Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія актового запису про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] ; копія актового запису про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; копія довідки Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 23.01.2025р. про склад сім`ї [PERSON] на день його смерті; копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ; копія довідки Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 23.01.2025р. про склад сім`ї [PERSON] на день її смерті; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] ; копія акту від 19.06.1969р. про відвід земельної ділянки під житлову забудову; копія рішення виконкому Ренійської міськради від 12.06.1969р. №48 про відведення земельної ділянки під житлову забудову; копія договору забудови від 10.11.1969р. № 2335; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 10.02.1989р. «Про затвердження акту введення до експлуатації житлового будинку»; копія висновку від 10.08.1989р. про реєстрацію домоволодіння; копія довідки Ренійського БТІ про право власності [PERSON] на житловий будинок; копія звіту експерта від 17.01.2025р. про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку; копії постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.01.2025р.; копія протоколу опитування особи [PERSON] за її згодою від 03.02.2025р.; копія протоколу опитування особи [PERSON] за її згодою від 03.02.2025р.; відповідь завідувачки Ренійської держнотконтори від 13.02.2026р.; копія заяви [PERSON] від 11.09.2009р. про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; копія заяви [PERSON] від 18.08.2009р.; копія витягу від 11.09.2009р. зі Спадкового реєстру; копія витягу від 11.09.2009р. зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори); копія витягу від 11.09.2009р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі (дата заведення спадкової справи після смерті [PERSON] [INFO] ); Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 11.02.2026р. (дата заведення спадкової справи після смерті [PERSON] [INFO] ); Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 11.02.2026р. ( спадкової справи після смерті [PERSON] не заводилась). Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі у справі являються дітьми [PERSON] та [PERSON] , відповідачка приходиться онукою нині померлим. За життя [PERSON] (батькові позивачів у справі) належало наступне майно: -житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , - на підставі договору забудови від 10.11.1969р. № 2335. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно житловий будинок. Спадкоємцями після смерті [PERSON] були його дружина та діти. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини дружина померлого [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Про це свідчить її заява від 11.09.2009р. про прийняття спадщини, подана нотаріусу. Діти померлого на день смерті батька мешкали разом із ним, однак, до нотаріуса із відповідними заявами не звернулись, спадщину не прийняли. Отже, після смерті [PERSON] матір позивачів прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак не переоформила її на своє ім`я. [INFO] померла матір позивачів [PERSON] . З урахуванням прийнятої неї після смерті чоловіка спадщини їй за життя належав житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] . На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] були її діти сторони у справі. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачі не звернулись до нотаріальної контори із заявами про її прийняття за законом. Однак, на день смерті матері вони мешкали разом із нею за однією адресою, вели спільне господасртво, доглядали за нею. [PERSON] на день смерті бабусі також мешкала разом із нею, однак, спадщину не прийняла, на неї не претендує. Отже, після смерті [PERSON] позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, тобто, кожному з них стало належати по 1/2 частці житлового будинку , що належав [PERSON] . Незважаючи на беззаперечне прийняття позивачами спадщини, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в них відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Перешкодою в оформленні спадщини також є і те, що матір позивачів за своє життя не переоформила на себе спадщину, яку прийняла після смерті свого чоловіка. Необхідні нотаріусу оригінали документів позивачі надати не можуть у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса. Отже, після смерті [PERSON] та [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, як на об`єкт спадщини, можуть звернутися тільки спадкоємці. Таким чином, позивачі прийняли спадщину за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї в рівних частках за кожним із них, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка її не прийняла та весь цей час на неї не претендувала. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їхні доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як було встановлено судом, позивачі у справі являються спадкоємцями за законом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини після смерті матері позивачі до нотаріальної контори із відповідними заявами не звертались. Як зазначили позивачі, після смерті матері у них були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідні свідоцтва позивачі не мають можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину фактично, оскільки їхня воля, як спадкоємців за законом, була виражена у їх діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігають копії правовстановлюючих документів на житловий будинок, розпоряджуються щодо його цільового використовування тощо). Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України - після смерті [PERSON] , із якою спільно мешкали до її смерті та продовжують мешкати у спадковому будинку та володіти спадковим майном після смерті своєї матері. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачі являються суб`єктами набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їхні вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Outcome: approved