Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] (далі позивач) через представника [PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області за допомогою системи «Електронний суд» із позовом до [PERSON] (далі відповідач), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації, у якому просив суд визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] разом з батьком позивачем у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . З 24.03.2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У зв`язку з поступовим погіршенням стосунків позивача та відповідача, їх родина припинила своє існування, тривалий час сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу. Станом на дату подання позовної заяви син проживає разом із батьком позивачем, який створив для сина сприятливі умови для проживання, повністю його утримує, забезпечує необхідним, приділяє увагу, контролює навчання та допомагає у виконанні домашніх завдань. Відповідач не бере активної участі у вихованні та догляді за сином. Відомі випадки, коли вона з`являється у стані алкогольного сп`яніння та намагається забрати дитину без згоди батька. Такі дії призводили до конфліктних ситуацій, створювали небезпеку для психологічного стану дитини та викликали у нього відчуття стресу та тривоги. Сам [PERSON] не виявляє бажання іти разом із матір`ю, що свідчить про відсутність емоційної прихильності до неї у таких обставинах. Мати дитини зловживає алкоголем, що негативно впливає на її здатність належним чином піклуватись про сина та створити для нього безпечні умови. Між сторонами наявний спір щодо визначення місця проживання дитини. До того ж, існує ризик, що відповідач в односторонньому порядку може змінити місце проживання сина без згоди позивача, що в першу чергу негативно вплине на сина. Оскільки [PERSON] демонструє відповідальне ставлення до батьківства, має можливість та бажання, щоб дитина проживала з ним, виключно в інтересах дитини, він звернувся до суду з даним позовом. Відзиву на позовну заяву не надходило. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, конверт із судовою повісткою повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник третьої особи при ухваленні рішення просила врахувати висновок органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України). Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти росії» №12307 учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А. від 01.09.2025 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, про визначення місця проживання дитини з батьком в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання за участю сторін. Ухвалою суду від 27.10.2025 року витребувано від третьої особи висновок щодо доцільності/недоцільності встановлення місця проживання дитини з батьком. 17 грудня 2025 року надано висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради щодо визначення місця проживання дитини. Ухвалою суду від 17.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дитини, дослідивши зібрані в справі письмові докази, дійшов до наступних висновків. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). 24 березня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого остання змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 19-20). Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2025 року у справі № 381/4824/25, що набрало законної сили 15.12.2025 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10-11). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 42). [PERSON] навчається у Фастівському ліцеї №1 з 01 вересня 2024 року. За час навчання він зарекомендував себе як старанний, енергійний, комунікабельний учень. Має достатні здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Пам`ять та увага розвинені відповідно до віку дитини. [PERSON] на уроках працює старанно, але в повільному темпі. Завдання виконує охайно та відповідально. Домашні тренувальні вправи хлопчик виконує щодня та в повному обсязі. Учень проявляє інтерес до навчання, вміє висловити свою думку, логічно мислити та робити висновки. Словниковий запас-достатній. [PERSON] проживає з татом [PERSON] та бабусею [PERSON] , які займаються навчанням та вихованням дитини, щоранку приводять його на навчання та після уроків забирають додому. Тато [PERSON] постійно цікавиться навчанням сина, його стосунками однокласниками. [PERSON] регулярно відвідує батьківські збори, на зауваження реагує миттєво та завжди прислухається до порад вчителя. Він багато приділяє часу вихованню сина та відповідально ставиться до своїх обов`язків. [PERSON] не запізнюється на уроки та не пропускає навчальні заняття без поважної причини. У хвороби завжди приносить довідку від лікаря. Тато та бабуся піклуються про хлопчика, забезпечують його шкільним приладдям, одягом та всім необхідним для ефективного навчання та виховання. Учень завжди чистий та охайний. За рік навчання [PERSON] у Фастівському ліцеї №1 мама, [PERSON] , жодного разу не прийшла до класу та не зателефонувала вчителю, щоб поцікавитися навчанням та поведінкою сина. Під час спілкування з [PERSON] , він ніколи не розповідає та не згадує про маму, що вбачається із характеристики дитини з місця навчання (а.с. 22). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, слід визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] . Як зазначено у вказаному висновку, відповідно довідки ТОВ «Шелтер-Інвест» від 04.11.2025 року, за адресою: [ADDRESS] , проживає та зареєстрований [PERSON] , син [PERSON] та бабуся [PERSON] . Працівниками ССДС були обстежені умови проживання малолітнього [PERSON] за вищезазначеною адресою. Умови є належними та відповідають гігієнічним нормам. Помешкання обладнане меблями. Для малолітнього облаштовано зону для сну, відпочинку та iгoр. Дитина забезпечена необхідним сезонним одягом, взуттям та продуктами харчування. Також спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї були вивчені наступні документи, а саме: Відповідно інформації КНП ФМР «ФМЦПМСД» від 05.11.2025 року, з малолітнім [PERSON] укладена декларація із сімейним лікарем. На огляд до лікаря приходить у супроводі бабусі, батьків за період укладеної декларації не було. Згідно акту бесіди з малолітнім [PERSON] від 11.11.2025 року, [PERSON] не пам`ятає маму. В телефонному режимі чи особисто з нею не спілкувався, ніколи не отримував подарунки чи солодощі. До школи відводить та забирає тато або бабуся. Листом поштового зв`язку був направлений лист-запрошення на адресу реєстрації [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , де попереджено про розгляд питання визначення місця проживання дитини. Станом на даний час відсутня будь яка достовірна інформація про місце проживання/перебування матері, [PERSON] , у зв`язку з чим з`ясувати думку матері та отримати пояснення щодо вищезазначеного питання не вдалося Згідно з ч.2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Ч. 1 та ч. 2 ст. 160 СК України закріплено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. У частині першій статті 3 цієї Конвенції закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому, як правильно вважала колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей (постанова Верховного Суду від 09.12.2020 р. у справі № 361/6226/17). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE,№ 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). Крім того, як вказано у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 року у справі №607/425/16-ц, у разі змін обставин, пов`язаних з віком дитини, при наявності спору між батьками як мати дитини, так і батько не позбавлені можливості звернення до суду із позовом про зміну місця проживання дитини й тому разі, коли вже є рішення суду про визначення місця проживання дитини та її відібрання, які не виконані. Найкращі інтереси дитини повинні мати першочергове значення. Також, як закріплено ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Станом на час розгляду справи [PERSON] має повні 8 років. У судовому засіданні встановлено, що хлопчик прихильний до батька та бажає проживати і надалі з ним та бабусею. [PERSON] також вказав, що 4 роки тому мати залишила його з батьком та більше не приходила. При цьому, мати протягом перебування справи у проваджені суду не заявляла вимог щодо проживання сина з нею. За місцем проживання батька, де дитина проживає на даний час, позивачем створено всі умови для проживання дитини. Батько приділяє сину належну увагу, забезпечує необхідним. При цьому, станом на час розгляду справи не було встановлено обставин, які свідчать про скрутне матеріальне становище відповідача, а його бажання, щоб син проживав з ним не є способом ухилення від мобілізації до ЗС України. Таким чином, беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини, так як батько може забезпечити сину сприятливу домашню атмосферу, має на це можливості та умови проживання, дотримуючись найкращих інтересів дитини, задля забезпечення розвитку [PERSON] у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, суд прийшов до висновку про необхідність визначення проживання дитини з батьком. Суд зауважує, дане рішення не призведе до порушення прав відповідача, оскільки вона матиме можливість спілкуватися з сином, так як сторона позивача у судовому засіданні запевняла, що батько не чинитиме перешкод у спілкуванні сина та матері. Тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дотримуючи якнайкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку про необхідність визначити місце проживання [PERSON] з батьком [PERSON] .. В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved