Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

30.12.2025 року з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшла цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.09.2023 року, у розмірі 27 593,96 грн, яка станом на 26.11.2025 року складається з 20 777,20 грн заборгованості за тілом, 6 816,76 грн заборгованості за відсотками, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, сплачений позивачем. В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що 12.09.2023 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. АТ «Акцент-Банк» зазначило, що за договором про надання банківських послуг від 12.09.2023 року банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 44,40% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами. Відповідач не виконала обов`язків за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 26.11.2025 року виникла заборгованість у розмірі 27593 грн 96 коп. За таких обставин АТ «Акцент-Банк» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.12.2025 року справу передано на розгляд за підсудністю до Деражнянського районного суду Хмельницької області за правилами територіальної юрисдикції. Ухвалою судді від 02 січня 2026 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом відправки рекомендованих повідомлень за місцем її реєстрації та розміщенням на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про його виклик. Однак, відповідач відзиву на позов не подала, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду також не надходили. За ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, згідно з ст. 281 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.09.2023 року [PERSON] звернулася з письмовою анкетою-заявою до АТ «Акцент-Банк» про надання їй кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитним договором. У заяві відповідач висловила згоду з тим, що заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до укладеного договору №б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10077434457 від 12.09.2023 року) [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Умовами та правилами, що викладені на банківському сайті, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Окрім того, [PERSON] за допомогою електронного підпису було підписано паспорт споживчого кредиту, використання якого погоджено сторонами в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». Крім того, судом встановлено, що АТ «Акцент-Банк» було відкрито рахунок [PERSON] № [NUMBER] та видано картку, строком дії з 12.09.2023 26.11.2025 року. Відповідно до довідки за лімітами по кредитному договору №б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10077434457 від 12.09.2023 року) вбачається, що за період з 12.09.2023 року по 26.11.2025 року кредитний ліміт збільшувався. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно із ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Як встановлено при розгляді справи, банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 2.1.1.5.6, п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором станом на 26.11.2025 року у останньої виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 27593 грн 96 коп., з яких: 20 777 грн 20 коп. заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 6816 грн 76 коп. заборгованість за процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved