Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення донькою повноліття та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення донькою повноліття. В обґрунтуванні своїх позовних вимог вказала, що 20 травня 2025 року між позивачем та [PERSON] було розірвано шлюб, що підтверджується рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області. За час перебування у шлюбі у подружжя народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією витягу з Реєстру актів цивільного стану про народження №74, Parte I, Serie A, Anno 2015; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] [ADDRESS] . Стосунки між позивачем та відповідачем розладилися через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства. Подружжя фактично припинило сімейні відносини та проживає окремо. Діти проживають разом із [PERSON] та перебувають на її повному утриманні. Сторони не досягли згоди щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання дітей. Відповідно до положень законодавства, дітей повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Позивач самостійно не може забезпечити такий рівень. Аліменти є коштами на утримання дітей, необхідними для забезпечення їх матеріальних потреб: харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, оплати комунальних послуг, лікування та інших витрат. Враховуючи розрахунок витрат на утримання дітей, які несе позивач самостійно, вона вважає за доцільне просити суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду. Ухвалою суду від 05.02.2026 року означену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, про день, місце та час слухання справи була повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] адвокат Борщенко В.В. у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Завчасно подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Позовні вимоги про стягнення аліментів підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, правом на подання відзиву не скористався. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, відзиву не подав та з урахуванням заяви позивача, суд вирішив на підставі ст. 247, 280 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, дійшов наступних висновків. Як достовірно встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] з 18.01.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.05.2025 було розірвано, рішення набрало законної сили 26.06.2025. Під час шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією витягу з реєстру актів про народження, виданого 23.12.2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану мерії міста Морбеньо провінція м. Сандріо, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження із зазначеннями батьківства та материнства, виданого 10.07.2017 року Відділом Цивільного Стану мерії м. Арденно провінція м. Сандріо. Судом встановлено, що наразі діти проживають з позивачем. Відповідач належним чином не приймає участі в утриманні їх спільних дітей. Діти фактично знаходиться на утриманні позивача. Домовленості про утримання дітей батьками не досягнуто. Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, відповідач, в порядку ст. 188 СК України, від обов`язку утримувати дітей не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 СК України між сторонами не укладено. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ненадання регулярної та належної матеріальної допомоги на утримання дочок є порушенням обов`язку [PERSON] піклуватися про своїх дітей, а тому суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на їх утримання. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1-2, 5 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач прохає стягувати з відповідач аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його доходів на кожну дитину, що суперечить приписам ч. 2 ст. 183 СК України, яка передбачає визначення єдиної частки від заробітку (доходу) батька. При цьому, позивачем не надано жодних документів на підтвердження її матеріального становища та матеріального становища відповідача, не наведено обставин передбачених ст. 182 СК України, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів. Водночас, Сімейний кодекс України визначає стандартні розміри аліментів у частці від доходів одного з батьків, які підлягають стягненню на дітей. Такий розмір застосовується для видачі судового наказу про стягнення аліментів. Так, ч. 5 ст. 183 СК України передбачає стягнення аліментів на двох дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Зважаючи на те, що позивачем не обґрунтовано необхідність стягнення з відповідача аліментів на у розмірі 1/3 частини на кожну дитину, не наведено відомостей про стан здоров`я, сімейне та матеріальне становище платника аліментів, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги частково, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в єдиній 1/3 частці від його заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України ухвалюючи рішення суд, зокрема, вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Суд вирішуючи питання про сплату судового збору виходить з того, що п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 1211,20 грн. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України, суд, вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial