Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26.11.2016 між сторонами було укладено шлюб, який фактично розпався, вони проживають окремо. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які на даний момент проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач у вихованні доньок участі не приймає, в добровільному порядку не надає належну матеріальну допомогу на утримання дітей. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , алміменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у визначений строк з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. На адресу суду відповідачем направлено відзив, відповідно до якого він позов визнає в частині стягнення з нього 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає вказаний позивачем розмір таким, що погіршує його фінансовий стан оскільки він не працевлаштований та несе витрати на оренду житла, тому заявлений позивачем розмір стягуваних аліментів як частина з усіх видів доходу не відповідає принципу справедливого балансу між інтересами дітей і платника аліментів. Позивач подала до суду відповідь на відзив, відповідно до якого наполягала на задоволенні позову в повному обсязі, оскільки стверджує, що доводи відповідача викладені у відзиві не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами. Зазначила, що відповідач офіційно працевлаштований та проживає в будинку своєї матері, що не несе необхідності витрат на оренду житла. Вона є інвалідом 3-ї групи загального захворювання і змушена самостійно забезпечувати всі потреби доньок без будь-якої сторонньої допомоги. Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши наявні письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Стадницької Сільської ради Тетіївського району Київської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 26 листопада 2016 року в виконавчому комітеті Стадницької сільської ради Київської області, актовий запис № 5. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаській області, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Актовий запис № 7. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаській області, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Актовий запис № 8. Згідно витягу з реєстру Уманської територіальної громади №2024/012388014 від 14.10.2024 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру Уманської територіальної громади №2024/012388014 від 14.10.2024 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За приписами ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, їх спільні діти проживають разом з позивачем, яка фактично несе витрати на утримання дітей. Враховуючи те, що позивач несе витрати як на своє утримання, так і на утримання дітей, суд вважає, що відповідач також повинен нести періодичні витрати на утримання спільних дітей для забезпечення належного розвитку та умов їх проживання. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до п.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно же з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивач просила суд визначити розмір стягуваних аліментів на утримання дітей як 1/2 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, посилаючись на ту обставину, що останній є працездатним та інших утриманців не має. Суд вважає необґрунтованою заявлену позовну вимогу щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, оскільки позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо розміру доходів відповідача, а також доказів того, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання двох дітей саме в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітків (доходів) щомісячно. Так само позивачем не доведено та не обґрунтовано, що саме такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення розвитку дітей. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує що відповідач є працездатною особою та ним не було надано доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, тому, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини та можливостей відповідача, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, суд вважає можливим задовольнити частково позовні вимоги та визначити до сплати відповідачем на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей. Даний розмір аліментів суд вважає достатнім та таким, що відповідатиме інтересам дітей. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою, то у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому з урахуванням приписів ч.1 ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 50 відсотків судового збору, а саме 605 гривень 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial