Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

До суду із позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в інтересах якого діє законний представник мати [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Міністерство оборони України, Військова частина [NUMBER] , [INFO] про встановлення факту перебування особи на утриманні. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 15.11.2008 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Новоархангельського РУЮ Кіровоградської області, про що зроблено відповідний актовий запис №64. У період спільного проживання, а саме [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Їх сім`я проживала разом у спільному будинку по [ADDRESS] (до зміни адміністративного поділу Новоархангельського) району Кіровоградської області. 06.12.2012 року шлюб [PERSON] із [PERSON] розірвано на підставі рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області, проте спільне проживання вони не припинили. Тобто, припинення шлюбу де-юре відбулося, але де-факто - колишнє подружжя через короткий проміжок часу помирилося та вирішило відновити подружні відносини. Між позивачем та [PERSON] припинились суперечки і були відновлені добрі стосунки, що притаманні подружжю, після чого вони знову почали проживати однією сім`єю разом із спільною донькою за вказаною вище адресою. У подальшому життєві обставини склалися таким чином, що у 2015 сімейні відносини із [PERSON] знову погіршилися, і позивач разом із донькою, за їх спільно прийнятим рішенням переїхала проживати в будинок до своїх батьків, що розташований по [ADDRESS] . Однією із умов прийняття такого рішення (домовленості) було те, що батько дитини та колишній чоловік [PERSON] зобов`язується приймати участь у вихованні дитини, а також надавати матеріальну допомогу та натуральну допомогу, а саме утримувати позивача, як колишню дружину та матір його дитини, оскільки розмір доходів останньої був недостатнім для того, щоб належним чином забезпечити, як [PERSON] , так і спільну дитину всім необхідним для її гідного виховання та забезпечення її розвитку. Крім того, позивач з дитинства є особою з інвалідністю третьої групи по зору. Через деякий час [PERSON] , одружився з [PERSON] та в нього в цьому шлюбі народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Позивачка ж в свою чергу з моменту розриву сімейних відносин і до теперішнього часу стосунків ні з ким не будувала, у шлюбні відносним не вступала. Після того, як [PERSON] разом із донькою переїхала проживати в будинок до своїх батьків, в період часу з 2015 по 2023 року її колишній чоловік [PERSON] виконував свої обов`язки з виховання дочки та утримання як своєї доньки так і позивачки, як колишньої дружини. Зокрема, він регулярно надавав їм різного виду допомогу, а саме купував продукти харчування та одяг, цікавився їхнім станом здоров`я та при необхідності допомагав фізично по господарству, підтримував морально та психологічно. Крім того, [PERSON] доволі часто приїздив за місцем їхнього проживання, був присутній на сімейних святах. Фактично він утримував та підтримував колишню дружину та дитину в усіх сферах життя та був їхньою опорою. У кінці 2022 року [PERSON] за внутрішнім переконанням вступив до лав Збройних Сил України на захист територіальної цілісності та суверенітету України у зв`язку з військовою агресією рф. Перед набуттям статуту військовослужбовця останній наголошував, що піде таким чином захищати позивачку з донькою, оскільки має певні навички. Також він говорив [PERSON] , що буде висилати їм з донькою кошти, але його трагічна загибель [INFO] це унеможливила. Після смерті [PERSON] позивачка почала процес оформлення спадкових прав своєї неповнолітньої доньки [PERSON] . Зокрема, в процесі оформлення і захисту своїх спадкових прав, як законного представника неповнолітньої дитини [PERSON] постало питання про встановлення факту утримання позивачки, як колишньої дружини [PERSON] . Встановлення факту перебування позивачки на утриманні загиблого колишнього чоловіка необхідно їй для отримання в майбутньому виплат від органу місцевого самоврядування, держави Україна та оформлення спадкових прав неповнолітньої дитини. Вищезгадані особи, а також донька [PERSON] отримали 5/6 частин від 15 000 000 грн., в сумі 12 500 000 грн. у рівних частках. На підставі вищевикладеного, позивач просила суд встановити факт, що вона у період з початку 2015 року по 2023 рік перебувала на утриманні громадянина [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] у с. Червонопопівка Кремінського району Луганської області. Позивач [PERSON] та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, заперечив проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] повідомлені у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, проте [PERSON] направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, заперечила проти задоволення позову. Представник третьої особи МОУ у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог; у письмових поясненнях виклав свої мотиви. Представник третьої особи в/ч [NUMBER] повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте направив до суду пояснення згідно яких заперечив проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи [INFO] повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте направив до суду клопотання з проханням розглядати справу без його участі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що є двоюрідною сестрою з загиблим [PERSON] по батьковій лінії. З [PERSON] у неї добрі, сімейні відносини, вони підтримують дружні стосунки. З [PERSON] (своїм рідним дядьком) у неї нормальні, неконфліктні відносини. З [PERSON] вона також має нормальні відносини, вона є матір`ю її покійного двоюрідного брата [PERSON] . З [PERSON] вона не має ніяких відносин, а з її дитиною [PERSON] спілкується коли бачиться. З третіми особами по справі ніяких відносин не має. З загиблим братом, [PERSON] , вона була у гарних, тісних відносинах. Свідок зазначила, що підтверджує той факт, що [PERSON] дійсно допомагав [PERSON] та своїй дитині. У них були нормальні відносини. Він допомагав як матеріально, так і фізично. Позивач має інвалідність, а тому загиблий брат давав їй кошти на лікування, допомагав по ремонту, продуктами, одягом. Батько загиблого брата [PERSON] з останнім не спілкувався, він покинув його і пішов в іншу сім`ю, а її батько виховував племінника (її брата) як свого рідного сина, тому [PERSON] дуже часто бував у них. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що [PERSON] є її матір`ю, у них дуже гарні відносини. [PERSON] і [PERSON] є її дід і баба. З бабусею у неї хороші відносини, а з дідусем у неї відсутнє спілкування, оскільки з її татом він також не спілкувався. [PERSON] є її мачухою, вони не мають між собою ніяких відносин. З сином свого батька, тобто з братом вона також немає ніяких відносин. З третіми особами по справі вона ніяких відносин не має. ЇЇ батько, [PERSON] , постійно допомагав їй і мамі. Це були грошові перекази, техніка, продукти, одяг, а також він допомагав фізично. ЇЇ мама є особою з інвалідністю по зору і батько часто давав маім кошти на лікування. Батько допомагав їм таємно, оскільки його дружина була проти їх спілкування. Заслухавши сторони, представника позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ч .1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 15 листопада 2008 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . 06 грудня 2012 року рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області, яке набрало законної сили 18.12.2012 року, шлюб розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , батьком зазначений [PERSON] , мати зазначена [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 51 від 09.02.2023 року, вчинений Новоархангельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Як вбачається з довідки № 645 від 16.08.2023 року в/ч [NUMBER] [PERSON] , дійсно в період з 26.01.2023 по 01.02.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно довідки № 779 від 11.04.2023 року Новоархангельської селищної ради [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] дійсно приймав участь у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що позивачу необхідно встановити факт, що має юридичне значення, який, на її переконання, надасть право на одержання одноразової грошової допомоги як колишній дружині загиблого військовослужбовця, яка перебувала на його утриманні. Згідно з положеннями ст. 41 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. У ч. 9 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28.06.2023 № 3161-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168). Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 Постанови № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Стаття 16-1 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення права на виплату одноразової грошової допомоги) визначає, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Стаття 16-1 Закону № 2011-ХІІ відсилає до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» для визначення кола утриманців. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон №2262-XII) право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). За змістом положень ст.31 Закону №2262-XII члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. З урахуванням наведеного, статус утриманця у розумінні ст. 31 Закону №2262-XII та, відповідно, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги згідно зі ст. 16-1 Закону № 2011-ХІІ, мають виключно члени сім`ї загиблого, які на час його смерті перебували на його утриманні або отримували постійну та основну допомогу, яка забезпечувала їх існування. Вказаний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів КАС від 16.04.2025 року в справі №280/3747/23. Поняття членів сім`ї визначається відповідно до положень Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, для того, щоб мати право на призначення та отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: а) факт проживання з загиблим; б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків. Проте, судом встановлено, що шлюб між позивачем і [PERSON] 06 грудня 2012 року рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області розірвано; вказане рішення суду набрало законної сили 18.12.2012 року. Безпосередньо позивач у позові зазначила, що з 2015 року вона не проживала з загиблим [PERSON] , який після припинення їх спільних відносин проживав одиноко, а в подальшому уклав шлюб з відповідачем [PERSON] . Тобто відсутність факту проживання позивача і [PERSON] , відсутність між ними спільного побуту і взаємних прав та обов`язків визнається позивачем і не є спірними питанням. Свідки у судовому засіданні також підтвердили, що позивач не проживала з загиблим [PERSON] , який мав іншу сім`ю разом з [PERSON] . З урахуванням викладеного, відсутні законні підстави для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту того, що позивач у період з початку 2015 року по 2023 рік перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, згідно ст.141 ЦПК України судові витрати по справі необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed