Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що 23.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (надалі за текстом ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та [PERSON] в електронній формі, через особистий кабінет останньої на сайті товариства, був укладений Договір № 4494449 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно умов якого останній отримав кредит у сумі 2000,00 грн строком на 360 днів, тобто по 18.03.2025 року. При цьому, пунктом 1.2.1 цього Договору, сторонами було передбачено, що за взаємною згодою сторін сума кредиту може бути збільшена, про що укладається Додатковий договір. Кредитні кошти в розмірі 2000,00 грн були зараховані відповідачу на банківській рахунок особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , нею була вказана особисто під час укладення договору. 25.10.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу № 25/10/2024, згідно умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» права грошової вимоги за кредитним договором. При цьому, про відступлення права вимоги ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повідомило позичальнику [PERSON] шляхом направлення відповідного повідомлення (SMS-повідомлення) на її телефонний номер, який був зазначений нею при укладенні кредитного договору. Внаслідок чого до позивача перейшло право грошової вимоги за Договором № 4494449 від 23.03.2024 року загальна сума заборгованості відповідача за яким склала 13850 грн, з якої заборгованість за тілом кредиту 2000 грн, заборгованість за процентами 10850 грн (які нараховані за період з 23.03.2024 року до 25.10.2024 року, тобто до відступлення права грошової вимоги), а штрафні санкції 1000 грн. Натомість позивачем було здійснено за Договором нарахування процентів за 144 календарних днів в період з 26.10.2024 року по 18.03.2025 року за стандартною процентною ставкою у сумі 7200,00 грн. Таким чином відповідач має перед позивачем заборгованість загальною сумою 21050,00 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту 2000,00 грн, заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором 10850,00 грн, заборгованість за процентами нарахованими за 144 календарних днів позивачем 7200,00 грн та штрафні санкції 1000 грн. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача позов шляхом подання до суду через свого представника адвоката Столітнього М.М. з використанням системи «Електронний суд» позовної заяви, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість загальною сумою 21050,00 грн; а також стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Також в змісті позовної заяви представник позивача, заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та зазначив про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Окрім того до позовної заяви представник позивача додав доказ надсилання іншому учаснику справи відповідачу копій поданих до суду документів у паперовій формі листом з описом вкладення, у відповідності до вимог абзаців першого і другого ч.7 ст. 43 та абзацу другого ч.1 ст. 177 ЦПК України, а саме копію опису вкладення у цінний лист на ім`я [PERSON] (а.с.107) та копію списку № Лінеура 25.10-форма 7 згрупованих поштових відправлень Укрпошта Документи (Ф.103) АТ «Укрпошта» (а.с.108-111), в якому під № 25 наявні відомості про рекомендоване поштове відправлення № 0505509208675 надіслане відповідачу. При цьому, згідно долученої судом до матеріалів справи роздруківки із сервісу https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html з інформацією щодо стану доставки відправлення № 0505509208675 останнє 12.12.2025 року було вручено відповідачу (а.с.135). 24.12.2025 року ухвалою суду (а.с.115-116) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право подати у 5-денний строк з дня одержання цієї ухвали заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.4 ст. 277 ЦПК України), а у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.7 ст. 279 ЦПК України) та відзив на позовну заяву (відзив). Копію ухвали направлено сторонам та отримано позивачем і його представником шляхом її доставки до їх електронних кабінетів 25.12.2025 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документа (а.с.122-123), а відповідачу, у порядку встановленому пунктом 5 ч.6 ст. 272 ЦПК України, за адресою її зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 23.12.2025 року № 03-17/4483 (а.с.114), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № R067070097963, яке 15.01.2026 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою про причини повернення, що адресат відсутній (а.с.129-130). Окрім того, суд додатково надіслав відповідачу ухвалу на її поштову адресу, зазначену позивачем у змісті позовної заяви (а.с.2) на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України та самому договорі (а.с.44 на звороті), про що в сукупності свідчить рекомендоване поштове відправлення № R067070097858, яке 09.01.2026 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою про причини повернення, що адресат відсутній (а.с.125-126). У встановлені судом строки відповідач не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, зокрема клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (відзив) не подала. У зв`язку з чим та після закінчення тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, передбаченого ч.2 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу, згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ураховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. 23.03.2024 року о 11:01:51 годині [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «60728» підписала заяву про прийняття пропозиції на укладення Договору про встановлення ділових відносин та використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів (а.с.31), дана заява є повною та безумовною згодою клієнта [PERSON] на укладення договору відповідно до умов публічної пропозиції ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», що розміщені на офіційному сайті за адресою: http://credit7.ua/pro-nas. 23.03.2024 року о 11:23:32 годині [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «27826» підписала Паспорт споживчого кредиту/Інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) (а.с.32-34), в якому були зазначені відомості про отримання нею від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредиту в сумі 2000,00 грн на строк 360 днів під стандартну процентну ставку 2,5% в день або 912,50% річних; знижену процентна ставка за кожен день користування кредитом 0,01% в день або 3,65 % річних, якщо клієнт до 01.04.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідкують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту; загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою розміром 18000,00 грн; орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) розміром 20000,00 грн. 23.03.2024 року о 11:23:32 годині між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений Договір №4494449 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.35-45), з використанням останньою для його підписання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «90779», згідно умов якого отримала кредит в сумі 2000,00 грн на строк 360 днів зі сплатою відсотків за стандартною процентною ставкою 2,50% в день, наслідок чого орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом за стандартною ставкою становить 20000,00 грн. При цьому, пунктом 2.1 цього Договору (а.с.37) його сторонами було узгоджено, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яка також зазначена у розділі «10. Реквізити та підписи сторін» зазначеного вище договору (а.с.44 на звороті). В свою чергу, у пункті 1.2.1 цього Договору (а.с.35 на звороті), його сторонами було узгоджено, що за взаємною згодою сторін сума кредиту може бути збільшена, про що укладається Додатковий договір. Одночасно з підписанням зазначеного кредитного договору [PERSON] також було підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.45 на звороті), яка є Додатком № 1 до кредитного договору, яка передбачала розрахунок за період з 23.03.2024 року по 17.03.2025 року із зазначенням загальної суми платежу за розрахунковий період в розмірі 19502,00 грн та загальної суми процентів за користування кредитом в розмірі 17502,00 грн, із врахуванням, що клієнтом [PERSON] не будуть виконані умови щодо отримання зниженої процентної ставки, розмір процентів за вказаний період буде перераховано за стандартною процентною ставкою, у зв`язку з чим перший платіж зі сплати процентів збільшиться та складе 500,00 грн, а загальна сума розмірів платежів, що зазначена в графіку платежів буде мати наступні значення: усього сума платежу за розрахунковий період складе 20000,00 грн, усього сума процентів за користування кредитом складе 18000,00 грн, а загальна вартість кредиту складе 20000,00 грн. 23.03.2024 року о 11:25:14 годині ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» перерахувало кошти в сумі 2000,00 грн [PERSON] на номер картки маска якої [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 361374241, призначення платежу: Зарахування 2000 грн на карту [NUMBER] , що підтверджує лист-повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (ТОВ «УПР») за Вих. №2402-0111 від 01.11.2024 року (а.с.49). В свою чергу інформація надана суду АТ КБ «ПриватБанк» за Вих. №20.1.0.0.0/7-260105/93014-БТ від 07.01.2026 року (а.с.133-134), на виконання ухвали суду від 25.12.2025 року (а.с.117-118), повідомляє те, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ) на яку 23.03.2024 року було зарахування коштів на суму 2000,00 грн. Однак, відповідач [PERSON] не виконала свої зобов`язання перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за Договором №4494449 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.03.2024, внаслідок чого станом на 25.10.2024 року мала перед кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» заборгованість в загальному розмірі 13850 грн, з якої 2000 грн заборгованість за тілом кредиту, 10850 грн заборгованість за процентами за користування кредитом (які нараховані за період з 23.03.2024 року до 25.10.2024 року), а 1000 грн штрафні санкції, про що свідчить відповідний розрахунок заборгованості складений директором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» станом на 25.10.2024 року (а.с.50-54). 25.10.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу № 25/10/2024 (а.с.58-67), згідно умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за плату право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», що також підтверджує копія акту прийому-передачі Реєстру Боржників, що є Додатком №2 до згаданого Договору (а.с.76); копія акту прийому-передачі документації, що є Додатком №4 до згаданого Договору (а.с.71); копія Реєстру Боржників (а.с.78-79), що є Додатком № 1 до Договору, в якому під № 5781 зазначена заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 4494449. Відповідно до платіжної інструкції АТ «ПУМБ» № 3475 від 01.11.2024 року (а.с.77) ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було здійснено оплату ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за договором факторингу №25/10/20254 від 25.10.2024 року. При цьому, про відступлення права вимоги ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повідомило позичальнику [PERSON] шляхом розміщення 25.10.2024 року о 17:03 годині в особистому кабінеті боржника інформації про це (а.с.55) та направлення 28.10.2024 року о 11:37 годині відповідного SMS-повідомлення (а.с.55 на звороті) на її номер телефону, який був повідомлений нею при укладенні кредитного договору та наслідок чого зазначений у розділі «10. Реквізити та підписи сторін» Договору № 4494449 від 23.03.2024 року (а.с.44 на звороті). Станом на дату укладення Договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 року, строк дії Договору № 4494449 від 23.03.2024 року не закінчився. У зв`язку із чим, у межах строку дії Договору № 4494449 від 23.03.2024 року, позивачем у період з 26.10.2024 року по 18.03.2025 року (144 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 7200,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.56-57). 25.11.2024 року [PERSON] , як єдиним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», було прийнято рішення №251124/1 про зміну найменування товариства з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», скорочене найменування ТОВ «Фінансової компанії «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (а.с.93). Таким чином заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором № 4494449 від 23.03.2024 року перед ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» складає 21050,00 грн, з яких 2000 грн тіло кредиту, 1000 грн штрафні санкції, 10850 грн проценти нараховані первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (за період з 23.03.2024 року до 25.10.2024 року, тобто до відступлення права вимоги), а 7200,00 грн проценти нараховані позивачем ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (за 144 календарних днів у період з 26.10.2024 року по 18.03.2024 року, тобто виключно після набуття права вимоги і до закінчення строку кредитування). Нормативно-правове застосування Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст. 3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно абзацу першого ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Висновки суду - щодо обґрунтованості позову Згідно із статтями 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідач не надала відзив на позовну заяву (відзив) та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, тому суд з врахуванням доказів наданих позивачем приходить до висновку про те, що за укладеним кредитним договором №4494449 від 23.03.2024 року відповідач не виконала взятих на себе зобов`язання по поверненню кредиту та не сплатила відсотки за користування ним, що є порушенням права позивача на своєчасне отримання від позичальника коштів за належним виконанням взятого на себе зобов`язання (основної суми боргу та процентів). У зв`язку з чим суд вважає обґрунтованою відповідну частину заявлених позивачем позовних вимог, а тому її необхідно задовольнити саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 2000,00 грн та суми прострочених платежів по процентах у розмірі 18050 грн (10850 грн + 7200 грн = 18050 грн), що разом становить 20050,00 грн. В свою чергу, згідно пункту 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб, який був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, від 18.04.2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023, від 06.11.2023 року № 734/2023, від 05.02.2024 року № 49/2024, від 06.05.2024 року № 271/2024, від 23.07.2024 року № 469/2024, від 28.10.2024 року № 740/2024, від 14.01.2025 року № 26/2025, від 15.04.2025 року № 235/2025, від 14.07.2025 року № 478/2025, від 20.10.2025 року № 793/2025 та від 12.01.2026 року № 40/2026, які в свою чергу були затверджені Законами України від 15.03.2022 року № 2119-IX, від 21.04.2022 року № 2212-IX, 22.05.2022 року № 2263-IX, 15.08.2022 року № 2500-IX, 16.11.2022 року № 2738-IX, 07.02.2023 року № 2915-ІХ, від 02.05.2023 року 3057-IX, від 27.07.2023 року № 3275-IX, від 08.11.2023 року № 3429-IX, від 06.02.2024 року № 3564-IX, від 08.05.2024 року № 3684-IX, від 23.07.2024 року № 3891-IX, від 29.10.2024 року № 4024-IX, від 15.01.2025 року № 4220-IX, від 16.04.2025 року № 4356-IX, від 15.07.2025 року № 4524-IX, від 21.10.2025 року 4643-IX та від 14.01.2026 року № 4757-IX. При цьому, в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 183/7850/22 (провадження № 61-14740св23) навів свою правову позицію за якою тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином позовна вимога в частині стягнення суми заборгованості за штрафом за договором № 4494449 від 23.03.2024 року у розмірі 1000,00 грн є необґрунтованою, оскільки штраф нарахований у період дії в Україні воєнного стану, а тому задоволенню не підлягає. У зв`язку з чим суд вважає необхідним відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог. - щодо судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу пунктом 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 2422,40 грн, згідно платіжної інструкції АТ «ПУМБ» від 04.12.2025 року № 8355 (а.с.1). Стосовно витрат, пов`язаних з розглядом справи, - на професійну правничу допомогу, судом встановлені наступні обставини. Згідно абзаців 1 і 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Аналогічний висновок зазначений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 червня 2020 року справа № 466/9758/16-ц (провадження № 61-39474св18). Відповідно до договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 (а.с.95-96), укладеного 10.12.2024 року між позивачем «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем, копії ордера серії АІ № 2062904 від 04.12.2025 року (а.с.102), заявки № 13518 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року (а.с.98-99), рахунку на оплату №13518-04/12-2025 від 04.12.2025 року, акту № 13518 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 04.12.2025 року (а.с.101), згідно яким вартість наданих юридичних послуг становить 10000,00 грн. Таким чином матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката в суді першої інстанції, а саме надання усної первинної та письмової юридичної консультації, дослідження наданих документі та аналіз фактичних обставин справи, аналіз чинного законодавства та судової практики, складання, оформлення та направлення адвокатських запитів, складання позовної заяви та інших документі, зокрема процесуальних документів, тому числі клопотання про витребування доказів. Водночас із цим від відповідача [PERSON] до суду не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, в порядку передбаченому ч.5 ст. 137 ЦПК України. При цьому, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24) висловлено позицію, згідно якої суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Ураховуючи зазначене, а також часткове задоволення позову, то суд вважає, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позовні вимоги задоволені частково на 95,24 відсотка (розмір задоволених позовних вимог х 100 / ціну позову, тобто 20050,00 грн х 100% / 21050,00 грн = 95,24), відмовлено в задоволенні позовних вимог у розмірі, що становить 4,76 відсотків (100 95,24 = 4,76), а саме: - судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2307,09 грн, які дорівнюють 95,24% від 2422,4 грн судового збору сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду; - судові витрати у вигляді витрат, пов`язаних з розглядом справи, - на професійну правничу допомогу в розмірі 9524,00 грн, які дорівнюють 95,24% від 10000,00 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених вимог у загальному розмірі 11831,09 грн (2307,09 грн + 9524,00 грн = 11831,09 грн).

Outcome: partial