Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Представник позивача Мєшнік К. І., який діє на підставі довіреності від 08.01.2024 № 22-ЮД1 в інтересах Акціонерного товариства «Універсал Банк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 16.12.2021 року у розмірі 31 744,55 грн, а також судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив про те, що 16 грудня 2021 року [PERSON] встановила мобільний додаток «monobank», який є сервісом АТ «Універсал Банк», що дозволяє надавати клієнтові банківські послуги через смартфон мобільного додатку. Після цього, [PERSON] пройшла реєстрацію, надала пакет документів та підписала Анкету-заяву клієнта до Договору про надання банківських послуг «Monobank», застосувавши цифровий власноручний підпис, у відповідності до якої така разом з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank/Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms та тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг. Підписавши дану Анкету-заяву клієнт ознайомилась та погодилась з тим, що невід`ємною частиною такої є Запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого 16.12.2021 в мобільному додатку Договір набуває чинність. Також в п. 1 Запевнення відповідач підтвердила: отримання примірнику Договору в Мобільному додатку monobank; ознайомлення та згоду з умовами Договору, згідно з яким буде здійснюватись відкриття та обслуговувння її рахунків, розміщення вкладів, отримання споживчого кредиту тощо; укладення Договору; зобов`язання виконувати умови Договору тощо. На підставі укладеного Договору відповідач отримала кредит у розмірі 27 500, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] , пільговий період до 62 днів, пільгова відсоткова ставка - 0,00001 % річних, розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами - 4 % від заборгованості (не менше 100 грн, але не більше залишку заборгованості), базова відсоткова ставка - 3,1 % на місяць (нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості), збільшена відсоткова ставка - 6,2 % на місяць, яка нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості. Зазначеними діями АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, в свою чергу у відповідача станом на 27.10.2024 прострочене зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 27.10.2024 банк направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не вийшла та не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим кредит 26.11.2024 став у формі «на вимогу» та станом на 09.07.2025 заборгованість [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» становить 31 744,55 грн. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2025 року позовна заява АТ «Універсал банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнята до розгляду та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25 листопада 2025 року відповідач [PERSON] через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, у якій зазначила про те, що з позовом вона не погоджується та вважає заявлені вимоги необґрунтованими через недоведеність позивачем фактів укладення кредитного договору, її згоди з істотними умовами, отримання нею кредитних коштів, а також через ненадання позивачем доказів - виписки по рахунку, розрахунку заборгованості. Звертає увагу на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить розшифровок по днях, не підтверджений виплатами та рухом коштів, а також такий включає суми штрафів/процентів, нарахованих після прострочення, що суперечить ст. 1048, 1050 ЦПК України. Посилається на те, що нарахування банком штрафів в період дії воєнного стану є незаконним. Покликається на порушення банком добросовісності в частині бездіяльності та накопичення санкцій. На підставі наведеного просила відмовити АТ «Універсал Банк» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, застосувати позовну давність у відповідності до ст. 267 ЦК України, штрафи та пеню визнати такими, що не підлягають стягненню, а у разі часткового задоволення - зменшити розмір неустойки як явно неспівмірної. 14 січня 2026 року Монастириський районний суд Тернопільської області частково задовольнив клопотання відповідача та витребував у АТ «Універсал Банк» інформацію про те, чи повідомляла [PERSON] АТ «Універсал Банк» про втрату (викрадення) банківських карт та чи здійснювалось їх блокування за її вимогою, якщо так то коли саме та чи повідомляло АТ «Універсал Банк» [PERSON] про блокування банківських карток після її повідомлення про їх втрату (викрадення). На виконання вимог ухвали суду від 14 січня 2026 року АТ «Універсал Банк» надало інформацію про те, що 12.06.2025 о 16:03 відбувся перший дзвінок, коли [PERSON] звернулась до банку та повідомила про те, що не знає про борг у Монобанку, та три роки тому у неї були викрадені всі документи, мобільний телефон та банківські карти. У дзвінку клієнт також зазначила про те, що цей номер з якого вона телефонує, а саме [NUMBER] не її номер, їй дали його на кілька днів щоб вирішити питання з банком. Цей номер фіксується у банку як фінансовий номер телефону клієнта ще з 10.02.2024. Блокування картки відбулось, після того як нібито третя особа повідомила оператору банку про те, що клієнт [PERSON] померла [INFO] у Французькій Республіці. На підтвердження зазначеного надали записи розмов від 12.06.2025 та 18.06.2025. В судовому засіданні представник позивача зазначила про те, що додаток до заяви під назвою «запис дзвінка 18.06.2025» зазначено з опискою, оскільки запис стосується подій 18.06.2024. Окрім того, у поданих додаткових поясненнях щодо обставин справи представник позивача зазначила про те, що матеріалами справи доведений факт згоди відповідача з істотними умовами договору та отримання нею кредитних коштів. Щодо строку позовної давності зазначила те, що відповідно до п.9.3. п.9 розділу 1 Умов, термін позовної давності щодо вимог Банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, стягнення процентів нарахованих на прострочену заборгованість, стягнення процентів як відповідальність за порушення грошового зобов`язання за несанкціоноване користування чужими грошовими коштами, неустойки, витрат банку складає 30 років. З аналізу виписок про рух коштів видно те, що відповідач активно користувалась карткою з 24.10.2023 по 05.03.2024. Зокрема, здійснювались такі операції: перекази на картку; поповнення картки; витрати за категоріями «продукти та супермаркети», «кафе та ресторани» та ін. В свою чергу банк здійснював списання відсотків за користування кредитом, при цьому відповідач одночасно здійснювала поповнення картки, що частково погашало заборгованість. Зазначене свідчить про визнання відповідачем своїх зобов`язань за договором. Окрім того, в розмовах з представниками банку, відповідач посилалась на нібито шахрайські дії, однак виписка по рахунку свідчить про регулярні, дрібні витрати, що характерні для звичайного користування коштами, а не для шахрайських операцій. Спілкуючись з представниками банку відповідач повідомляла, що не визнає операції своїми, що були проведені в період з 10.12.2023 по 19.12.2023, що підтверджується розмовою відповідача з оператором банку від 18.07.2025. Водночас у зазначений період зафіксовано входи до мобільного додатку з фінансового номера відповідача [NUMBER] , який використовувався нею з 16.12.2021 по 10.02.2024, а також з мобільного телефону Redmi [NUMBER] , який використовувався для входу до додатку з 27.09.2023 по 20.12.2023. Усі входи до додатку здійснювалися шляхом авторизації за ПІН-кодом. Система безпеки банку не зафіксувала жодних спроб підбору ПІН-коду або інших дій, які могли б свідчити про стороннє втручання чи несанкціонований доступ третіх осіб до облікового запису відповідача. Також відповідач зазначала у розмовах з оператором банку, що у неї були викрадена сумка з документами, однак жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин не надала. Зокрема, відсутні відомості про відкриття кримінального провадження або звернення відповідача до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Представник зазначила про те, що 12.06.2025 відповідач здійснила телефонний дзвінок до банку. Під час розмови (на 2 хвилині 50 секунді запису) вона повідомила, що не бажає поповнювати рахунок мобільного оператора «Київстар» для зв`язку з банком, а також зазначила, що протягом багатьох років не проживає на території України. Разом з тим, з технічних даних щодо входів у мобільний додаток банку видно те, що у період, за який відповідач не визнає операції (з 10.12.2023 по 19.12.2023), авторизація в додатку здійснювалася з номеру мобільного оператора «Київстар», що використовувався відповідачем, а саме: входи 10.12.2023 здійснювалися з території України через мережу «Київстар»; входи 15.12.2023, 16.12.2023 та 19.12.2023 здійснювалися з території Франції, також із використанням номера «Київстар», закріпленого за відповідачем. У записі телефонної розмови від 18.06.2025 нібито третя особа повідомила банку, що [PERSON] померла [INFO] у Франції. Водночас після цієї дати банк неодноразово фіксував подальші звернення та комунікацію з відповідачем від її імені. Так, у телефонній розмові від 18.06.2025 було повідомлено, що [PERSON] нібито померла у Франції, що фактично підтверджує її перебування на території Франції у відповідний період. Разом з тим, з території Франції здійснювалися входи до мобільного додатку та фінансові операції у період, за який відповідач заперечує свою участь. Таким чином, відомості про її перебування у Франції узгоджуються з даними про геолокацію входів у додаток і свідчать про те, що операції здійснювалися саме нею особисто, а не сторонніми особами. Зазначене підтверджує відсутність ознак шахрайства. Представник вважає, що використання одного й того ж фінансового номера відповідача, входи в додаток за ПІН-кодом, відсутність ознак стороннього втручання, а також подальше спілкування відповідача з банком свідчать про те, що операції були здійснені саме відповідачем. Ухвалою суду від 06 лютого 2026 року задоволене клопотання про забезпечення її участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Відповідач не приєдналася до відеоконференції, перед початком судового засідання в телефонному режимі повідомила про технічні несправності в роботі її пристрою відеоконференцзв`язку. Судові засідання у цій справі неодноразово відкладались за клопотанням [PERSON] , в тому числі через нестійкий зв`язок з нею, а саме 21.11.2025 - слухання справи відкладене через неявку відповідача, 08.12.2025 - судове засідання відповідач просила відкласти з метою ознайомлення з матеріалами справи; 23.12.2025 - судове засідання відкладене через нестабільний зв`язок з відповідачем; 14.01.2026 - відповідач не з`явилась; 28.01.2026 - відповідач на відеоконференцзв`язок не вийшла, хоча була обізнана про дату та час судового засідання, скільки завчасно звернулась із клопотання про забезпечення її участі в даному судовому засіданні в такому режимі. 06 лютого 2026 року суд здійснив судовий розгляд справи без участі відповідача [PERSON] , оскільки остання була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи та в судове засідання не з`явилася, та перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Ухвалою від 09 лютого 2026 року Монастириський районний суд Тернопільської області постановив поновити судовий розгляд на підставі ч.2 ст.244 ЦПК України, зважаючи на необхідність встановлення обставин отримання відповідачкою кредитних коштів. 09 лютого 2026 року [PERSON] через систему «Електронний суд» подала заперечення на письмові пояснення позивача, в яких заперечила щодо тверджень позивача про входи в мобільний додаток в період 01.12.2023 по 31.12.2023. Окрім того, вона зазначила про те, що у липні 2023 року у неї були викрадені банківські картки та мобільний телефон, за фактом чого 27 липня 2023 року вона звернулась до правоохоронних органів, а у день викрадення або не пізніше наступного дня вона також повідомила банк та звернулась із проханням заблокувати усі картки та доступ до рахунків, однак позивач належних заходів безпеки не вжив. Також [PERSON] зазначила те, що позивач помилково трактує поповнення рахунку відповідачем як безумовне визнання боргу, оскільки кошти на рахунок вносились нею виключно за вказівкою працівників банку, які повідомляли про необхідність погашення заборгованості. Фактично банк вперше вийшов на контакт з нею лише у квітні 2025 року, причому не особисто з нею, а з її родичкою. З огляду на зазначене просила долучити заперечення до матеріалів справи, а пояснення позивача оцінити критично з урахуванням наданих нею доказів, врахувати зазначені нею факти. Також долучила ряд копій документів, складених іноземною мовою без перекладу на семи аркушах. Також, 09.02.2026 відповідач звернулась із клопотанням про надання строку для подання додаткових доказів у якому просила надати їй додатковий строк для звернення до АТ КБ «ПриватБанк» та ПрАТ «Київстар» з метою отримання та подання суду доказів, що підтверджують звернення щодо крадіжки банківських карток та мобільного телефону. Окрім того, [PERSON] просила визнати стан здоров`я та перенесені нею оперативні втручання поважними причинами несвоєчасного подання частини доказів. У судовому засідання 10.02.2026 суд надав можливість відповідачці подати усі можливі у вказаній справі докази з врахуванням вимог ЦПК України на подання доказів та для цього оголосив перерву у судовому засіданні до 25.02.2026. 17 лютого 2026 року [PERSON] через систему «Електронний суд» подала клопотання в якому просила долучити до матеріалів справи аудіозаписи телефонних розмов між нею та операторами АТ «Універсал Банк» та врахувати їх під час оцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи. Окрім того, 17 лютого 2026 року [PERSON] подала також клопотання про долучення до матеріалів справи перекладу протоколу крадіжки автомобіля (7871F) від 27.07.2023, складеного Префектурою поліції Парижу Головного управління національної поліції Французької Республіки. 23 лютого 2026 року представник позивача подала заяву суду, в якій просила залишити без розгляду заперечення відповідача на письмові пояснення позивача від 08.02.2026 разом з додатками з підстав того, що додані до даного документа додатки не супроводжуються офіційним перекладом українською мовою та не засвідчені в установленому законом порядку, у зв`язку з чим не можуть бути прийняті та враховані судом при ухвалені судового рішення. Окрім того, представник заперечила щодо надання відповідачу додаткового строку для подання додаткових доказів, оскільки вважає, що дії [PERSON] свідчать про зловживання процесуальними правами та спрямовані виключно на затягування судового розгляду справи. Також звернула увагу на те, що у даному відзиві відповідач взагалі не посилалась на будь-які обставини можливого шахрайства, а така версія відповідача свідчить про спосіб уникнення відповідальності та створення підстав для затягування розгляду справи. Окремо представник позивача просила залишити без розгляду клопотання про долучення письмового доказу - протоколу крадіжки автомобіля (7871F) від 27.07.2023 з підстав того, що відповідач не зазначила поважності причин, з яких не був вчасно поданий даний доказ. Представник позивача АТ «Універсал Банк» - Іваницьких Ю.В., будучи присутньою в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовну заяву підтримала в повному обсязі з підстав наведених у ній та у додаткових поясненнях та просила її задовольнити. Додатково в судовому засіданні підтримала заперечення з приводу долучених Підгірною Т.А. доказів. Також просила врахувати те, що подана стороною позивача виписка по рахунку відповідача є первинним бухгалтерським документом, який свідчить про заборгованість останньої, а позиція [PERSON] з приводу заволодіння її банківською карткою та подальше використання третіми особами не свідчить про шахрайські дії, а навпаки вказують на побутову природу використання коштів. Відповідач [PERSON] будучи присутньою в судовому засіданні визнала укладення договору з позивачем, внаслідок чого на її ім`я в банку відкритий рахунок на який встановлений кредитний ліміт у розмірі 10 000,00 грн, також зазначила про те, що зазначеними коштами вона користувалась в період з моменту відкриття рахунку до лютого 2022 року. Всі операції по рахунку, які відбувались в період з грудня 2023 року вона не визнає, оскільки 27 липня 2023 року під час перебування у Франції у неї були викрадені особисті речі, в тому числі телефон, який на момент викрадення не був захищений паролями для входу та на якому був встановлений мобільний додаток Monobank. В даному телефоні в нотатках був записаний пароль входу до зазначеного мобільного додатку. Окрім того, серед викрадених речей були також банківські картки, в тому числі АТ «Універсал Банк» та АТ КБ «Приват Банк» та інші особисті речі. Про викрадення зазначених речей вона повідомила в місцеву поліцію про що свідчать докази, які вона надала суду. Окрім того, протягом декількох годин після крадіжки вона зателефонувала в АТ «Універсал Банк» та повідомила про викрадення її банківської карточки Monobank та просила її заблокувати. Вона була впевнена в тому, що її рахунок був заблокований. В подальшому вона не входила з нового телефону в мобільний додаток Monobank, оскільки для того щоб зайти в додаток банку їй необхідно було мати номер українського мобільного оператора, а після викрадення особистих речей у неї такий був відсутній. Щодо подання доказів, які підтверджують викрадення її речей у липні 2023 року пояснила, що такі документи знаходились у неї вдома в Україні, а з листопада 2025 року вона разом з усіма своїми родичами проживають у Великій Британії, інших родичів, які б змогли їй передати зазначені документи у неї немає. Щодо не зазначення у відзиві на позовну заяву про існування таких документів [PERSON] повідомила, що про існування таких вона повідомляла раніше в судових засіданнях. Також [PERSON] повідомила суд про те, що з 28.07.2024 вона користується мобільним номером українського оператора «Київстар» [NUMBER] . З приводу поповнення банківського рахунку 24.10.2023, 08.11.2023, 15.11.2023, 04.12.2023, 31.01.2024 та 05.03.2024 не заперечила та зазначила про те, що такі кошти вона вносила за вказівкою оператора банку, не звертаючи уваги на те чи дійсно існує заборгованість. Про існування заборгованості в розмірі 31 744,55 грн їй стало відомо літом 2025 року. Представник відповідача заперечила аргументи відповідача [PERSON] про повідомлення нею позивача з приводу викрадення банківської картки в липні 2023 року. Суд протокольною ухвалою від 25 лютого 2026 року постановив заперечення на письмові пояснення подані [PERSON] 09.02.2026 долучити до матеріалів справи та надати їм оцінку, а подані додатки до заперечення суд залишив без розгляду, оскільки такі подані іноземною мовою, що позбавляє суд будь-яким чином оцінити їх. З приводу протоколу крадіжки автомобіля (7871F) від 27.07.2023, складеного Префектурою поліції Парижу Головного управління національної поліції Французької Республікита його перекладу, суд протокольною ухвалою поновив строк на подання цього доказу та долучив його до матеріалів справи. Також протокольною ухвалою суд відмовив у долученні звукозаписів наданих відповідачем

Outcome: approved