Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

І. Зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором № 00-9760349 від 11.05.2024 у розмірі 11 086,00 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.05.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та Відповідачем в електронній формі було укладено кредитний договір на суму 5 500,00 грн. Надалі, на підставі договору факторингу № 25112024-МК/Ейс від 25.11.2024, право грошової вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС». Відповідач зобов`язання за договором не виконав. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Судом встановлено, що 11 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» (Первісний кредитор) та відповідачем було укладено Кредитний договір № 00-9760349 в електронній формі. На виконання умов договору, 11.05.2024 Первісний кредитор перерахував кредитні кошти в сумі 5 500,00 грн на платіжну картку № [NUMBER], яка була вказана Відповідачем. Факт отримання коштів підтверджується повідомленням від платіжного сервісу ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН». Таким чином, Кредитодавець виконав свої зобов`язання в повному обсязі. 25 листопада 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (Клієнт) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 25112024-МК/Ейс. Відповідно до Акту прийому-передачі та Реєстру боржників № Б/Н від 25.11.2024, Позивач набув статусу нового кредитора та право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 00-9760349 від 11.05.2024. Відповідно до умов договору, Відповідач був зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування коштами. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку, Відповідач у встановлені строки кошти не повернув, чим порушив умови Кредитного договору. Станом на дату звернення до суду, заборгованість Відповідача становить 11 086,00 грн, з яких: 5 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5 586,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами. Будь-яких доказів, що спростовують зазначений розмір заборгованості або підтверджують її повне чи часткове погашення, відповідачем суду надано не було. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яка виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає доведеним факт укладення між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору, виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів, а також факт належного переходу права вимоги за вказаним кредитним договором до позивача на підставі укладених договорів факторингу. Відповідач, в свою чергу, своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача. Щодо судових витрат, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем надано докази сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн., який підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., що підтверджується Договором про надання правничої допомоги, Додатковою угодою та Актом прийому-передачі наданих послуг. З урахуванням складності справи, обсягу наданих послуг та їх вартості, суд вважає заявлені витрати на професійну правничу допомогу обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з Відповідача відповідно до статті 137 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи вищевикладене, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, застосувавши до встановлених фактичних обставин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved