Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, шляхом направлення 29.10.2025 позовної заяви через підсистему "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, яка надійшла до суду 29.10.2025. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.09.2012 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №42. Від шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . З березня 2017 року сторони припинили шлюбні відносини та проживали окремо. Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2017 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу між сторонами, син [PERSON] залишився проживати разом з матір`ю та проживає з нею до сьогодні за адресою: [ADDRESS] , крім того, за вказаною адресою також проживає чоловік позивачки - [PERSON] , [INFO] . Відповідач з часу припинення шлюбних відносин з позивачем, взагалі не спілкується з сином [PERSON] , не цікавиться його життям, здоров`ям, розвитком та потребами, повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, попри те, що відповідач також проживає у селищі Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області та має змогу бачитись з дитиною, проводити разом час, однак свідомо цього не бажає. Крім того, відповідач зловживає алкогольними напоями. 21.08.2018 Голованівським районним судом Кіровоградської області видано судовий наказ №386/823/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.08.2018 і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Зазначений судовий наказ перебуває на примусовому виконанні в Голованівському відділі державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ВП № [NUMBER] від 09.10.2018). Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах, виданого Гайворонським відділом державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на боржника [PERSON] , заборгованість зі сплати аліментів за вищевказаним судовим наказом станом на 01.10.2025 складає 206637 грн 10 коп. Представник позивачки зазначає, що малолітній [PERSON] унаслідок тривалої відсутності спілкування з відповідачем, не вважає його своїм батьком, натомість дитина проявляє прихильність до чоловіка матері - [PERSON] , якого називає татом. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22.10.2025 [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] в приватному будинку, в якому зроблений сучасний ремонт, у дитини є окрема облаштована кімната, є спальне ліжко, шафа для одягу, куточок для виконання домашніх занять, одягом та взуттям забезпечений відповідно до сезонів, шкільне приладдя в наявності. Відповідно до висновку обстеження умов проживання, умови проживання, виховання та зростання дитини [PERSON] створено належним чином та відповідають потребам дитини. Згідно з довідкою-характеристикою №01-30/244 від 22.10.2025, виданою Голованівським ліцеєм ім. Т.Г. Шевченка Голованівської селищної ради, [PERSON] регулярно відвідує заняття, є охайною та доглянутою дитино. Батько [PERSON] контакту з ліцеєм не підтримує, із вчителями не спілкується, не бере участі у вихованні дитини. Згідно з довідкою №01-33/393 від 22.10.2025, виданою КНП «Голованівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Голованівської селищної ради [PERSON] знаходиться на обліку в дитячій консультації Голованівської лікарської амбулаторії КНП «Голованівський центр первинної медико-санітарної допомоги», відвідує дитячу консультацію з приводу захворювання чи профілактичних щеплень тільки у присутності матері, батько дитини [PERSON] жодного разу не з`являвся. Згідно з довідками від 21.10.2025 виданими КНП "Голованівська лікарня», на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога [PERSON] не перебуває, за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога протягом останніх п`яти років не зверталася. Враховуючи те, що відповідач вже вісім років не бажає підтримувати стосунки з дитиною, не цікавиться її життям, не дбає про її фізичний розвиток і здоров`я, не виконує батьківський обов`язок щодо виховання та матеріального утримання своєї дитини, захисту її прав та інтересів, вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , оскільки він свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 164, 165, 196 Сімейного кодексу України (далі - СК України), представник позивачки просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 04.11.2025 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання; залучено до участі у справі як орган опіки та піклування - Голованівську селищну раду Голованівського району Кіровоградської області та зобов`язано останню подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , матері дитини [PERSON] , яка бажає проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. На виконання ухвали суду від 04.11.2025 органом опіки та піклування 29.01.2026 суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, затверджений рішенням виконавчого комітету Голованівської селищної ради №8 від 28.01.2026. 30.01.2026 проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав вказаних в позові, просили позов задовольнити. Позивачка суду пояснила, що відповідач на протязі 2018-2022 років бачився з їх спільним сином лише один-два рази на рік, однак з 2023 року перестав цікавитись дитиною, на виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Від останніх зустрічей, які проходили між відповідачем та дитиною за місцем проживання відповідача з його матір`ю [PERSON] , в дитини склались негативні емоції, дитина скаржилась на те, що батько не проводив з ним час, а розпивав спиртні напої з бабусею. Таке дії зі сторони відповідача негативно впливають на психіку дитини. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги та має заборгованість зі сплати аліментів. Відповідач в засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується відміткою від 03.02.2026 на конверті про невручення рекомендованого листа з причин "адресат відсутній", який направлявся з судовою повісткою-викликом за зареєстрованим місцем проживання відповідача; заяву про розгляд справи у його відсутність або відкладення розгляду справи чи відзив на позов не подав. Представник органу опіки та піклування Довга О.В. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що висновок органу опіки та піклування підтримує, проти задоволення позову не заперечує. За відсутності заперечень позивачки про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив на позов, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивачку, її представника, з`ясувавши думку дитини, допитавши свідка та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.07.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 12 зворот). Відповідно до копії заочного рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2017 між сторонами було розірвано шлюб, який ними було зареєстровано 29.09.2012 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 13 зворот-14). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07.09.2022 Голованівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), позивачка 07.09.2022 уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с. 13). Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] від 09.10.2018, на виконанні Голованівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області перебуває судовий наказ по справі №386/823/18, виданий 17.09.2018 Голованівським районним судом Кіровоградської області про стягнення з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.08.2018 і до повноліття дитини, тобто до [INFO] (а.с. 5). Як вбачається з копії розрахунку заборгованості, наданого Голованівським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, у відповідача станом на 01.10.2025 існувала заборгованість перед позивачем по сплаті аліментів у розмірі 206637,1 грн за період з липня 2021 року по вересень 2025 року, протягом цього періоду аліменти відповідачем не виплачувались (а.с. 5 зворот). Як вбачається з довідки №1249 від 21.10.2025, виданої Голованівською селищною радою Голованівського району Кіровоградської області, позивачка проживає та зареєстрована в [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять чоловік - [PERSON] , 1967 року народження, син - [PERSON] , 2014 року народження (а.с. 6). Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї позивачки, складеного 22.10.2025 комісією в складі начальника служби у справах дітей Голованівської селищної ради Довгою О.В., головного спеціаліста служби у справах дітей Голованівської селищної ради Тофан Р.І., сім`я позивачки зареєстрована та проживає в [ADDRESS] у приватному будинку, в якому зроблений сучасний ремонт, у дитини є окрема облаштована кімната, умови проживання, виховання та зростання дитини створені належним чином та відповідають потребам дитини (а.с. 6 зворот). Згідно копії довідки №01-30/244, виданої 22.10.2025 Голованівським ліцеєм ім. Т.Г. Шевченка Голованівської селищної ради, [PERSON] , [INFO] , регулярно відвідує заняття, є охайним та доглянутим. Батько [PERSON] контакту з ліцеєм не підтримує, із вчителями не спілкується, не бере участі у вихованні дитини (а.с. 7). Відповідно до копії довідки №01-33/393, виданої 22.10.2025 КНП «Голованівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Голованівської селищної ради, [PERSON] знаходиться на обліку в дитячій консультації Голованівської лікарської амбулаторії КНП «Голованівський центр первинної медико-санітарної допомоги», відвідує дитячу консультацію з приводу захворювання чи профілактичних щеплень тільки у присутності матері, батько дитини [PERSON] жодного разу не з`являвся (а.с. 7 зворот). Згідно з копіями довідок, виданих 21.10.2025 КНП "Голованівська лікарня», на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога [PERSON] не перебуває, за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога протягом останніх п`яти років не зверталася (а.с. 8). Відповідно до наданого суду висновку органу опіки і піклування Голованівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, затвердженого рішенням Голованівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області №8 від 28.01.2026, доцільно в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , 2014 року народження, оскільки батько дитини повідомив, що на даний час він хворіє та не має можливості виконувати свої батьківські обов`язки (а.с. 52-55). [PERSON] , якому на час розгляду справи виповнилось 11 років в судовому засіданні пояснив, що він не бажає зустрічатись з батьком, який не турбується про нього, нічим його не забезпечує. Проживає разом з матір`ю та вітчимом [PERSON] . Коли матір з батьком почали жити окремо, то його батько іноді брав до себе додому, де проживає з бабусею [PERSON] . Перебуваючи в батька та бабусі, з ним ніхто час не проводив, а батько постійно вживав горілку з бабусею. З батьком дуже давно не бачився, останніми роками батько про нього не згадує, не телефонує. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що добре знає сім`ю позивачки, яка проживає з ним по-сусідству з 2022 або 2023 року. Відповідача колись знав та знає, що останній доводиться [PERSON] батьком. Відповідача разом з дитиною жодного разу не бачив, вихованням дитини займається [PERSON] , який в даний час проживає з позивачкою. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідка і таких доказів суду не надано. Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно статей 9, 18 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990, ратифікованої Україною 27.09.1991 (набрала чинність для України 27.09.1991) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Згідно положення п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивачка, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, суд вважає доведеним той факт, що відповідач з 2023 року і по день розгляду справи (більше 3-х років) не виявляв щодо дитини [PERSON] батьківського піклування, оскільки не провідував дитину, не цікавився його життям та здоров`ям, не відвідує шкільний заклад в якому навчається син і таких дій вчиняти не намагався. Враховуючи встановлені обставини, викладені в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні, враховуючи те, що відповідач протягом тривалого часу не здійснював жодних дій, які б могли свідчити про виявлення батьківського піклування до дитини; після звернення позивачки з позовом до суду, відповідач так і не проявив уваги до дитини, не вчиняє будь-яких дій щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, його виховання, тобто продовжує ухилятись від виконання своїх обов`язків по вихованню до дитини, відзив на позов та заперечення до суду не подав, і навпаки - виявив байдужість знаючи про наявність відносно нього спору щодо позбавлення його батьківських прав, а тому підстави для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відсутні. Встановивши наявність умисних дій відповідача щодо невиконання батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність захисту інтересів дитини. Мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми, саме рішення суду про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Судом встановлено, що на утримання дитини, по відношенню до якої відповідач позбавляється батьківських прав, на користь позивачки вже стягнуто аліменти, а тому підстав для вирішення питання про стягнення з відповідача аліментів в даній справі суд не знаходить. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частин 1, 2, 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Як вбачається з наданої позивачкою квитанції №7131-4498-0701-0205 від 29.10.2025 (а.с. 15 зворот) та виписки про зарахування судового збору (а.с. 21), остання за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 968,96 грн, виходячи з розміру, встановленого п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що підлягає відшкодуванню відповідачем. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено. Також на відповідача слід покласти понесені позивачкою витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, що підтверджується копією ордеру на надання правничої допомоги від 29.10.2025 (а.с. 4 зворот), копією договору про надання правничої допомоги №419/65 від 21.10.2025 (а.с. 9-10), копією акту приймання-передачі наданих послуг від 28.10.2025 (а.с. 10 зворот), копією квитанції до прибуткового касового ордера б/н від 21.10.2025 (а.с. 14 зворот). Отже, позивачкою надані належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн, які, у зв`язку з відсутністю клопотань про їх зменшення, слід стягнути в повному обсязі з відповідача. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved