Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 08 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75466768 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 1000,00 грн. строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису Svvxa7J8cu, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - artem.dryha@mail.ru) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 08 червня 2021 року між позикодавцем та відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №75466768 до Договору позики №75466768, за умовами якої Позичальник збільшує суму позики на 2000,00 грн. Таким чином, загальний розмір позики з урахуванням докредитування становить 3000,00. Кредитодавцем ідентифіковано відповідача та на його електронну адресу було направлено одноразові ідентифікатори та встановлено, що останній використав/наклав наступні електронні підписи/одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання договорів, а саме підпис Svvxa7J8cu - 08.06.2021 10:56:00 та btwRpvXJI1 - 08.06.2021 11:06:00, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Позикодавець на виконання умов договору позики №75466768 від 08 червня 2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 3 000,00 за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». Враховуючи викладені вище умови Договору позики №75466768 від 08 червня 2021 р. та додаткової угоди, та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 0 грн., заборгованість останнього за договором позики складає 10 164,00 грн., зокрема: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 164,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Отже, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами - не виконав ні перед позикодавцем/первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором - ТОВ «Фінпром Маркет» що набуло право вимоги за договором позики №75466768 на підставі договору факторингу. 19 листопада 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» уклали Договір факторингу № 1911 від 19 листопада 2021 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75466768 від 08 червня 2021 року. 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75466768 від 08 червня 2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03 квітня 2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10 164,00 грн. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» суму заборгованості у розмірі 10 164,00 грн.за договором позики №75466768 від 08 червня 2021 року, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та 4500 грн. витрат на професійні правничу допомогу. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» про витребування доказів задоволено. Витребувано уАТ КБ «ПриватБанк» інформацію на підтвердження факту відкриття карткового рахунку відповідачем, зарахування на нього грошових коштів відповідно до кредитного договору. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. 10 лютого 2026 року АТ КБ «ПриватБанк» надало до суду лист з якого вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ) на яку 08 червня 2021 року надійшло зарахування коштів у сумі 1000,00 грн. та 2000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач, повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 08 червня 2021року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №75466768 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) на суму 1000,00 грн. строком на 30 днів та процентною ставкою 1,90 % від суми позики за кожен день, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором Svvxa7J8cu (а.с.12). До кредитного договору банк надав таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписаного електронним підписом відповідача, відповідно до якого дату повернення позики та сплати нарахованих процентів зазначено 08 липня 2021 року (а.с.13). 08 червня 2021 року на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції № cd2d17f5-14d3-46a9-a4c6-d2fb94491785 було перераховано кошти у сумі 1000,00 грн. на виконання умов договору позики № 75466768, що підтверджується листом ТОВ "ФК Фінекспрес" за вих. № КД-000067866/ТНПП від 27 жовтня 2025 року (а.с.15) та платіжною інструкцією (а.с.16). 08 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №75466768 до договору позики №75466768 від 08 червня 2021 року на суму 2000,00 грн. Таким чином, загальний розмір позики з урахуванням докредитування становить 3 000,00. Угода підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором btwRpvXJI1 (а.с.13). 08 червня 2021 року на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції № 202a07db-5bf1-4fe6-96ca-c086d0b0bd24 було перераховано кошти у сумі 2000,00 грн. на виконання умов договору позики № 75466768, що підтверджується листом ТОВ "ФК Фінекспрес" за вих. № КД-000067864/ТНПП від 27 жовтня 2025 року (а.с.16) та платіжною інструкцією (а.с.17). Ідентифікацію відповідача [PERSON] підтверджено довідкою про ідентифікацію (а.с.14). З розрахунку суми заборгованості за договором позики №75466768 від 08 червня 2021 року вбачається, що заборгованість [PERSON] за період з 08 червня 2021 року по 19 листопада 2025 року складає 10164 грн., з яких: заборгованість за тілом позики - 3000,00 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 7164,00 грн. (а.с.72-77). 19 листопада 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» укладено договір факторингу № 1911, у відповідності до якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі заборгованостей (а.с. 29-33). Згідно акт прийому-передачі Реєстру заборгованостей від 19 листопада 2021 року за договором факторингу № 1911 від 19 листопада 2021, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» прийняло Реєстр заборгованостей (а.с.34). Згідно акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру заборгованостей від 19 листопада 2021 року в електронному вигляді за договором факторингу № 1911 від 19 листопада 2021, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» прийняло інформацію, яка надана в електронному вигляді (а.с.34). Відповідно до реєстру прав вимоги №3 від 19 листопада 2021 року ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №75466768 в сумі 10164,00 грн., з яких: 3000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7164,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.35-36). 03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФК, у відповідності до якого, ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» передає (відступає) ТОВ «Фінпром Маркет» за плату, а ТОВ «Фінпром Маркет» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі заборгованостей (а.с. 37-41). Згідно акт прийому-передачі Реєстру заборгованостей від 03 квітня 2023 року за договором факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року, ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» передало, а ТОВ «Фінпром Маркет» прийняло Реєстр заборгованостей (а.с.42). Згідно акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру заборгованостей від 03 квітня 2023 року в електронному вигляді за договором факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року, ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» передало, а ТОВ «Фінпром Маркет» прийняло інформацію, яка надана в електронному вигляді (а.с.42). Відповідно до реєстру прав вимоги від 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №75466768 в сумі 10164,00 грн., з яких: 3000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7164,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.43-44). Як вбачається із інформації, наданої АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду № 20.1.0.0.0/7-260130/85125-БТ від 05 лютого 2026 року, на ім`я [PERSON] , в банку емітовано карту емітовано карту [NUMBER] ( [NUMBER] ). До відповіді долучено виписку по рахунку відповідно до якої вбачається рух коштів, зокрема 08 червня 2021 року на рахунок зараховано 1000,00 та 2000,00 грн. (а.с.88 -90). Будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов вищезазначеного договору. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Договір факторингу № 1911, укладений 19 листопада 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» та договір факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року укладений між ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» є дійсними та чинними, відомості про те, що вони оскаржувався в судовому порядку, відсутні. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України, вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом досліджені надані позивачем докази, враховано, що зазначені докази відповідачем не спростовано, що є його процесуальним обов`язком. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Фінпром Маркет» не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а також складових його повної вартості, зокрема нарахованих відсотків за користування даними кредитними коштами. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено суму заборгованості відповідача [PERSON] за договором позики № 75466768 від 08 червня 2021року у розмірі 4791,00 грн. з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1791,00 грн. сума заборгованості за відсотками нарахованих у період з 09 червня 2021 року по 08 липня 201 року включно з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру відсоткової ставки та періоду кредитування та приходить до висновку про задоволення позову ТОВ «Фінпром Маркет» в цій частині. Щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентах у розмірі 5373 грн. нарахованих за період з 09 липня 2021 року по 06 жовтня 2021 року включно, то такі позовні вимоги до задоволення не підлягають з огляду на наступне. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Таким чином, кредитор позбавлений права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитними договорами, після спливу строку кредитування, що відповідає вище наведеному правовому висновку. Зі змісту договору позики № 75466768 від 08 червня 2021року вбачається, що строк позики (строк договору) становить 30 днів до 08 липня 2021 року, крім того додатковою угодою до договору позики від 08 червня 2021 року строк договору не продовжено (а. с. 12). Як встановлено судом, за умовами укладеного між сторонами договору, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто по 08 липня 2021 року, а після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами поза межами строку дії кредитного договору у розмірі 5373,00 грн. задоволенню не підлягають. Щодо витрат на професійну правничу (правову) допомогу адвоката судом встановлено наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 4500 грн. На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи, зокрема, долучено копії таких документів: договір №25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року, акт приймання - передачі справ на надання правничої допомоги, витяг з Акту №3-ФП від 06 жовтня 2025 року про приймання-передачі наданої правничої допомогиза Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року, платіжну інструкцію, ордер серії АХ №1287257 від 03 вересня 2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099. Вартість правничої допомоги, згідно витягу з Акту №3-ФП від 06 жовтня 2025 року, становить 4500,00 грн.. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Верховний Суд у постанові від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям. З урахуванням встановлених обставин, на думку суду, у даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4500 грн., не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів частини 4 пункту 4 статті 137 ЦПК України та є не співмірним з огляду на те, що предмет спору в цій справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними, розгляд справи відбувся у спрощеному провадженні, та представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет». Крім того, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial