Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом про позбавлення батьківських прав свого колишнього чоловіка [PERSON] . На обґрунтування позову зазначає, що перебувала з відповідачем в шлюбі з 18.05.2015 пo 04.12.2018. У шлюбі в них народився син [PERSON] , 2015 року народження. Шлюб було розірвано. У зв`язку з тим, що відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання сина, вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідач має заборгованість за аліментами. Дитина повністю знаходиться на її утриманні, вихованням та доглядом теж займається лише вона. Відповідач з 2018 року тобто з моменту, коли припинив своє проживання з нею, самоусунувся від покладених на нього обов`язків по вихованню сина та догляду. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Пояснила, що перед розрівнянням шлюбу вона з відповідачем певний час проживали окремо. З того часу відповідач не цікавиться дитиною, а після розірвання шлюбу взагалі ігнорує дитину, бачив сина лише один раз. Він зовсім не цікавиться долею сина його вихованням, внутрішнім світом, станом здоров`я, навіть коли син був на лікуванні в лікарні, не надав жодного матеріального утримання. До сина не навідувався, не телефонував, не дарував жодних подарунків на день народження, не відвідав, не телефонував. Син знає лише ім`я свого батька, але в обличчя не пам`ятає. Жодних перешкод в спілкуванні батька і сина вона не чинить, нічого поганого про батька дитині не розповідає, але син на батька ображається, часто запитує чому батько його не любить. Крім того, у відповідача немає жодних перешкод чи обставин, через які він не міг би з спілкуватись з сином, відповідач дієздатний і фізично здоровий, проживає недалеко від сина. Вважає, що за таких обставин доцільно позбавити відповідача батьківських прав. Перш за все виходить з моральних міркувань, бо не хоче, щоб в майбутньому син був згідно з законом зобов`язаний утримувати батька, який ним не цікавився і виховував. Вважає, що це відповідатиме інтересам дитини, оскільки з батьком повністю втрачено емоційний зв`язок. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов з наведених в ньому підстав, додатково пояснила, що відповідач не бере участі в вихованні сина і не цікавиться дитиною, тому є підстави для позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи [PERSON] дала суду пояснення про те, орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач був повідомлений про засідання органу, але не прибув на розгляд. Вона особисто їздила до нього додому, відповідача не було, а вона спілкувалась з його матір`ю. Зі слів матері стало відомо, що відповідач має ще одну дитину з жінкою, з якою проживає без реєстрації шлюбу. До надання висновку, орган опіки обстежив умови проживання дитини, вони також отримали інформацію з навчального закладу про те, що відповідач не цікавиться навчанням сина, опитали родину, в якій дитина проживає, вислухали думку дитини. Відповідач був повідомлений про засідання комісії, але не прибув, написав заяву про те, що не заперечує щодо позбавлення батьківських прав, оскільки не зможе утримувати дитину матеріально і не бере участі у вихованні сина. Вважає, що позбавлення батьківських прав буде доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Просить задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідно до положень ч.8 ст.128 ЦПК України був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст.280 ЦПК). Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника третьої особи, думку дитини, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Встановлено, що [PERSON] народився [INFO] . його батьками є позивач та відповідач, шлюб між батьками розірваний рішенням Старовижівського районного суду від 04.12.2018 року [PERSON] проживає з матір`ю в [ADDRESS] (акр.спр.9-10). Рішенням Старовижівського районного суду від 07.05.2020 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина на користь позивачки. Згідно з довідкою державної виконавчої служби в відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів. Згідно з копією декларації довіреною особою пацієнта [PERSON] є позивачка (а.с.25). Згідно з довідкою медичної установи [PERSON] звертався за медичною допомогою в супроводі матері, іноді бабусі (а.с.26). Згідно з довідкою директора ліцею с.Дубечне [PERSON] як батько учня [PERSON] не відвідує батьківських зборів, не спілкується з вчителями щодо навчання та поведінки сина (а.с.27). В даний час у зв`язку з укладенням шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.28). Згідно з актом обстеження умов проживання від 20.01.2026 р. дитині створені належні умови проживання (а.с.40). Згідно з листом директора ліцею с.Дубечне мама учня [PERSON] бере активну участь в шкільному житті дитини, підтримує зв`язок з класним керівником, відвідує батьківські збори, контролює виконання домашній завдань. Батько [PERSON] участі в шкільному житті дитини не бере, не відвідував батьківських зборів, не телефонував, не приходив в ліцей, не цікавився успіхами та проблемами сина (а.с.27). Рішенням виконавчого комітету Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області від 29.01.2026 р. № 12 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітнього сина [PERSON] (далі Висновок) /арк.спр. 51/. Висновок органу опіки обґрунтований тим, що відповідач на засіданні комісії з питань захисту прав дитини досліджено, що [PERSON] нехтує батьківськими обов`язками, не бере участі в житті сина, не сплачує аліменти, має заборгованість зі сплати аліментів, враховано інформацію з навчального закладу про те, що батько не цікавиться навчанням дитини, навчанням цікавиться мама. У ході обстеження умов проживання і спілкування з дитиною встановлено, що батько останній раз приїжджав до нього коли йому було три роки, з того часу батько більше до нього не приїжджав, по телефону не спілкувався, на батьківські збори не приїжджав, навчанням та здоров`ям не цікавився. [PERSON] написав заяву про те, що знає про час розгляду комісією питання про позбавлення його батьківських прав, у заяві написав, що не заперечив щодо позбавлення батьківських прав. Оскільки не зможе матеріально утримувати сина, і не бере участь в його вихованні. На думку органу опіки нехтування батьківськими обов`язками принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому призвести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. У судовому засіданні свідок [PERSON] дала пояснення про те, що є сестрою позивачки. З сестрою добрі стосунки, часто спілкуються. Відповідача вона бачила востаннє коли [PERSON] було приблизно три або чотири роки, тоді він приїхав до сина, побув з ним десь дві години і поїхав, після того більше не відвідував сина. Зі слів сестри, племінника ніколи не чула, щоб відповідач цікавився життям сина: не писав, не телефонував дитині, не відвідував, не надав подарунків. Цікавилась внуком мати відповідача і бабуся [PERSON] . Племінник теж ніколи про батька не розповідає, хоча часто гостює в її сім`ї. Навпаки він називає батьком чоловіка позивачки, має з ним добрі стосунки. У судовому засіданні свідок [PERSON] дав пояснення про те, що перебуває в шлюбі з позивачкою, з відповідачем знайомий, оскільки разом вчились. За час спільного проживання з позивачкою - з 2020 р., відповідача не бачив, він жодного разу не приїжджав до сина, навіть коли син хворів і потребував операції, і відповідач про це знав. До сина він не приїхав, не зателефонував, не відвідав сина і не дав коштів на лікування. Гроші на лікування дав він і позивачка. Жодних перешкод позивачка не чинить відповідачу в спілкуванні з сином. [PERSON] батька не пам`ятає. Суд на виконання вимог Сімейного кодексу заслухав думку неповнолітньої дитини [PERSON] який розповів, що тата він бачив останній раз дуже давно, мабуть коли йому було два або три роки. Пам`ятає, що тоді ходив з татом рибалити. Після того тато більше до нього не приїжджав, жодного разу не телефонував і не писав, також не передавав жодних подарунків. Він на тата ображається за таку поведінку, і майже не пам`ятає його. Хоче, щоб його татом був чоловік мами [PERSON] , який для нього і є справжній тато. Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав суд враховує таке. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, на підставі якої заявлено позов, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто особа має повністю розуміти наслідки своєї винної поведінки. Позбавлення батьківських прав (тобто позбавлення прав на виховання, захист інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України) і допускається лише у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, за наявності вини в діях батьків. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У частинах 7, 8 статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Суд виходить у цій справі з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце не тільки коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, що є основою батьківського піклування дитиною. Але й коли батьки, надаючи дитині житло та необхідне харчування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено у статті 166 СК України. Так, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України) і допускається лише у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, за наявності вини в діях батьків. Суд встановив, що такі обставини в справі наявні. Так відповідач, починаючи з 2018 р з сином фактично не спілкується ні особисто, ні по телефону, не цікавиться його життям, навчанням, станом здоров`я, знаючи про проблеми зі здоров`ям, які були в сина. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності суд вважає, що відповідача, який без поважних на те причин не виявляє щодо власної дитини батьківського піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, необхідно позбавити батьківських прав. У зв`язку з задоволенням позову, на користь позивачки з відповідача необхідно відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути 1211,20 грн понесених нею судових витрат.

Outcome: approved