Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

позивач Долинська міська рада Кропивницького району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування звернулася до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] , у якому (позові) просила: - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, а батьком [PERSON] є [PERSON] . Мати дітей ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про своїх дітей, не виховує їх, не створює умов для їх повноцінного життя та розвитку. Дітей було взято на облік служби, як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Умови проживання дітей не відповідають їх потребам. Дітей було негайно відібрано за рішенням виконкому. Орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей. Ухвалою від 18.06.2025 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження у справі. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Ухвалою від 09.09.2026 підготовче провадження у справі закрито та її призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні. Представник позивача у судовому засіданні 18.11.2025 підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити аргументуючи свою позицію аналогічно викладеному у позові. Відповідач у судовому засіданні 18.11.2025 заперечувала проти задоволення позивних вимог, просила не позбавляти її батьківських прав відносно дітей. Пояснила, що більше не зловживає алкогольними напоями, працює на сезонних роботах та робить косметичних ремонт у будинку, де проживає. Пояснила, що її негативна поведінка була обумовлена конфліктними відносинами зі співмешканцем, однак наразі вони з ним разом не проживають. Також повідомила, що після того як у неї відібрали дітей вона бачилась з ними приблизно три рази, двічі у садочку та один раз у патронатній родині. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , повідомив, що позивача та відповідача він знає, оскільки у його патронатну родину було передано дітей [PERSON] та [PERSON] . На уточнююче питання пояснив, що він є вихователем патронатної сім?ї з квітня 2023 року і його сім?я здійснювала патронат щодо 11 дітей. Надав покази про те, що після прийняття у себе дітей мати часто дзвонила їм, майже через день. Згодом перерви між телефонними дзвінками збільшувались. Телефонні розмови матері та дітей проходили у позитивному руслі, вона їм говорила, що хоче їх повернути. Було досягнуто згоди на побачення з дітьми, але [PERSON] на зустріч з дітьми не з`явилась, згодом пояснивши це тим, що перебувала у лікарні. [PERSON] обіцяла дітям, що зустрінеться з ними, але дозвіл на побачення від відповідної служби так і не отримала. Ту обставину, що мати не прийшла на зустріч [PERSON] сприйняв нормально, а [PERSON] негативно, він не вірив, що мати прийде та забере їх. У середині травня йому зателефонувала [PERSON] , яка на його думку перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Згодом діти стали менше згадувати про маму, вони хочуть бачити її, але повертатися до неї не бажають. Також повідомив, що у [PERSON] енурез, а у [PERSON] енкопрез (нетримання калу), але з часом кількість таких випадків зменшилась. Були випадки коли [PERSON] прокидався уночі сидів скручений, плакав та викрикував щось, але таких випадків з часом стало менше. Крім того повідомив, що у дітей відсутне поняття гігієни, вони бояться води, не вміють митися. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , повідомив, що відповідач близько трьох років є його сусідкою з якою вони проживають у одному селі через чотири будинки. Надав покази про те, що [PERSON] мучалась зі своїм співмешканцем, який пив, бив її та ганявся за нею з бензопилою. Співмешканець забирав у [PERSON] продукти, які потім продавав. [PERSON] , після того як у неї відібрали дітей купила собі велосипед щоб їздити до м. Долинська на підробітки, купила плиту та шпалери. Повідомив, що вже три місяці не бачив [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння. Також повідомив, що може охарактеризувати [PERSON] лише позитивно, вона дуже працьовита, допомагає пенсіонерам. 24.02.2026 сторони у судове засідання не з`явились. Про причини своєї неявки суд не повідомляли. Клопотання про оголошення перерви у розгляді справи до суду не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників, які не з`явились у судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Заслухавши представника позивача та відповідача, допитавши свідків та дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулась позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи та заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження останніх серії [NUMBER] від 13.06.2019 та серії [NUMBER] від 15.12.2020. За даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 08.04.2025 № 00050520597 відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. За даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 08.04.2025 № 00050520485 батьком [PERSON] є [PERSON] . Діти разом із матір`ю зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витами з реєстру територіальної громади від 21.08.2024. За даними листа КЗ «Долинський міський центр соціальних служб» від 01.04.2025 № 01-20/126, сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом. Зі слів сусідів, [PERSON] зловживає алкоголем, її діти є свідками неадекватної поведінки дорослих, наполохані. Мати не вмикає світло у будинку і дітям не дозволяє. [PERSON] розповідав сусідам, що він боїться, ховається під ковдру і їсть мівіну. [PERSON] не відчиняє дверей будинку представникам старостату, які підтверджують зловживання нею алкоголем. Не відомо чим харчуються діти, коли мати перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Жодної державної допомоги сім`я не отримує. Залишається відкритим питання бездоглядності дітей [PERSON] . Наказами начальника служби у справах дітей Долинської міської ради від 07.04.2025 № 33, № 34 малолітніх [PERSON] та [PERSON] взято на облік служби як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, через неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків. За даними акта обстеження умов проживання від 22.04.2025 № 58, сім`я проживає за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Будинок складається із трьох житлових кімнат, кухні, коридору, кімнати для майбутнього санвузла. Вода кринична, опалення пічне та газове. На подвір`ї безлад. Літня кухня закопчена та має сліди від пожежі, яку днями вчинив малолітній [PERSON] , який любить гратися сірниками, має неабияку схильність та інтерес до підпалів, робить схованки з сірниками. Умови проживання сім`ї незадовільні. У будинку безлад, стійких запах алкоголю. В одній із кімнат у стані сильного алкогольного сп`яніння спала мати [PERSON] , тоді як мати дітей також перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Із приготованої їжі - пара грінок. На килимах є місця зі слідами підпалів, зроблених [PERSON] . В дитячій кімнаті безлад, одяг на дітях потребує прання, хоча в цілому, в дітей є одяг та взуття, які відповідають їх віку та сезону. В кожного з дітей є окреме ліжко, на якому безлад, постільна білизна потребує заміни. Є місце для навчання. Емоційні зв`язки між членами сім`ї відсутні. [PERSON] зловживає алкоголем, ігнорує рекомендації відповідних служб, безвідповідально ставиться до виховання дітей та виконання своїх батьківських обов`язків, що призвело до загрози їх життю та здоров`ю. Рекомендовано негайне відібрання дітей в матері, через загрозу їх життю та здоров`ю. Для [PERSON] рекомендована робота з психологом з метою покращення психоемоційного стану та зменшення впливу стресових розладів (страх, сум, тривожність, провина). За даними актів проведення оцінки рівня безпеки дитини від 22.04.2025 рівень безпеки малолітніх [PERSON] , [PERSON] становить - «Дуже небезпечно». На підставі рішення виконавчого комітету Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 23.04.2025 № 158 в [PERSON] було негайно відібрано малолітніх [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю. На підставі рішення виконавчого комітету Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 23 квітня 2025 року № 159 малолітніх [PERSON] та [PERSON] влаштовано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . За даними витягу з протоколу № 6 позачергового засідання комісії з питань захисту прав дитини Долинської міської ради від 29.04.2025, [PERSON] не з`явилася на засідання комісії, хоча й була особисто повідомлена та запрошена на нього в кабінеті служби у справах дітей Долинської міської ради. За інформацією начальника служби у справах дітей, 25.04.2025 пані [PERSON] мала лягти на лікування в КНП «Долинська центральна лікарня», у зв`язку із алкогольною залежністю, але так і не з`явилася до медичного закладу, як і на зустріч із синами в супроводі патронатного вихователя. Відповідно до листа КЗ «Долинський МЦСС» від 02.06.2025 № 01-20/189, із 30.05.2025 сім`ї [PERSON] припинено надання послуги соціального супроводу, через невиконання без поважних причин матір`ю дітей вимог, визначених Договором про надання соціальних послуг. За даними характеристик на [PERSON] від 04.06.2025 № 99/13-23 та [PERSON] від 04.06.2025 № 100/13-23, виданих Богданівським старостинським округом Кропивницького району Кіровоградської області, пані [PERSON] фактично проживала за місцем своєї реєстрації разом із своїми двома синами та співмешканцем [PERSON] , який наразі мобілізований до ЗСУ. Жінка не працює, джерело доходів сімї на даний час - дрібні підробітки та грошові перекази від [PERSON] , який до мобілізації не мав постійної роботи і також займався дрібними підробітками. Пані [PERSON] та пан [PERSON] завжди були схильні до вживання алкоголю, але останнім часом алкогольна залежність жінки почала прогресувати, що спричинило дестабілізацію та ускладнення проблем в побуті та вихованні дітей. Між співмешканцями постійно виникали конфліктні ситуації, які неодноразово переростали у бійки. [PERSON] та [PERSON] не в повному обсязі виконували батьківські обов`язки, не достатньо дбали про фізичний, моральний та психологічний розвиток своїх дітей. Представниками старостинського округу з [PERSON] постійно проводилися роз`яснювальні роботи щодо її аморальної поведінки, необхідності належного виховання дітей та створення відповідних умов для їх проживання; їй неодноразово пропонувалося звернутися до Долинського УСЗН для оформлення державної соціальної допомоги, на що вона ніяк не реагувала. Згідно з висновком органу опіки та піклування Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 05.06.2025 № 01-40/268/2 є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] , [PERSON] . За даними листа Долинського управління Кропивницької філії Кіровоградського обласного центру зайнятості від 06.06.2025 № 01-34/77/02/25, [PERSON] не перебуває на обліку як безробітна. Зазначені вище, встановлені судом обставини учасниками справи не заперечувалися, докази на їх спростування суду не надавались. З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Положеннями ч. 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 141, ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Положеннями ст. 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, що була підписана Україною 21.02.1990, ратифікована постановою Верховної Ради України 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з п. 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на правову підставу для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей позивач посилався на ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню до дітей (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, позивач обґрунтовує тим, що відповідач уникає виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у належному вихованні дітей, не забезпечує належні умови проживання для дітей та не вживає активних дій для поліпшення таких умов, не цікавиться розвитком дітей та їх здоров`ям. У свою чергу, судом не встановлено об`єктивних підстав, які б перешкоджали відповідачу належним чином піклуватися про своїх дітей, спілкуватися з ними, з урахуванням її обізнаності про місце перебування дітей та можливості безперешкодно дізнатися його, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання матері виконувати свої батьківські обов`язки, визначені законом, по відношенню до дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 15, п. 16 постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07.12.2006 у справі «Хант проти України»). Відповідач із обґрунтованими запереченнями проти задоволення позовних вимог до суду не зверталась. У суду відсутні дані про те, що не виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків пов`язане з її душевною хворобою, недоумством чи іншим тяжким захворювання або з іншими не залежними від неї причинами. З огляду на зазначене, судом відзначається, що відповідач свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей, що є першоосновою розвитку особистості дітей, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дітей, їх підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дітей, поваги до їх гідності, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, хоча, за недоведеністю протилежного, має можливість для цього, а отже не приймає участь у вихованні дітей та не виконує свої батьківські обов`язки, визначені законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, для позбавлення батьківських прав. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов`язки не полягають лише у наданні матеріальної допомоги (утримання), яка відповідачем також не надається, - вони включають у себе також і батьківську турботу та ласку, піклування про здоров`я дитини, їх духовний, моральний та фізичний розвиток, підготовку до навчання, спілкування з нею. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги насамперед інтереси дітей, які є пріоритетними при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов`язує позбавлення батьківських прав, при цьому судом було не встановлено реальної юридичної чи/та фактичної неможливості відповідача, яка є матір`ю дітей, вчиняти відповідні дії, які становлять зміст батьківського обов`язку, що свідчить про наявність її вини у невиконанні такого обов`язку, відсутність перешкод з боку інших осіб, для належного виконання нею батьківських обов`язків, на підставі чого суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, яка на переконання суду заявлена позивачем в інтересах дітей, вона не суперечать положенням законодавства, які регулюють сімейні правовідносини, а тому така вимога підлягає задоволенню і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту інтересів дітей. При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, на підставі чого, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судових збір», та позов задоволено повністю, - суд дійшов висновку, що судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1211,20 грн. (п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судових збір»), слід стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved