Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

26 вересня 2025 року представник позивача, адвокат Філоненко О.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] включно. В обґрунтуванні позову посилається на те, що з 14 серпня 2014 року по 30 жовтня 2020 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Ухвалою від 02 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву. 30 жовтня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки бажаний розмір аліментів в розмірі частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є необґрунтованим та надмірним для відповідача. Після розлучення з позивачкою [PERSON] у 2023 році зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу у відповідача є неповнолітній син [INFO] . Крім того, у [PERSON] від попереднього шлюбу є донька [INFO] у вихованні та утриманні якої бере участь відповідач. Таким чином, після одруження, у відповідача виникли зобов`язання по матеріальному забезпеченню не тільки дружини, а й її дитини, а також спільної дитини з [PERSON] . Окрім того, на матеріальному утриманні [PERSON] перебувають його батьки пенсіонери, що мають невеликий розмір пенсії. Викладені вище обставини зумовлюють об`єктивну неможливість відповідача до виплати аліментів у бажаній для позивача сумі, оскільки мають надмірний тягар для відповідача. Ухвалою від 27 листопада 2025 року зобов`язано [PERSON] надати до суду докази, на підтвердження факту проживання малолітньої [PERSON] разом з позивачкою [PERSON] , на час звернення з позовом до суду. Вказана ухвала виконана позивачем 23 січня 2026 року. Позивачка в судове засідання не з`явилася. 02 березня 2026 року від представника позивача, адвоката Філоненка О.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. 19 січня 2026 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання для розгляду справи по суті, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що рішенням Світловодського міськрайонного суду від 30 жовтня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.10) Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] .(а.с.12) З копії довідки Служби реєстраційного обліку населення вбачається, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані та проживають в Італії, м. Мілан.(а.с.50) З позовної заяви вбачається, що неповнолітня [PERSON] перебуває на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що відповідач [PERSON] 12 серпня 2023 року зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.34) Від даного шлюбу [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .(а.с.33) Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 того ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з вимогами ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною особою, зареєстрований у належній йому на праві власності квартирі, створив нову сім`ю, в якій народжена ще одна дитина син [PERSON] , 2022 року народження, має регулярний дохід у вигляді заробітної плати у розмірі 20380 грн., тому суд дійшов висновку, що відповідач має змогу і повинен сплачувати аліменти на утримання дитини від першого шлюбу, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Твердження відповідача, що на його утриманні перебувають батьки похилого віку, пенсіонери, жодним доказом не підтверджується. Надані копії пенсійних посвідчень батьків відповідача лише підтверджують їх статус пенсіонерів, а не факт перебування їх на його утриманні. Твердження відповідача, що на його утриманні перебуває донька його дружини [PERSON] , 2013 року народження, жодним доказом не підтверджується. Відповідачем надано лише копію рішення про позбавлення батьківських прав біологічного батька вказаної дитини [PERSON] . У відзиві відповідач вказує проте, що [PERSON] проживає разом з ним, його дружиною [PERSON] , та сином [PERSON] , 2022 року народження. Проте, даний факт проживання їх однією сім`єю та перебування вказаної дитини на його утриманні спростовується наданими суду відомостями про зареєстрованих осіб за місцем його реєстрації. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України). У відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. В зв`язку з чим, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1331 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved