Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Представник ТОВ «Коллект Центр» звернулася до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 13.11.2019 р. між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір № 95833644000, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 8164,00 грн. на строк до 13.12.2019 р. включно. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 8164,00 грн. 23.12.2021 р. було укладено договір № 229, відповідно до якого АТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 95833644000. Так, 23.12.2021 р. було укладено договір № 23/12-2021/229, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 95833644000. Далі, 10.01.2023 р. було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітіл» відступило ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 95833644000. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимог до відповідача за договором № 95833644000. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 95833644000 від 13.11.2019 р. становить 45284,42 грн., з яких: 34521,57 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10762,85 грн. заборгованість за нарахованими процентами. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 20.01.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, разом з позовом зазначила про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явилася, поважну причину неявки суду не повідомила, відзив не надала, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 13.11.2019 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 95833644000. Відповідно до п. 1.1. договору, підписуючи цей договір, позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» з можливістю відкриття розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку і оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09.06.2017 року (із усіма змінами і доповненнями). Відповідно до пункту 2.1. договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та Правил. Пунктом 3.1. договору передбачено, що сума кредиту за договором становить 8164,00 грн. Згідно з пунктом 3.3. договору кредит надається позичальнику для особистих потреб в сумі 8164,00 грн. - на придбання товару: пральна машина Samsung WF60F1ROGOWDUA 005K5LWMA00171H, шляхом оплати оплати банком з позичкового рахунку позичальника. Відповідно до пункту 3.9. договору процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 0,00001 % річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у розмірі 7,00001 % річних (пункт 3.10. договору). Звертаючись до суду та обґрунтовуючи своє право на стягнення заборгованості за договором № 95833644000 від 13.11.2019 р., позивач зазначає, що набув відповідне право вимоги на підставі договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, укладеного між ним та ТОВ «Вердикт Капітал», яке, у свою чергу, набуло право вимоги від ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відповідно до договору факторингу № 23/12-2021/229 від 23.12.2021 р. Останнє набуло право вимоги від АТ «Укрсиббанк» на підставі договору факторингу № 229 від 23.12.2021 р. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 513 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 23.12.2021 р. між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» укладено договір факторингу № 229, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» відступив ТОВ «Інкасо Фінанс» право грошової вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за договором № 95833644000 від 02.02.2021 року. 23.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 23/12-2021/229, відповідно до умов якого ТОВ «Інкасо Фінанс» відступив ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] за договором № 95833644000 від 02.02.2021 року. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступив права вимоги до боржників, зазначених в додатках № 1 та № 3 до цього договору, з урахуванням змін, зокрема до [PERSON] за договором № 26209966433050. При цьому, договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 95833644000 між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено 13.11.2019 року, а не 02.02.2021 року, як зазначено в додатках до договорів факторингу, за якими передано право вимоги, та договір за № 26209966433050 не відповідає номеру договору, який був укладений між первісним кредитором та відповідачем. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зроблений правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги:1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі № 910/11177/20). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив правовий висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20). Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ТОВ «Коллект Центр» не довело порушення його прав з боку відповідача [PERSON] та наявність у нього права звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором № 95833644000 від 13.11.2019 р., оскільки не доведено переходу прав вимоги, а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості відсутні. Згідно зіст. 141 ЦПК Українисудові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed