Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

01 грудня 2025 року представник АТ «Таскомбанк» Іванова О.В. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 999/26265963-VR від 07 травня 2024 року. Документ сформований в системі «Електронний суд» 28 листопада 2025 року. В позовній заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № 999/26265963-VR від 07 травня 2024 року, станом на 15 вересня 2025 року, у сумі 177546,87 грн., яка складається з: тіла кредиту в сумі 96000,00 грн., відсотків у сумі 81546,87 грн., а також просив стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 07 травня 2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено Заяву-договір № 999/26265963-VR про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до заяви-договору № 999/26265963-VR, додаткового договору, паспорта споживчого кредиту позивач надав позичальнику грошові кошти на наступних умовах: встановлена сума кредитного ліміту 96000,00, грн., тип кредиту кредитна лінія, строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією на такий самий строк, процентна стака за операціями зняття готівкових коштів 83,00 %, за іншими операціями 65,00 %. Цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Згідно з умовами заяви-договору, підписавши даний договір позичальник акцептував Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті Банку www.tascombank.com.ua на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб; погодився з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту, що надаються йому у зв`язку з обраним пакетом послуг, кредитним продуктом і приєднання до договору шляхом підписання заяви-договору, встановлюється відповідно до умов договору та залежить від типу обраного ним пакету послуг кредитного продукту. Підписавши заяву-договір № 999/26265963-VR від 07 травня 2024 року позичальник підтвердив достовірність відомостей, відображених в заяві-договорі, підтвердив факт ознайомлення, обізнаності та розуміння Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб зі всіма додатками до нього, надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку згідно внутрішніх нормативних документів банку та надає свою пряму та безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розмірі кредитного ліміту. Заява-договір оформлена у двох примірниках, по одному для клієнта та для АТ «ТАСКОМБАНК» та є документом, що підтверджує відкриття поточного рахунку [NUMBER] , операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів. Порядок повернення заборгованості за кредитною лінією щомісяця до останнього дня місяця, наступного за звітним, у розмірі 5 % від суми заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості). Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб зазначений в кредитному договорі. Кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі, в свою чергу відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Станом на 15 вересня 2025 року, заборгованість за заявою-договором №999/26265963-VR від 07 травня 2024 року (кредитна заборгованість), у сумі 177546,87 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту (в т. ч. прострочена) 96000,00 грн.; заборгованості за відсотками (в т. ч. прострочена) 81546,87 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та випискою. Позичальником було порушено умови кредитного договору, а також норми чинного законодавства. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за кредитним договором не погашає, що є порушенням законним прав АТ «Таскомбанк». 12 січня 2026 року з Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя, за підсудністю, надійшла цивільна справа №335/11813/25 (провадження 2/336/1495/26) за позовом АТ «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Судом постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] в судові засідання призначені 11 лютого 2026 року о 08-50 год. та 26 лютого 2026 року о 08-45 год. не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення кореспонденції за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно зі ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином, клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не подавав. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Умови проведення заочного розгляду справи визначені ст. 280 ЦПК України, де передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В даному випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Судом встановлено, що 07 травня 2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було підписано заяву-договір № 999/26265963-VR про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Заява-договір оформлена у двох примірниках, по одному для клієнта та для АТ «ТАСКОМБАНК» та є документом, що підтверджує відкриття поточного рахунку [NUMBER] , операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів. Згідно з умовами заяви-договору, підписавши даний договір позичальник акцептував Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті Банку www.tascombank.com.ua на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб; погодився з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту, що надаються йому у зв`язку з обраним пакетом послуг, кредитним продуктом і приєднання до договору шляхом підписання заяви-договору, встановлюється відповідно до умов договору та залежить від типу обраного ним пакету послуг кредитного продукту. Підписавши заяву-договір № 999/26265963-VR від 07 травня 2024 року позичальник підтвердив достовірність відомостей, відображених в заяві-договорі, підтвердив факт ознайомлення, обізнаності та розуміння Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб зі всіма додатками до нього, надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку згідно внутрішніх нормативних документів банку та надає свою пряму та безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розмірі кредитного ліміту. Відповідач підтвердив, що перед підписанням заяви він ознайомився з Публічною пропозицією, Тарифами банку, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Паспортом споживчого кредиту, і повністю згоден, зміст розуміє, положення яких зобов`язується неухильно дотримуватися. Відповідач підтвердив досягнення згоди щодо всіх умов заяви-договору. Відповідно до заяви-договору № 999/26265963-VR, паспорта споживчого кредиту позивач надав позичальнику грошові кошти на наступних умовах: встановлена сума кредитного ліміту 96000,00, грн., тип кредиту кредитна лінія, строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією на такий самий строк, процентна ставка за операціями зняття готівкових коштів 83,00 %, за іншими операціями 65,00 %. Цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Порядок повернення заборгованості за кредитною лінією щомісяця до останнього дня місяця, наступного за звітним, у розмірі 5 % від суми заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості). Судом встановлено, що кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою по особовому рахунку. Отже кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання. 25 липня 2025 року АТ «Таскомбанк» надіслало відповідачу повідомлення-вимогу № 205847/70 про дострокове погашення заборгованості за кредитом, яка виникла станом на 23 липня 2025 року та становить: 95886,96 грн. строкова заборгованість по основному боргу; 9111,08 грн. строкова заборгованість за процентами; 113,04 грн. прострочена заборгованість по основному боргу, 62593,86 грн. прострочена заборгованість за процентами. Відповідач не відреагував на вимогу банку. Станом на 15 вересня 2025 року, заборгованість за заявою-договором №999/26265963-VR від 07 травня 2024 року (кредитна заборгованість), у сумі 177546,87 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту (в т. ч. прострочена) 96000,00 грн.; заборгованості за відсотками (в т. ч. прострочена) 81546,87 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та випискою. Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК), договір є підставою для виникнення зобов`язань. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ТАСКОМБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідач підтвердив, що перед підписанням заяви він ознайомився з Публічною пропозицією, Тарифами банку, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Паспортом споживчого кредиту, і повністю згоден, зміст розуміє, положення яких зобов`язується неухильно дотримуватися. Відповідач підтвердив досягнення згоди щодо всіх умов заяви-договору. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно із ч. 6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, сторони узгодили те, що підписання Заяви буде в електронному вигляді, в даному випадку Заява про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» підписана відповідачем УЕП, тобто, підписуючи в електронному вигляді дану заяву, відповідач погодився зі всіма умовами та правилами кредитного договору, сторонами погоджена умови кредитування, зокрема, процентна ставка. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до частини 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи є належним доказом щодо заборгованості відповідача. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідачу було надано кредит та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 100000 гривень), а саме надані кредитні кошти в сумі 96000,00 грн., тип кредиту кредитна лінія, строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією на такий самий строк, процентна ставка за операціями зняття готівкових коштів 83,00 %, за іншими операціями 65,00 %. Цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Так, сторонами було погоджено всі істотні умови договору, в тому числі, і розмір процентної ставки за встановленим кредитним лімітом. Також судом встановлено, що кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою. Отже кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач користувався кредитною карткою в межах встановленого кредитного ліміту та здійснював платежі, що підтверджується випискою по картковому рахунку та розрахунком заборгованості. Суд враховує презумпцію правомірності вищезазначеного правочину (ст. 204 ЦК України) підписаного без зауважень, у встановленому законом порядку, сторонами письмового договору. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з наданим банком розрахунком, станом на 15 вересня 2025 року, заборгованість за заявою-договором №999/26265963-VR від 07 травня 2024 року (кредитна заборгованість), у сумі 177546,87 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту (в т. ч. прострочена) 96000,00 грн.; заборгованості за відсотками (в т. ч. прострочена) 81546,87 грн. Відповідно до статті 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позивач зобов`язання за договором виконав належним чином, надав відповідачу кредит. Відповідач зобов`язання за договором та вимоги зазначених норм закону належним чином не виконав. [PERSON] отримав кредитні кошти, користувався ними та частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку, тому підлягає стягненню з відповідача на користь банку заборгованість за тілом кредиту в заявленій банком сумі 96000,00 грн. При цьому, відповідач не спростував суму цієї заборгованості, свій контррозрахунок не надав. Крім стягнення заборгованості за тілом кредиту, АТ «ТАСКОМБАНК» заявило також вимогу про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами у сумі 81546,87 грн. За умовами договору, сторонами узгоджена процентна ставка. Відсотки за користування кредитом розраховані в межах дії кредитного договору, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь банку заборгованість за відсотками в заявленій банком сумі 81546,87 грн. Таким чином, позовні вимоги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №999/26265963-VR від 07 травня 2024 року (кредитна заборгованість), у сумі 177546,87 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту (в т. ч. прострочена) 96000,00 грн.; заборгованості за відсотками (в т. ч. прострочена) 81546,87 грн. Щодо судових витрат Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Оскільки позовні вимоги задоволено, то суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved