Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Адвокат Люблінський О.Ф., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вищезазначеною заявою, якою просить встановити факт не проживання зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , померлим [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини із наступними особами, які зареєстровані в квартирі [ADDRESS] : [PERSON] , 1978 року народження, [PERSON] , 1997 року народження, [PERSON] 2005 року народження, [PERSON] , 2007 року народження. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . [PERSON] був зареєстрований у своєму будинку [ADDRESS] , але фактично проживав з 2001 року безперервно та постійно разом із заявницею однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . До цього вони обоє проживали кожний у своєму шлюбі. [PERSON] від свого шлюбу мав дві доньки [PERSON] та [PERSON] . Але цей шлюб був розірваний 10.12.1996 р. [PERSON] від свого шлюбу має доньку [PERSON] [INFO] . Але цей шлюб був розірваний 05.07.1990 р. Донька [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] і має від нього троє дітей, синів: [PERSON] , 1997 р.н., зареєстрований в квартирі з 03.10.2015 р., [PERSON] , 2005 р.н., зареєстрований в квартирі з 29.05.2017 р., та [PERSON] , 2007 р.н., зареєстрований в квартирі з 29.05.2017 р. Всі вони залишаються бути зареєстрованими в квартирі по теперішній час але фактично проживають: донька [PERSON] з чоловіком з 2016 року за адресою : [ADDRESS] , а всі троє синів за період з 2016 р. по 2020 р. виїхали проживати за кордон, в Республіку Молдова і проживають там постійно за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку загальною площею 56,8 кв.м. з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок [PERSON] 04.07.2018 р. успадкував від своєї матері [PERSON] . [PERSON] на день смерті [PERSON] не мала юридичного права успадкувати цей будинок, оскільки не перебувала з ним в офіційному шлюбі. Тому, їй спочатку потрібно було через суд встановити юридичний факт, що вона та покійний [PERSON] проживали разом постійно, не менше як п`ять років до відкриття спадщини. Тобто, підтвердити обставину, що вона є спадкоємцем 4-ї черги. Його доньки на день смерті батька вже тривалий час проживали за кордоном, на спадщину не претендували, відповідної заяви до нотаріальної контори не подавали. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.06.2025 року у цивільній справі № 688/1641/25 було ухвалено, заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини задовільнити. Рішення суду набрало чинності 10.07.2025 р. Маючи на руках відповідне рішення суду [PERSON] звернулася до Другої шепетівської державної нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . Але їй було відмовлено в цьому з тих підстав, що у неї відсутні документи, які підтверджують, що громадяни згідно довідки № 1390 від 27.08.2025 року виконавчого комітету Шепетівської міської ради крім неї не є спадкоємцями 4-ї черги відповідно до ст. 1264 ЦК України. Що даний факт може бути підтверджений лише рішенням суду про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З огляду на вищевикладене [PERSON] і звертається до Шепетівського міськрайонного суду з даною заявою. З огляду на обставину, що донька заявниці, [PERSON] , не проживає у її квартирі з 2016 року, а її онуки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у період з 2016 року по 2020 рік включно виїхали за кордон на постійне місце проживання слідує , що всі вони будучі зареєстровані у квартирі заявниці не можуть вважатися такими, що проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні заявниця та представник заявника заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримали. Від заінтересованих осіб - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви про встановлення факту що має юридичне значення не заперечують. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 червня 2025 року у цивільній справі № 688/1641/25 було ухвалено, заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини задовільнити. Рішення суду набрало чинності 10 липня 2025 року. [PERSON] був зареєстрований у своєму будинку [ADDRESS] . Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А, відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч.1 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст.1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а, ст.1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. П.23 Постанови Пленуму ВС України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини, а, згідно п.3.23 цієї ж Постанови №7 зазначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1268 ЦК України, є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Державна реєстрація за певною поштовою адресою сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за цією адресою реєстрації. Ця ж норма Закону вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. До аналогічних висновків дійшов й Верховний Суд у своїх постановах від 21.10.2020р. (справа №569/15147/17, провадж.№61-39308св18), та від 28.04.2021р. (спр.№204/2707/19, пров.№61-15380св20). Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Таким чином, з аналізу вищевказаних норм права вбачається висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті спадкодавця. За ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем мається на увазі як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання зі спадкодавцем за однією адресою, а ч.3 ст.1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що цілком можуть бути відмінними один від одного. Зібрані у справі, досліджені судом кожен окремо та в сукупності докази у повній мірі підтверджують факт не проживання зі спадкодавцем [PERSON] [INFO] , померлим [INFO] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини із наступними особами, які зареєстровані в квартирі [ADDRESS] : [PERSON] 1978 року народження; [PERSON] , 1997 року народження; [PERSON] 2005 року народження; [PERSON] , 2007року народження, що і не заперечується останніми. За вказаних обставин єдиним існуючим і ефективним способом захисту порушеного права позивача, є встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в судовому порядку. З огляду на викладене, виходячи з інтересів позивача щодо захисту його права на спадкування, зважаючи на те, що позивач не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити факт не проживання іншого спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доказово підтвердженими письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, не викликають сумніву в їх правдивості, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved