Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

представник позивача 29 травня 2025 року звернувся в Криворізький районний суд міста Кривого Рогу із зазначеним позовом до [PERSON] . Позовна заява мотивована тим, що 06.12.2018 року АТ «Ідея банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № Z62.00408.004631440, який підписав відповідач електронним підписом, відповідно до умов якого йому було надано кредит в розмірі 24435 грн.; 08.08.20218 року сторони уклали кредитний договір № С-408-008940-18-980, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 5000 грн. 25.07.2023 року згідно з умовами договору факторингу №01.02-31/23, АТ «Ідея банк" відступив право вимоги за кредитним договором № Z62.00408.004631440 від 06.12.2018 на користь ТОВ "Свеа фінанс" , сума боргу згідно з договором факторингу становить 40848,21 грн, з яких: 16663,79 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7540,12 грн - заборгованість за процентами, 16644,30 грн. заборгованість за іншими процентними платіжами, за договором № С-408-008940-18-980 від 08.08.2018 року заборгованість становить 14487, 43 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом 4938,52 грн, заборгованість за відсотками 9548,91 грн, які позивач просить стягнути з відповідача, та судові витрати понесені при зверненні до суду. 02 червня 2025 року на підставі ухвали Криворізького районного суду Дніпропетровської області матеріали цивільної справи передані за підсудністю в Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу . Згідно з протоколом авторозподілу 02 липня 2025 року цивільна справа надійшла в провадження судді Гонтар А.Л. На підставі ухвали суду від 08 вересня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явились, у позовній заяві зазначила про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач відзив на позов суду не надала, про причину неявки до суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлена завчасно, належним чином. Відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з огляду на особливості, встановлені для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, крім того, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Оскільки сторони не з`явились у судове засідання, то відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, суд висновує таке. Суд встановив, що 06.12.2018 року АТ «Ідея банк» та [PERSON] уклали кредитниий договір № Z62.00408.004631440, відповідно до якого відповідач отримала кошти у розмірі 24435 грн., строком на 24 місяці, тобто до 06 грудня 2020 року, тип процентної ставки - стандартна процентна ставка -15 % 06.12.2018 року позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі Договору Позики, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС Первісного кредитора. 08.08.2018 року АТ «Ідея банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № С-408-008940-18-980, відповідно до умов якого відповідач отримала 5000 грн. АТ «Ідея банк", свої зобов`язання за договором виконало, та надало позичальнику кошти шляхом їх переказу на картку позичальника. Доказів на спростування факту укладення зазначеного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Згідно із частиною 1 статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У частині першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 25.07.2023 року АТ «Ідея банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»), уклали договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за Договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки [PERSON] перед АТ «Ідея банк" за договором № Z62.00408.004631440 та № С-408-008940-18-980. Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Суд встановив, факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Відповідно до розрахунку заборгованості, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач має заборгованість за кредитним договором № Z62.00408.004631440 від 06.12.2018 року в розмірі 40848,21 грн. та за договором № С-408-008940-18-980 від 08.08.2018 року в розмірі 14487,43 грн. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідач відзиву до суду та доказів на його підтвердження, не надала, зважаючи, що цивільне судочинство згідно з частиною 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд висновує, що позовні вимоги треба задовольнити. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивач заявив вимогу про відшкодування судових витрат, а саме, судового збору в сумі 2422,40 грн., сплачений ним при подачі позову, тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з огляду на положення ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved