Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором надання коштів у кредит №73137967 від 26.02.2025 у розмірі 15 733,36 грн, 2 422,40 грн сплаченого судового збору, а також 4 500 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу, з підстав та мотивів викладених у позовній заяві. Ухвалою судді від 20.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.02.2025 між ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , укладено договір надання коштів у кредит №73137967 шляхом підписання електронним підписом [PERSON] (позичальника). Таким чином, договір був укладений в електронній формі, який відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. З цього моменту електронний договір вважається укладеним, в силу положень ч. 2 ст. 640 та ст. 1046 ЦК України. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20). Відповідно до умов договору ТзОВ «1безпечне агентство необхідних кредитів» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн строком 20 днів, на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування ними в порядку та на умовах, визначених цим договором. Факт отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 10 000,00 грн підтверджується копією платіжної інструкції № 1a5602a8-d2a1-4017-b6ba-1aeac4396dd8 від 26.02.2025. Крім того, що 26.02.2025 між ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , укладено Додаткову угоду №14549717 до договіру надання коштів у кредит №73137967 від 26.02.2025 шляхом підписання електронним підписом [PERSON] (позичальника), якою Сторони домовились продовжити Строк кредитування на 10 днів та викласти п.п. 2.2.2. п. 2.2. Договору в новій редакції: «2.2.2. Строк кредитування/Строк Договору 40 днів». Крім того, 07.06.2025 між ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , укладено Додаткову угоду №15107232 до договіру надання коштів у кредит №73137967 від 26.02.2025 шляхом підписання електронним підписом [PERSON] (позичальника), якою у зв`язку з виникненням у Позичальника заборгованості за Договором (далі «Заборгованість») та зверненням до Кредитодавця з проханням про розстрочку погашення Заборгованості, Сторони домовилися про реструктуризацію погашення Позичальником Заборгованості, що утворилася на дату укладення цієї Додаткової угоди в сумі 17700 грн 0 коп. (сiмнадцять тисяч сімсот гривень нуль копійок) на 240 (двісті сорок) днів. Загальна сума Заборгованості є фіксованою. Позичальник сплачує Кредитодавцю суму Заборгованості, вказану у п. 1 Додаткової угоди, частинами за наступним графіком: 1) 07.06.2025 - 1966,64 грн. 2) 07.07.2025 - 1966,67 грн. 3) 06.08.2025 - 1966,67 грн. 4) 05.09.2025 - 1966,67 грн. 5) 05.10.2025 - 1966,67 грн. 6) 04.11.2025 - 1966,67 грн. 7) 04.12.2025 - 1966,67 грн. 8) 03.01.2026 - 1966,67 грн. 9) 02.02.2026 - 1966,67 грн. 16.10.2025 між ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено Договір факторингу № 16/10/25, у відповідності до умов якого ТзОВ «1безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінпром Маркет» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінпром Маркет» приймає належні ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі до відповідача. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025 ТзОВ "Фінпром Маркет" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 733,36 грн, з яких: 8 033,36 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 400,00 грн сума заборгованості за процентами; 1 500,00 грн сума заборгованості за комісією; 0 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою; 4 800,00 грн сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Таким чином, в разі сплати Відповідачем коштів на рахунок Первісного Кредитора, вони були б перераховані на рахунки позивача та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам договору надання коштів у кредит №73137967 від 26.02.2025 відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. З огляду на те, що відповідачем не надано інших розрахунків заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, ухвалюючи заочне рішення у справі, приймає вказані розрахунки позивача, як належний та допустимий доказ. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 26.02.2025, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. З огляду на викладене, на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. У справі встановлено, що згідно укладеного з ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» договору кредит у сумі 10 000,00 грн було надано відповідачу строком на 30 днів на умовах нарахування процентів за користування кредитом відповідно до Договору. У подальшому, між сторонами укладалися додаткові угоди, якими було продовжено строк дії договору до 40 днів, а також погоджено графік реструктуризації боргу. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. При цьому, відповідач не заперечив факту укладення 26.02.2025 договору з ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», факту укладення додаткових договорів і не виконання своїх грошових зобов`язань. Договіри та їх умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Як слідує з матеріалів справи, відповідачем не виконується зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів за користування кредитом. Будь-яких доказів на спростування заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов договору. Доказів, які б підвереджували неправомірність вимог позивача суду також не надано. Одночасно, згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача перед позивачем за Договором надання коштів у кредит №73137967 від 26.02.2025 15 733,36 грн, з яких: 8 033,36 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 400,00 грн сума заборгованості за процентами; 1 500,00 грн сума заборгованості за комісією; 4 800,00 грн сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Враховуючи, що відповідачем в належний спосіб умови кредитного договору не виконані, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт наявності заборгованості відповідача за таким договором, тому позов підлягає до повного задоволення. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з квитанції від 14.11.2025 №579942049.1, позивачем при пред`явленні позовної заяви через систему «Електронний суд» сплачено судовий збір в розмірі 2 442,40 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Щодо оплати професійної правничої допомоги то суд приходить до наступного висновку. Уповноваженим представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору надання правничої допомоги від 25.08.2025 № 25-08/25ФП, акту приймання-передачі надання правничої допомоги, Витяг з Акту №5-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги, а також копію платіжної інструкції. Беручи до уваги наведене вище, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем витрати на оплату професійної правничої допомоги на суму 4 500,00 грн.

Outcome: approved