Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Представник позивача Цимбал В.І. звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 06.01.2022 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа-Банк» (нині АТ «Сенс Банк») угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом 21 800,00 грн. Відповідач належним чином не виконувала зобов`язання за договором, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 54 179,37 грн., з яких 31 512,97 грн., прострочене тіло кредиту, 22 666,40 грн., відсотки за користування кредитом. Позивач зазначає, що банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти, проте вимоги про погашення боргу залишилися без відповіді. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, судовий збір у розмірі 2422,40 грн., та витрати на правничу допомогу 4853,08 грн. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10.11.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в прохальній частині позовної заяви, просив суд про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Судом установлено, що відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ЦПК України. Судові повістки про виклик до суду були опубліковані на офіційному вебсайті «Судова влада України», оскільки відповідач зареєстрована на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює здійснення належного повідомлення шляхом особистого вручення поштової кореспонденції. У зв`язку з цим суд здійснив виклик відповідача шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України відповідно до вимог чинного процесуального законодавства. Відповідач, будучи обізнаним про наявність судового провадження, не подав відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, не повідомив суд про причини неявки та не заявив клопотань про відкладення розгляду справи. Враховуючи, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо належного повідомлення відповідача, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення відповідно до статей 223, 247, 280282 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Такий підхід відповідає принципу юридичної визначеності та положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 06.01.2022 року відповідач [PERSON] , звернулася до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією укласти Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Вказана угода була укладена у порядку, передбаченому чинним законодавством. Відповідачем було підписано та засвідчено ознайомлення з Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, яка підтверджує належність АТ «Альфа-Банк» до системи гарантування, граничний розмір відшкодування за вкладами у розмірі 200 000 гривень, а також інші умови гарантій, встановлені відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Цей документ містить підпис відповідача, підтверджений згаданим одноразовим ідентифікатором. Відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту, який містив усі ключові умови надання кредиту, а саме: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Cameleon»; мета кредиту для особистих потреб; ліміт Кредитної лінії у розмірі 200 000,00 грн. (Двісті тисяч гривень); сума встановленої кредитної лінії 21 800,00 грн., процентна ставка за користування кредитною лінією для торгових операцій у розмірі 0,01% та/або операцій зняття готівки у розмірі 37%; тип процентної ставки фіксована; тип картки VISA Platinum; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 10% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Усі вказані умови були погоджені сторонами, що підтверджується електронним підписом відповідача. Факт укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії підтверджується Акцептом пропозиції, який підписано уповноваженою особою банку. Відповідно до змісту Акцепту, банком було погоджено видати відповідачеві кредитну картку. Умовами Угоди передбачено можливість зміни ліміту кредитної лінії, порядок її анулювання, а також умови активації картки, яка відбулася після першої транзакції або встановлення ПІН-коду. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору утворилась заборгованість перед позивачем у загальній сумі 54 179,37 грн з яких: 31 512,97 грн прострочене тіло кредиту; 22 666,40 грн відсотки за користування кредитом. Вказані дані підтверджуються наданим позивачем розрахунком заборгованості та виписками з банківського рахунку відповідача, які, відповідно до положень бухгалтерського обліку та практики Верховного Суду, є належними доказами здійснення операцій. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.ч.1, 2 ст.1054 Цивільного кодексу України). Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу у розпорядження кредитні кошти, якими Відповідач активно користувався, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд визнає його правильним, а також враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростований належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як передбачено ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Також, ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту, що підтверджується: - Паспортом споживчого кредиту від 06.01.2022 року; - Акцептом пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії; - Договором про банківське обслуговування фізичних осіб. Зазначеними документами підтверджується факт погодження сторонами істотних умов договору, зокрема: розміру кредитного ліміту (21 800,00 грн), процентної ставки (0,01 % для торгових операцій та 37 % для операцій зняття готівки), строку користування кредитом, порядку та строків погашення заборгованості. За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що суд задовольняє позов в повному обсязі. Щодо вимоги представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката. У позовній заяві представник позивача просив також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4853,08 грн. Суд зазначає, що відповідно до ч.8 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, сторона, яка вважає за необхідне відшкодувати понесені нею судові витрати, повинна надати суду відповідні докази їх розміру до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів було зроблено відповідну заяву. Судом встановлено, що позивач у позовній заяві зазначив про наявність укладеного з адвокатом договору про надання професійної правничої допомоги та навів розміри заявлених витрат. Разом з тим, до матеріалів справи не додано самого договору, на який посилається позивач, а також відсутні будь-які інші документи, що підтверджують фактичне понесення витрат на правничу допомогу, зокрема: платіжні доручення, квитанції, акти приймання-передачі послуг, рахунки чи інші документи, які б свідчили про оплату таких послуг. Представником позивача у позовній заяві дійсно зазначено орієнтовний розрахунок судових витрат у сумі 4853,08 грн., проте матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів фактичного понесення таких витрат, зокрема - договору про надання правничої допомоги, акту виконаних робіт, квитанцій чи платіжних доручень про оплату послуг адвоката. Єдиним документом, доданим позивачем на підтвердження витрат, є копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю представника позивача, яка не підтверджує факту надання ним правничої допомоги у цій справі та оплати такої допомоги позивачем. Відповідно до ч.3 ст.133 та ч.1, 3 ст.141 ЦПК України, сторона, яка заявляє вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язана надати суду докази фактичного понесення таких витрат, їх зв`язку з розглядом конкретної справи та розумності їх розміру. Оскільки позивач не довів факту реального понесення витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про їх стягнення не підлягають задоволенню як необґрунтовані та недоведені. Відтак, оскільки позивач не надав суду доказів понесення витрат на правничу допомогу, підстави для їх стягнення з відповідача відсутні. У задоволенні вимоги представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2422,40 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суд зазначає, що під час розгляду справи права відповідача порушені не були, а провадження здійснювалося з дотриманням принципів змагальності сторін та рівності учасників процесу, передбачених статтями 12, 13 ЦПК України. Відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження, дату, час і місце судових засідань у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Судом вжито всіх передбачених законом заходів для забезпечення його участі у справі та реалізації права на захист. Водночас відповідач не подав відзиву на позов, не надав доказів на спростування вимог, не повідомив суд про причини неявки та не заявив клопотань. Така процесуальна поведінка є реалізацією його права, але не свідчить про порушення з боку суду. Справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог та на підставі поданих доказів. Позивач довів обставини, на які посилався, тоді як відповідач своїм правом на подання заперечень не скористався. Отже, заочне рішення ухвалено з дотриманням вимог процесуального закону та без порушення прав відповідача.

Outcome: approved