Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 19.01.2026 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, зазначивши, що є власником автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 07.11.2023. 15 листопада 2025 року вказаний автомобіль став об`єктом вчинення адміністративного правопорушення [PERSON] , внаслідок чого позивачу було завдано матеріальної шкоди в розмірі 5100,00 грн, що складається з вартості безпосереднього лобового скла: 3400,00 гривень та послуг по його встановленню в розмірі: 3400,00 гривень, що підтверджується товарним чеком № 110 від 22.11.2025. За результатами розгляду справи, відповідно постанови Малинського районного суду Житомирської області № 283/3006/25 [PERSON] , 15 листопада 2025 року близько 23 години 30 хвилин в [ADDRESS] , висловлювався нецензурною лайкою, чіплявся до [PERSON] , чим порушив громадський порядок та спокій громадян. [PERSON] до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, із заявами та клопотаннями до суду не звертався. Потерпіла [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно висловлювався нецензурною лайкою, поводив себе агресивно, розбив лобове скло автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , на якому потерпіла приїхала в с. Пиріжки Коростенського району Житомирської області, чим заподіяв матеріальної шкоди. За результатами розгляду, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк три доби. Вищевказана постанова суду набрала законної сили 20.12.2025. Відповідач в добровільному порядку відмовився відшкодувати завдані збитки, вказаний автомобіль позивача застрахований згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 231863199 від 25.08.2025, після вказаної події позивач звернувся до ПАТ «Страхова група ТАС» щодо страхового випадку, однак йому пояснили що дана подія не охоплюється умовами укладеного договору і не є страховим випадком, необхідно звернутись до суду. [PERSON] вживав заходи досудового врегулювання спору, однак позитивного результату вони не дали, змушений був звернутись до суду з вказаним позовом, вимогами якого просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду завдану внаслідок адміністративного правопорушення у розмірі 5100, 00 гривень. Явка та позиція сторін по справі: Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. 24.02.2026 [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов разом з доказами до суду не подав, жодних заяв, клопотань від нього не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України,розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 07.11.2023 (а.с.11). [PERSON] 15 листопада 2025 року близько 23 годин 30 хвилин за адресою: с. Пиріжки Коростенського району Житомирської області по вул. Соборна, 36, вчинив дрібне хуліганство, а саме розбив лобове скло автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , громадянин [PERSON] , порушивши громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП. Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2025 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк три доби. Вказано постанва суду набрала законної сили 20 грудня 2025 року. Відповідно до наданого позивачем оригіналу товарного чеку №110 від 22.11.2025, виданого в результаті огляду лобового скла автомобіля на станції технічного обслуговування ФОП « [PERSON] », розмір збитків становить 5100,00 гривень, що складається з вартості безпосередньо лобового скла: 3400,00 гривень та послуг по його встановленню у розмірі: 1700,00 гривень (а.с.5). Мотиви та застосовані норми права. У силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Отже наявність вини у діях [PERSON] у вчиненні хуліганських дій та пошкодженні автомобіля у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст.5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписами частини першої, пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, відповідно до змісту вказаних норм матеріального права, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача. За зобов`язаннями, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе за одночасної наявності обов`язкових умов, якими є протиправна поведінка або бездіяльність, наявність дійсної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між діяннями та заподіянням такої шкоди, вина. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Необхідним є доведення, що саме протиправна поведінка є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи,- наслідком такої протиправної поведінки. За змістом вищезазначеної ст. 1166 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Позивач заявляючи вимогу про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 5100,00 гривень, надав суду оригінал товарного чеку №110 від 22.11.2025, виданого в результаті огляду лобового скла автомобіля на станції технічного обслуговування ФОП « [PERSON] », розмір збитків становить 5100,00 гривень, що складається з вартості безпосередньо лобового скла: 3400,00 гривень та послуг по його встановленню у розмірі: 1700,00 гривень, також в матеріалах справи містяться фото розбитого лобового скла автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП (а.с.5, 13-14). Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши надані стороною позивача докази, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для підтвердження розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди, яку [PERSON] визначив в сумі 5100,00 гривень, тому дані письмові докази можуть прийматися до уваги суду при визначенні розміру заподіяного збитку. За вказаних обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5100,00 гривень підлягають задоволенню. В підтвердження розміру заподіяної шкоди внаслідок пошкодження майна, позивачем долучені до матеріалів справи світлини з зображеннями автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , а також оригінал товарного чеку №110 від 22.11.2025, з зазначенням повної суми, яку позивач витратив, внаслідок адміністративного правопорушення вчиненого [PERSON] . Враховуючи задоволення позовних вимог [PERSON] , з відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору при поданні позову до суду.

Outcome: approved