Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

1. Суть спору. ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 14630,00 грн. та судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 10.11.2023 між сторонами укладено кредитний договір (оферти) №09.11.2023-100001991, за яким [PERSON] отримав кредит в сумі 7000 грн. строком на 38 днів. Свої зобов`язання за договором позивач виконав, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів відповідачу. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дає право позивачу стягнути з нього заборгованість за кредитом у судовому порядку. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 23.09.2025 дану справу було передано для розгляду за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.09.2025 дану справу було передано для розгляду за підсудністю до Гощанського районного суду Рівненської області. Ухвалою Гощанського районного Рівненської області від 20.11.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Протокольною ухвалою 14.01.2026 судове засідання відкладено, у зв`язку з неявкою відповідача щодо якого відсутні відомості про ознайомлення щодо часу та місця розгляду справи. Ухвалою від 24.02.2026 вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання нез`явився. Про час і місце судового розгляду відповідач повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, прийшов до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). 3. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що 10.11.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір (оферти) №09.11.2023-100001991, за яким [PERSON] отримав кредит в сумі 7000 грн. строком на 38 дні -до 17.12.2023. Відповідно до п. 3.1 Договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача [NUMBER] (п. 4.1 Договору). Відповідно до п. 9.1. договору, у разі несплати Кредиту та/або Процентів та/або Комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню Кредиту та/ або Процентів та/або Комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених Договором. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми Кредиту та/або несплати нарахованих Процентів та/або Комісії до Позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Умовами договору передбачено, що за користування кредитом встановлюються фіксована процентна ставка в розмірі 2,5% за один день користування ним, протягом всього строку, на який надається кредит (п.8 договору). Крім того, умовами договору передбачено сплату комісії, неустойки, яка нараховується за кожен день невиконання/неналежнного виконання кожного окремого зобов`язання та нарахування процентів відповідно до ст.625 ЦК України. Укладення договору підтверджується наявною у матеріалах справи копією пропозиції на укладення кредитного договору (оферта), копією заявки на укладення кредитного договору №09.11.2023-100001991 від 10.11.2023, копією підтвердження укладення кредитного договору, паспортом споживчого кредиту, які підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором. Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] кредит у розмірі 7000 грн., а відповідач отримав кредитні кошти у вказаному розмірі. До позовної заяви долучено розрахунок заборгованості [PERSON] , розмір якої складає: 14630,00 грн., що складається із: 7000 грн. тіло кредиту, 7630,00 грн. проценти. У розрахунку зазначено, що проценти по кредиту нараховані за період з 10.11.2023 по 17.12.2023. Таким чином, судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість у вказаному вище розмірі, яка на теперішній час не повернута і цим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) та Законом України «Про електрону комерцію». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з абз. 2 ч. 2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ст.12 Закону України «Про електроннукомерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором №09.11.2025-100001991 становить 14630 грн. Правильність розрахунку відповідачем не оспорюється, а відтак такий розрахунок є належним доказом. Таким чином, оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, а також враховуючи позицію відповідача, який не оспорив ані суму позову, ані підстав, з яких позов заявлений, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов ТОВ «Споживчий центр» задоволено, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved