Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, в якому просить суд визнати за ним право власності на гараж [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є землекористувачем земельної ділянки, на якій розташований самовільно збудований ним гараж, позивач вказує на те, що він довгий час користується земельною ділянкою, яка була надана йому у 1988 році Корюківською міською радою. Позивач наполягає на тому, що Корюківська міська рада не заперечує проти визнання права власності на збудований ним гараж, ніхто крім забудовника на гараж не претендує. Будівництво гаража не порушило будь-чиїх прав, при будівництві дотримано всі будівельні норми, а тому позивач вважає, що є підстави для визнання за ним права власності на вказаний гараж. Ухвалою суду від 22.12.2026 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Від відповідача, 27.01.2026 до суду надійшла заява, в якій Корюківська міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог. Отже, відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] . Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач в судове засідання не з`явився, в заяві просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у заяві просив розглянути справу без участі представника Корюківської міської ради. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в с. Стара Гутка, Семенівського району, Чернігівської області, на даний час зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України № [NUMBER] виданим 21.12.1995 Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області. Рішенням № 77 від 19 травня 1988 року виконавчого комітету Корюківської міської ради позивачу була виділена земельна ділянка під [ADDRESS] для будівництва гаража про що йдеться в архівній довідці архівного відділу Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області № Ш 773 від 10.12.2025. Технічним бюро був виготовлений План земельної ділянки та червоних ліній забудови, який був погоджений архітектором району. Позивач отримав Дозвіл на проведення робіт, який підписаний архітектором техбюро, після чого розпочав будівництво гаража, який був закінчений будівництвом через декілька місяців. З 1989 року позивач користується побудованим гаражем, але в експлуатацію його не здав. Рішенням 40-30/VІІІ тридцятої сесії 8 скликання Корюківської міської ради вулицю, Кошового перейменували і присвоїли нову назву - вулиця Гетьмана Самойловича. Позивач звернувся до Корюківської міської ради Чернігівської області для визнання, права власності на побудований гараж, але в міській раді проінформували, що вирішення таких питань не відноситься, до компетенції виконавчого комітету міської ради, порекомендували з даним питанням звернутись до державного реєстратора. Державний реєстратор роз`яснив, що відповідно до Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності» стосується лише житлових будинків, а не господарських будівель та гаражів, тому не має можливості зареєструвати право власності на гараж. Згідно довідки Корюківського районного комунального підприємства «Рампа», гараж розташований у м. Корюківка, Корюківського району, Чернігівської області по вулиці Гетьмана Самойловича гараж № [NUMBER] (раніше [ADDRESS] ). Гараж А з піноблоку 100% готовності, 20% зносу. Загальна площа гаража становить 24,8 м.кв. Інвентарна вартість становить 42417 грн. По даним БТІ станом на 31.12.2012 власність не зареєстровано. Відповідно до ч. 1-4 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Аналіз наведеної норми, говорить про те, що гараж, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 24,8 м.кв. є самочинним будівництвом в розумінні частини першої цієї статті, адже збудований на земельній ділянці, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту. Водночас право власності на вказаний гараж може бути визнано за позивачем за рішенням суду, якщо земельна ділянка була надана йому у встановленому порядку. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 р. у справі №6?1328цс15. Судом встановлено, що [PERSON] відкрито користується земельною ділянкою, що знаходиться за адресою [ADDRESS] з 1988 року, для цілей будівництва гаража позивач звертався до Корюківської міської ради за виділенням земельної ділянки, згідно рішення виконкому Корюківської міської ради народних депутатів від 19.05.1988 № 77 [PERSON] виділено земельну ділянку для будівництва гаражів по [ADDRESS] . Відповідач не заперечує проти задоволення позову [PERSON] , тобто таке самочинне будівництво не порушує прав територіальної громади, самочинно побудований гараж з дотриманням норм та правил, що підтверджується довідкою КП «Рампа». З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що право власності на вказаний гараж підлягає визнанню за позивачем на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору в розмірі 605,60 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved