Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 24 719,96 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.07.2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (далі ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС») та [PERSON] уклали кредитний договір №145507 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Сума (загальний розмір) кредиту становить 15585 грн, які були перераховані безготівковим зарахуванням на платіжну картку відповідача. ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 24 719,96 грн., яка складається: 14560,73 грн. заборгованість по кредиту, 9 458,23 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 701,00 грн. комісія за кредитним договором. 10.10.2024 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено Договір факторингу №10102024, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №145507 від 07.07.2024 в сумі 24 719,96 грн. Відповідач [PERSON] не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. З огляду на зазначене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №145507 від 07.07.2024 у розмірі 24 719,96 грн., а також просить стягнути суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви зазначив, що у разі неявки представника позивача у судове засідання, просить провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду справи. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом не скористався, відзиву до суду не надіслав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд уважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 04.03.2026 згідно ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 07.07.2024 року ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит №145507 у формі електронного документу за допомогою одноразового ідентифікатора «94de796а», поставивши електронний підпис, підписав Паспорт споживчого кредиту за допомогою одноразового ідентифікатора «5402105b», який є додатком до вищевказаного договору. За умовами договору йому надано кредит у розмірі15585,00 грн. в наступному порядку: у розмірі 12000,45 грн. на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті, у розмірі 3584,00 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Загальний строк кредитування за Договором складає 126 днів з 07.07.2024 (дата надання кредиту) до 10.11.2024. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 330,00% річних. Тип процентної ставки фіксована. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Комісія за надання кредиту складає 3584,55 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення Договору за ставкою 23,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Денна процентна ставка складає: 15029,88 грн. / 15585,00 грн. / 126 днів * 100% = 0,7654% / день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 12213,37% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складає 30614,88 грн (матеріали справи в електронній формі). Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором № 145507 від 07.07.2024 заборгованість відповідача станом на 01.11.2025 (включно) складає 24 719,96 грн, яка складається з наступного: 14 560,73 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 701,00 грн. прострочена заборгованість за комісією, 9458,23 грн. прострочена заборгованість за процентами ( матеріали справи в електронній формі ). 10 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено Договір факторингу №10102024, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 24 719,96 грн. Згідно Акту прийому-передачі реєстру №1 до договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 TOB «ФК «КРЕДІПЛЮС» передало TOB «ФК «ЕЙС» права вимоги, а TOB «ФК «ЕЙС» прийняло належні TOB «ФК «КРЕДІПЛЮС» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників (матеріали справи в електронній формі). Згідно Реєстру прав вимог №1 Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 145507 від 07.07.2024 в розмірі 24 719,96 грн, яка складається з наступного: 14 560,73 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 701,00 грн. прострочена заборгованість за комісією, 9458,23 грн. прострочена заборгованість за процентами (матеріали справи в електронній формі). Згідно інформації Акціонерного товариства «Універсал Банк» від 21.01.2026 за вих.№БТ\\Е-2088, наданої відповідно до ухвали суду від 12.12.2025, платіжна картка № 4441114449134897 емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). У період з 07.07.2024 по 12.07.2024 на вказану платіжну картку було зарахування коштів у сумі 12000,45 грн (а.с.124-126). У статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК Україниякщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Відповідно до ч.1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей1077,1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Як вбачається з досліджених судом доказів, умови договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Враховуючи викладене, оскільки відповідач умови договору виконував неналежним чином, у зв`язку із чим утворилась прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 24719,96 грн. Суд вважає, що відсотки та комісія за вказаним кредитним договором нараховувалися відповідно до умов договору. Будь-яких доказів на спростування зазначеного розміру заборгованості зі сторони відповідача до суду не надходило, як і відсутні докази належного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за умовами укладеного між сторонами договору. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів, що відповідачу були надані кредитні кошти, якими він користувався, однак допустив неналежне виконання своїх обов`язків, порушив умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики та відсотків за користування нею, комісії, а тому вимоги позову в частині стягнення заборгованості за кредитом підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд дійшов висновку про таке. Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №30037 від 04.12.2025 (а.с. 8 зворотній бік), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст.141 ЦПК України. У позовній заяві позивач прохає стягнути із відповідача понесені ним судові витрати в частині отриманої та сплаченої ним професійної правничої допомоги в сумі 7 000,00 грн. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд доходить таких висновків. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем професійної правничої допомоги Адвокатського бюро «Соломко та партнери» згідно з договором про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, протоколу погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткової угоди №25770855453 до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, Акту прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 ( матеріали справи в електронній формі). Згідно з Актом прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04 лютого 20№20/08/25-01 від 20.08.2025 року позивачу адвокатським бюро «Соломко та партнери» було здійснено надання послуг професійної правничої допомоги щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «ЕЙС» на загальну суму 7000 грн. (всього 6 год.) Судом встановлено, що сума в розмірі 7 000 гривень за надані послуги правничої допомоги є неспіврозмірною виконаній адвокатським бюро роботі, яка складає 6 годин. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, позовна заява є типовою для таких правовідносин, у спорах такого характеру судова практика є сталою, застосування великої кількості законодавчих актів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. Участі в судових засіданнях адвокат не приймав. З огляду на викладене, суд враховуючи принципи співрозмірності та реальності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Достатньою компенсацією витрат позивача на професійну правничу допомогу на переконання суду буде сума у розмірі 3000 грн.

Outcome: partial