Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

30.10.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся в Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 11.03.2024 між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит №9935039 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Кредитодавець умови кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Після чого, кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому були перераховані кошти, шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти, зареєстрованої відповідачем в особистому кабінеті. 29.08.2024 між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір факторингу (відступлення права вимоги) №109-МЛ від 29.08.2024. Право грошової вимоги за кредитним договором №9935039 від 11.03.2024 перейшло від первісного кредитора до нового - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Сума заборгованості відповідача перед новим кредитором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» становить 23061,57 грн., з яких: 5810 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 16061,57 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків; 1190 грн. прострочена заборгованість за комісією. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити. Як встановлено з відповіді на запит з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання відповідача, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 28.11.2025 із Стрийського міськрайонного суду Львівської області на адресу Миколаївського районного суду Львівської області надійшла цивільна справа №456/5983/25 для розгляду за підсудністю. Ухвалою судді від 01.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень. 22.01.2026 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив, при цьому суд вжив всіх можливих заходів для виклику останнього до суду. Відзиву на позовну заяву відповідачем не було подано. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд проводить розгляд справи на підставі письмових доказів відповідно до ст.223 ЦПК України. В силу приписів ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 11.03.2024 [PERSON] та ТОВ «Мілоан» уклали договір про споживчий кредит №9935039, згідно з умовами якого отримав кредит у розмірі 7000 грн. строком на 105 днів. Відповідно до п.1.4 позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 26.03.2024 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 24.06.2024 (останнього дня строку кредитування). Пунктом 1.5.2 передбачений тип процентної ставки. За користування кредитом протягом пільгового періоду процентна ставка становить 2,10% за кожен день користування кредитом. Розмір процентів становить 2205,00 грн. Відповідно до п. 1.5.3 за користування кредитом протягом поточного періоду процентна ставка становить 2,30% за кожен день користування кредитом. Розмір процентів становить 14490,00 грн. Відповідно до п.1.5.1. комісія за надання кредиту становить 1190,00 грн., яка нараховується за ставкою 17.00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на картковий рахунок [NUMBER] . 11.03.2024 відповідач підписав заявку на отримання кредиту №9935039. Відповідно до довідки про ідентифікацію виданої ТзОВ «Мілоан» [PERSON] , [INFO] , з яким укладено договір про споживчий кредит №9935039 від 11.03.2024 пройшов ідентифікацію одноразовим ідентифікатором 800703. Відповідно до анкети-заяви на кредит №9935039 від 11.03.2024 [PERSON] заповнив анкету-заяву та отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. Відповідно до копії платіжного доручення 125261568 від 11.03.2024 ТОВ «Мілоан» здійснило переказ коштів на рахунок [PERSON] у сумі 7000,00 грн. У відомостях про щоденні нарахування та погашення кредиту зазначені суми, які нараховувалися за період з 11.03.2024 по 16.07.2024. Відповідач здійснював часткові оплати. Відповідно до виписки із особового рахунку за кредитним договором №9935039 від 11.03.2024, заборгованість [PERSON] перед ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» станом на 20.08.2025 становить 23061,57 грн. та є непогашена. Відповідно до договору відступлення права вимоги №109-МЛ від 29.08.2024 ТОВ «Мілоан» відступило право грошової вимоги ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал». Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №109-МЛ від 29.08.2024 загальна сума заборгованості [PERSON] становить 23061,57 грн. 13.08.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надіслало відповідачу письмову претензію про погашення кредитної заборгованості №23867883/5068 від 13.08.2025. Оцінка суду. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Відповідно до ч.1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з нормами ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Суд встановив, що 11.03.2024 [PERSON] та ТОВ «Мілоан» уклали договір про споживчий кредит №9935039, згідно з умовами якого отримав кредит у розмірі 7000 грн. строком на 105 днів. Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що відповідач, підписавши договори про надання кредиту шляхом ведення одноразового ідентифікатора відповідно до положень Закону України "про Електронну комерцію" погодився з умовами договору. Однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував. Відповідно до договору факторингу відступлення прав вимоги №109-МЛ від 29.08.2024 укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ТОВ «Мілоан» передає (відступає) позивачеві ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належні йому права вимоги, а позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників до договору. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №109-МЛ від 29.08.2024 сума заборгованості відповідача становить 23061,57 грн., з яких: 5810 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 16061,57 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків; 1190 грн. прострочена заборгованість за комісією. Суд встановив, що кредитний договір №9935039 був укладений сторонами 11.03.2024. Враховуючи п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого максимальний розмір денної процентної ставки до 22.04.2024 включно, застосовується відсоткова ставка не більше 2,5 %, пунктом 1.5.2 кредитного договору встановлено, що в пільговий період денна процентна ставка становить 2,10 %, а в поточний період 2,30 %. Вказав, що пільговий період складає 15 днів (з 11.03.2024 по 26.03.2024), за який щодня нараховується 2,10 % від тіла кредиту (п. 1.3.1. та п. 1.5.2. кредитного договору). Відповідно, 7000 грн. х 2,10% х 15 днів = 2205 грн. - нараховано процентів за пільговий період. Поточний період складає 90 днів (27.03.2024 по 24.06.2024), за який щодня нараховується 2,30 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.3.2. та п. 1.5.3. кредитного договору). Відповідно, 7000 грн. х 2,30% х 90 днів = 14490 грн. - нараховано процентів за поточний період. Такий розрахунок суперечить пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" (у редакції Закону № 3498-IX). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Зміни до вказаної статті набрали чинності з 24.12.2023 відповідно до Закону України №3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Позивачем не було змінено процентну ставку відповідно до змін у Законі і нарахування у частині боргу здійснювалося всупереч законодавству. Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 11.03.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Беручи до уваги положення ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та вимоги пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», з 23.04.2024 позивачем неправомірно нараховувалися проценти за ставкою 2,30 % на день. Отже, поточний період слід розділити на 2 періоди: період з 27.03.2024 по 22.04.2024 (27 днів) за процентною ставкою 2,3%; 7000 грн. х 2,3% х 27 днів = 4347 грн. Період з 23.04.2024 по 24.06.2024 (63 дні) процентна ставка 1,5%; 7000 грн. х 1,5% х 63 дні = 6615 грн. Таким чином, за поточний період підлягає стягненню заборгованість за процентами у розмірі 10962 грн. Отже, прострочена заборгованість за сумою процентів становить 13167 грн. (2205,00 грн. + 10962 грн.). Підстав для стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в розмірі 1190 гривень 00 копійок, суд не вбачає, з огляду на наступне. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2019 справа № 186/1333/16-ц, провадження №61-27618св18 зазначено, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 у справі № 15-рп/2011, держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів. Умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16 вказується, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи встановлено, що на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України представником ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» долучено договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, акт №Д/3366 наданих послуг від 20.08.2025 на суму 8000 грн., детальний опис наданих послуг до акту №Д/3366 від 20.08.2025. Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Однак, зважаючи на те, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути 6583,07 грн. витрат на правову допомогу, виходячи з розрахунку: 18977,00 грн. / 23061,57 грн. х 8000,00 грн. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення частково, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 1993,35 грн. на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку: 18977,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) / 23061,57 грн. (розмір заявлених позовних вимог) х 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору).

Outcome: partial