ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 101826162 від 20.08.2021 року, заборгованість за яким становить 27708 грн 90 коп., що складається з 4050 грн заборгованості по тілу кредиту, 23658 грн 90 коп. заборгованості по відсоткам. У відповідності до розрахунку заборгованості, складеного ТзОВ «Коллект Центр», у відповідача станом на 12.11.2025 року наявна заборгованість за кредитним договором № 101826162 від 20.08.2021 року, яка становить 27708 грн 90 коп., що складається з 4050 грн заборгованості по тілу кредиту, 23658 грн 90 коп. заборгованості по відсоткам. Водночас, суд не може в повній мірі погодитись із наведеною представником позивача сумою заборгованості відповідача за кредитним договором № 101826162 від 20.08.2021 року з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20.08.2021 року між [PERSON] та ТзОВ «Мілоан» укладено договір позики № 101826162 в сумі 5000 грн строком на 30 днів зі сплатою 0,01 % на день за зниженою відсотковою ставкою та 5% на день за стандартною процентною ставкою. Крім цього, умовами кредитного договору № 101826162 від 20.08.2021 року передбачено, що строк кредитування може бути автоматично пролонговано, але не більше ніж на 60 днів. Відтак, подальше нарахування ТзОВ «Мілоан», ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» процентів за користування грошовими коштами за кредитним договором № 101826162 від 20.08.2021 року поза межами строку кредитування, є безпідставним, необґрунтованим і таким, що не відповідає його вимогам. З огляду на викладене вище, заборгованість відповідача за кредитним договором № 101826162 від 20.08.2021 року повинна була розраховуватись в межах строку кредитування, а саме з 20.08.2021 року по 19.11.2021 року (30 + 60 днів). Із відомостей про щоденні нарахування та погашення вбачається, що ТзОВ «Мілоан» в межах згаданого вище строку нараховано відповідачу 6327 грн 90 коп. заборгованості за відсотками. Крім цього, із таких відомостей вбачається, що відповідачем сплачено в якості погашення заборгованості за тілом кредиту 950 грн, за відсотками 84 грн, за комісією 950 грн. При цьому, комісія за пролонгацію не підлягає нарахуванню у даному випадку, у зв`язку із чим такі слід зарахувати в якості погашення відповідачем заборгованості за відсотками. Таким чином, загальна сума заборгованості з 20.08.2021 року по 19.11.2021 року (30 + 60 днів) відповідача за кредитним договором № 101826162 від 20.08.2021 року повинна була становити 9343 грн 90 коп., яка складається з 4050 грн заборгованості по тілу кредиту (5000 грн - 950 грн) та 5293 грн 90 коп. заборгованості за відсотками (6327 грн 90 коп. - 1034 грн), яка підлягатиме стягненню з [PERSON] на користь ТзОВ «Коллект Центр». Судом встановлено, що 21.09.2021 року [PERSON] уклала з ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних витрат» договір позики № 77784952, шляхом підписання такого та додатку № 1 до нього електронним підписом одноразовим ідентифікатором JUpbx80W64, внаслідок чого отримала кредит на споживчі потреби у розмірі 4000 грн строком на 30 днів зі сплатою 0,01 % на день за зниженою відсотковою ставкою та 1,99 % на день за стандартною відсотковою ставкою. Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 77784952 від 21.09.2021 року, що підтверджується довідкою ТзОВ «ФК «Фінекспрес» від 19.09.2025 року. 22.02.2022 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до умов якого первісний кредитор ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Вердикт Капітал» свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022 року вбачається, що ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 77784952 від 21.09.2021 року, заборгованість за яким становить 13552 грн, що складається з 4000 грн заборгованості по тілу кредиту, 9552 грн заборгованості по відсоткам. 10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого кредитор ТзОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Коллект Центр» свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, вбачається, що ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 77784952 від 21.09.2021 року, заборгованість за яким становить 13552 грн, що складається з 4000 грн заборгованості по тілу кредиту, 9552 грн заборгованості по відсоткам. У відповідності до розрахунку заборгованості, складеного ТзОВ «Коллект Центр», у відповідача станом на 12.11.2025 року наявна заборгованість за кредитним договором № 77784952 від 21.09.2021 року, у розмірі 13552 грн, що складається з 4000 грн заборгованості по тілу кредиту, 9552 грн заборгованості по відсоткам. Водночас, суд не може в повній мірі погодитись із наведеною представником позивача сумою заборгованості відповідача за кредитним договором № 77784952 від 21.09.2021 року з огляду на наступне. Судом встановлено, що 21.09.2021 року між [PERSON] та ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних витрат» укладено договір позики № 77784952 в сумі 4000 грн строком на 30 днів зі сплатою 0,01 % на день за зниженою відсотковою ставкою та 1,99 % на день за стандартною відсотковою ставкою. Відтак, подальше нарахування ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних витрат», ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» процентів за користування грошовими коштами за кредитним договором № 77784952 від 21.09.2021 року поза межами строку кредитування, є безпідставним, необґрунтованим і таким, що не відповідає його вимогам. З огляду на викладене вище, заборгованість відповідача за кредитним договором № 77784952 від 21.09.2021 року повинна була розраховуватись в межах строку кредитування, а саме з 21.09.2021 року по 21.10.2021 року (30 днів). Із розрахунку заборгованості вбачається, що ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних витрат» в межах згаданого вище строку нараховано відповідачу 12 грн заборгованості за відсотками. Таким чином, загальна сума заборгованості з 21.09.2021 року по 21.10.2021 року (30 днів) відповідача за кредитним договором № 77784952 від 21.09.2021 року повинна була становити 4012 грн 65 коп., яка складається з 4000 грн заборгованості по тілу кредиту, 12 грн заборгованості за відсотками та 65 коп. 3% річних, яка підлягатиме стягненню з [PERSON] на користь ТзОВ «Коллект Центр». Зазначення у правилах надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних витрат», процедури і наслідки продовження строку кредитування не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження погодження [PERSON] із такими умовами з огляду на те, що у таких відсутній її підпис. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Долучені позивачем правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних витрат», не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в умовах договору позики, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року, яка прийнята у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Відповідно до частини 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. За статтею 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, суд приходить до висновку, що аргументи, якими представник позивача мотивувала позовні вимоги, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому такі слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за: договором позики № 3551406701-126654 від 29.09.2021 року у розмірі 2546 грн, що складається з 2000 грн заборгованості по тілу кредиту, 546 грн заборгованості по відсоткам; договором позики № 4695554 від 23.07.2021 року у розмірі 11268 грн 20 коп., яка складається з 6561 грн заборгованості по тілу кредиту та 4707 грн 20 коп. заборгованості за відсотками; договором позики № 101826162 від 20.08.2021 року у розмірі 9343 грн 90 коп., яка складається з 4050 грн заборгованості по тілу кредиту та 5293 грн 90 коп. заборгованості за відсотками; договором позики № 77784952 від 21.09.2021 року у розмірі 4012 грн 65 коп., яка складається з 4000 грн заборгованості по тілу кредиту, 12 грн заборгованості за відсотками та 65 коп. 3% річних Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У відповідності до частин 3, 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. З долучених до позовної заяви заявки на надання юридичної допомоги № 1086 від 01.10.2025 року, договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, додатків № 1 та № 2 до нього, прайс-листа АО «Лігал Ассістанс», вбачається, що розмір понесених позивачем витрат у зв`язку із розглядом цивільної справи за позовом ТзОВ «Коллект Центр» до [PERSON] становить 25000 грн та складається з послуг, а саме: надання усної консультації з вивченням документів кількістю 2 год., вартістю 4000 грн; підготовка пропозицій кількістю 3 год., вартістю 6000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду кількістю 5 год., вартістю 15000 грн. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України"). Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20). Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19. Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у частинах 3, 4, 5, 9 статті 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат. Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість. Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення заборгованості, в загальному розмірі 100912 грн 50 коп., які підлягатимуть частковому задоволенню в сумі 27170 грн 75 коп. Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи усталену практику дана справа є не складною. При цьому, адвокатом зовсім не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених адвокатом. Отже,

Outcome: partial