Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом направлення 10.12.2025 позовної заяви через підсистему "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, яка надійшла до суду 11.12.2025. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» та відповідачкою 15.03.2023 в електронній формі укладено кредитний договір №5702404, за умовами якого, позикодавець надав відповідачці кредит в розмірі 10000 грн. Вказує, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подачі позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 40250 грн, з яких 10000 грн заборгованості за сумою креди, 29250 грн заборгованість за відсотками та 1000 грн заборгованість за комісією за видачу кредиту, чим порушуються права та інтереси позивача, до якого перейшли права за кредитним договором, як до нового кредитора на підставі договору факторингу №101-МЛ від 26.07.2023. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 40250 грн, а також стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,4 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Ухвалою суду від 19.12.2025 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті; за клопотанням позивача в АТ КБ «ПРВАТБАНК» витребувано докази. На виконання ухвали суду 29.01.2026 та 10.02.2026 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшли витребувані докази. 16.01.2026 відповідачкою [PERSON] до суду подано відзив на позов, який прийнятий до розгляду. У відзиві відповідачка вказала, що у 2023 році вона отримала кредит у розмірі 10000 грн, який оформлювався на один місяць, але оформили його лише на 8 днів. Наразі позивач просить стягнути з неї близько 50000 грн, що у п`ять разів перевищує суму отриманих коштів і є явно неспівмірним та несправедливим. Відповідачка вказала, що вона перебуває у вкрай складних життєвих обставинах. Разом з чоловіком вони мали магазин, чоловік збанкрутував, потім його лікували. Наразі її чоловік помер, як 5 місяців вона є вдовою. На її утриманні знаходиться неповнолітня дитина. Вона працює в садочку вихователем, зарплата маленька, у розмірі близько 15000 грн (до оподаткування), при цьому орендує житло та навчається, що суттєво обмежує її фінансові можливості. Стягнення з неї штрафів, пені та надмірних відсотків поставить її та її дитину у скрутне матеріальне становище та позбавить можливості забезпечувати базові потреби. Відповідачка вважає, що нарахована позивачем заборгованість є явно завищеною, а тому відповідно до статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підлягає зменшенню. Вона не ухиляється від виконання зобов`язань і готова сплатити тільки тіло кредиту, однак просить зробити це у розстрочку, з урахуванням її фінансового стану. В зв`язку з викладеним, відповідачка просить відмовити у стягненні штрафів, пені та надмірних відсотків. Стягнути з неї лише тіло кредиту у розмірі 10000 грн. Надати розстрочку виконання рішення суду з оплатою до 1000 грн на місяць, з урахуванням того, що вона є вдовою, утримує дитину, орендує житло та навчається. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки-повідомлення в електронному вигляді від 19.01.2026; в позові представник позивача просить проводити розгляд справи без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки-повідомлення в електронному вигляді від 19.01.2026, клопотання про розгляд справи у її відсутність або відкладення розгляду справи суду не надавала. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У відповідності до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 1048 та 1049 ЦК України визначено що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Судом встановлено, що 15.03.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №5702404. При цьому вбачається, що позичальником під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку. Далі, за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора «F69797» на веб-сайті позикодавця, який позичальник отримала на свій фінансовий номер телефону [NUMBER] , підписано (акцептовано) позицію про укладення договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту, анкету позичальника, тобто підтверджено укладення кредитного договору, отже Договір про споживчий кредит №5702404 укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Істотні умови договору такі як сума кредиту, строк, процентна ставка та відповідальність за невиконання/неналежне виконання зобов`язання погоджено в анкеті-заявці на кредит, яка містить електронний підпис [PERSON] одноразовим ідентифікатором. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією договору про споживчий кредит №5702404 (індивідуальна частина) від 15.03.2023, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою (а.с. 5-10), копією додатку №1 до договору-графіку платежів від 15.03.2023, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою (а.с. 10 зворот); копією додатку №2 до договору-паспорту споживчого кредиту №5702404, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою (а.с. 12); копією довідки первісного кредитора про підтвердження ідентифікації підпису відповідачки одноразовим ідентифікатором (а.с. 13); копією анкети-заяви на кредит №5702404, підписаної відповідачкою (а.с. 13 зворот); копією прийняття рішення по заявці №5702404 (а.с. 14). Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 10000 грн строком на 105 днів з можливістю продовження строку кредиту, з кінцевою датою повернення кредиту 28.06.2023, пільговий період складає 15 днів з 15.03.2023 по 30.03.2023, комісія за надання кредиту 1000 грн, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 2250 грн, які нараховуються за ставкою 1,5% від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 27000 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; загальні витрати позичальника за пільговий період складають 3250 грн, що становить 94,092.00% річних, загальні витрати за кредит складають 30250 грн, що становить 1052% реальної річної процентної ставки за стандартною ставкою; орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування становить 40250 грн. Факт надання кредитних коштів відповідачці підтверджується: копією платіжного доручення №95801146 від 15.03.2023 про перерахування ТОВ «МІЛОАН» [PERSON] на кредитний рахунок № [NUMBER] кредитних коштів у розмірі 10000 грн (а.с. 14 зворот); листом АТ «ПРИВАТБАНК» від 23.01.2025, з якого слідує, що на ім`я відповідачки банком емітована платіжна картка № [NUMBER] на яку 15.03.2023 надійшли кредитні кошти від MILOAN у розмірі 10000 грн (а.с. 63, 65-66). Як вбачається з наданих копій договору відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.07.2023 з додатками, укладених між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем по справі (а.с 16 зворот-23); копії додаткової угоди №1 від 04.02.2025 до договору відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.07.2023, укладених між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем (а.с. 24); копії акту приймання-передачі Реєстру боржників від 26.07.2023 (а.с. 25); копії платіжної інструкції №72130 від 26.07.2023 (а.с.25 зворот); копії витягу з реєстру боржників від 10.09.2025 до договору відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.07.2023 у новій редакції відповідно до додаткової угоди №1 від 04.02.2023 (а.с. 26), ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] в розмірі 40250 грн. З наданої позивачем копії відомості про щоденні нарахування та погашення (а.с.15) та копії виписки з особового рахунку за кредитним договором (а.с. 16) вбачається, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 12.11.2025 має заборгованість у розмірі 40250 грн, що складається із заборгованості: по тілу кредиту в розмірі 10000 грн, по відсоткам в розмірі 29250 грн та по комісії в розмірі 1000 грн. ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на електронну адресу відповідачки 04.11.2025 було надіслано претензію (а.с. 26 зворот), в якій повідомлено про прострочену заборгованість по поверненню кредиту та по оплаті процентів за користування кредитом у розмірі 40250 грн та повідомив про негайне погашення вказаної заборгованості. У відзиві на позов відповідачка не заперечує факт оформлення кредиту та отримання кредитних коштів у розмірі 10000 грн, стверджуючи про те, що кредит оформляла строком на один місяць, в той же час вказує на несправедливість нарахованих відсотків за користування кредитом. Тобто, відповідачка у відзиві підтверджує факт укладення кредитного договору та отримання нею коштів. З досліджених доказів вбачається, що сторони в п. 2.4.1. кредитного договору погодили, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно з п. 1.4 Договору. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, яку нараховано первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» згідно умов кредитного договору, а саме пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.6, 4.11. При цьому відповідачка, заперечуючи про розмір відсотків та вважаючи його несправедливим, свого розрахунку суду не подала. Твердження відповідачки про нарахування неустойки є безпідставними, оскільки позивачем неустойка нарахована не була. Отже, в судовому засіданні встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці кредит у встановленому договором розмірі, а також знайшов підтвердження факт невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідачка протягом дії договору не сплачує кредит вчасно та у повному обсязі, а відтак, враховуючи викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частин 1, 2, 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Як вбачається з наданої позивачем платіжної інструкції №36276 від 03.12.2025 (а.с. 11) та виписки про зарахування судового збору (а.с. 35), останній за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,4 грн, виходячи з розміру, встановленого пунктом 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що підлягає відшкодуванню відповідачкою. Підстав для звільнення відповідачки від сплати судового збору судом не встановлено. Також на відповідачку слід покласти понесені позивачем витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, що підтверджується копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Усенко М.І. (а.с. 28), копією договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 (а.с. 29 зворот), копією ордеру на надання правової допомоги (а.с. 30), копією акту №Д/9496 наданих послуг від 12.11.2025 (а.с. 30 зворот), копією детального опису наданих послуг до акту №Д/9496 наданих послуг від 12.11.2025 (а.с. 31). Отже, позивачем надані належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн, які, у зв`язку з відсутністю клопотань про їх зменшення, слід стягнути в повному обсязі з відповідачки. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. Заява відповідачки про розстрочення виконання судового рішення задоволенню не підлягає, оскільки нею не надано жодного доказу на підтвердження її поганого матеріального становища, про що вона зазначила у відзиві на позов, а лише надано докази на підтвердження наявності сина [PERSON] , [INFO] та докази на підтвердження смерті [PERSON] , який помер [INFO] , при цьому доказів того, що останній доводився її чоловіком не надає, як і не надає докази про отримання низького доходу (малу заробітну плату), про навчання, про понесення витрат, про які зазначає у відзиві на позов. Однак така відмова не позбавляє права відповідачки в подальшому звернутись з відповідною заявою до суду на стадії примусового виконання судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved