Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Представник Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» у листопаді 2025 року звернулося в суд із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 66 608,08 грн. та судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» надає послуги теплопостачання до квартири [ADDRESS] , в якій проживає [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання, як споживач виконував неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 01.11.2025 рік утворилась заборгованість у розмірі 66 608,08 грн. з оплати за послуги теплопостачання. 18.12.2025 року відповідач подав до суду відзив, за змістом якого, проти позовних вимог заперечив у повному обсязі. Вказав, що ним проведена оплата у загальній сумі 2 120 грн. Просив заявлені вимоги залишити без задоволення Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак скористався правом подачі відзиву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачем-відповідачем зобов`язання по оплаті наданих послуг постачання теплової енергії та гарячої води. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із централізованого опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 17 від 26.01.2010 року. 20.05.2024 року між ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" та [PERSON] укладено договір №91/24 реструктуризації погашення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячоговодопостачання, згідно якого [PERSON] визнав борг у сумі 55 962,85 грн., що утворився станом на 01.05.2024 року, та [PERSON] зобовязався його погасити до 19.05.2025 року, також до 20 чиста кожного місяця протягом дії договору здійснювати оплату поточних нарахувань за надані комунальні послуги. Термін дії договору закінчився 19.05.2025 року, взяті на себе зобов`язання згідно вказаного договору [PERSON] не виконує. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок забезпечується тепловою енергією та гарячою водою, наданою позивачем, отже позивач надавав послуги з постачання теплової енергії та гарячої води відповідачу. Відповідно до розрахунку боргу за теплоенергію ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 01.11.2025 року у відповідача наявна заборгованість у сумі 66 608,08 грн. за період з 01.11.2022 року по 01.11.2025 року. Як слідує із наданих відповідачем квитанцій, останнім 12.12.2025 року здійснено дві оплати на рахунок ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" в розмірі 1 000 грн. та 1 120 грн. (що в загальній сумі становить 2 120 грн.), із призначенням платежу: «за опалення, особ.рах. [NUMBER] ». Дані квитанції не містять період заборгованості, а отже суд їх враховує в предмет спору. Зазначений будинок забезпечується тепловою енергією, наданою позивачем, отже позивач надавав послуги з теплопостачання відповідачу. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Пункт 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст.12 Закону надання житлово-комунальних послуг хдійснюється виключно на договірних засадах. Згідно із ч.5 ст.13 Закону відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладення договору виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). В перехідний період від моменту введення в дію (01.05.2019 року) Закону Укпаїни «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року до моменту укладення нових договорів про надання комунгальних послуг, пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних пологу, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. У силу статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Внаслідок неналежного виконання споживачем [PERSON] зобов`язання по оплаті наданих послуг станом на 01.11.2025 року виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 66 605,08 грн., що підтверджується розрахунком боргу за теплоенергію ДМП Івано-Франківськтеплокомуненерго. Згідно ст. ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи часткову оплату відповідачем суми заборгованості в розмірі 2 120 грн., що підтверджується відповідними платіжними документами, та відсутність належних доказів з боку відповідача, які б свідчили про спростування вимог позивача щодо наявної заборгованості, суд вважає що слід частково задовольнити позов, та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 64 485,08 грн. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в розмірі 3028 гривня 00 копійок. На підставі наведеного,

Outcome: partial