Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку на період навчання, посилаючись на те, що вона є його донькою та навчається на 1 курсі денної форми навчання Національної академії статистики, обліку та аудиту за спеціальністю D3 «Менеджмент», в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою відповідача [PERSON] та навчається на 1 курсі денної форми навчання Національної академії статистики, обліку та аудиту за спеціальністю D3 «Менеджмент», термін навчання з 01.09.2025 року по 30.06.2029 року, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 26.12.2007 року та довідкою Національної академії статистики, обліку та аудиту № 25.2195 від 02.12.2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Вказана норма закону розповсюджує обов?язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв?язку з цим матеріальної допомоги. Обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов?язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв?язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто самі батьки мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Зазначене кореспондується із положеннями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ст. 200 Сімейного кодексу України), зокрема, відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Заявляючи позовні вимоги, позивачка, підтверджуючи це доказами, вказує, що вона досягла віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовжує навчання та в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а саме грошових коштів на харчування, одяг, проживання, проїзд, придбання навчально-методичних посібників тощо. При цьому відповідач вказані обставини своєю заявою про визнання позовних вимог від 25.02.2026 року визнав, а отже визнав і можливість ним утримувати доньку на період навчання до досягнення нею двадцяти трьох років. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню, тож у відповідності зі ст. 199 Сімейного кодексу України стягує з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 1331,20 гривень судового збору на користь держави за подання заяви про стягнення аліментів, поскільки позивачка згідно законодавства звільнена від його сплати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved