Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] за допомогою електронної системи «Електронний суд» звернулась до суду із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний медичний центр соціально небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради (далі КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона є адвокатом, та здійснює незалежну професійну діяльність на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ТР №00004, що видане 26.08.2016 на підставі рішення Ради адвокатів Тернопільської області від 02.08.2013 №7. Так. 25.01.2026 вона здійснюючи представництво та захист законних інтересів [PERSON] діючи на підставі договору на надання правничої допомоги від 30.12.2025 звернулась до головного лікаря КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР [PERSON] із адвокатським запитом з проханням надати: інформацію про особу, яка безпосередньо 29.12.2025 проводила медичний огляд [PERSON] на стан наркотичного та алкогольного сп`яніння; копії документів, що підтверджують право зазначеної особи проводити огляд на стан сп`яніння; відомості про форму огляду, який проводився; копії медичних документів, складених за результатами огляду, а також всі документи та результати лабораторних досліджень, проведених 29.12.2025 у межах огляду [PERSON] на стан наркотичного сп`яніння. Разом з тим, листом від 28.01.2026 №344/1 КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР повідомило, що надання запитуваної інформації чинним законодавством не передбачено, оскільки згідно ЗУ «Про інформацію», ст. 40 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», ЗУ «Про захист персональних даних», ст. 6 ЗУ «Про психіатричну допомогу», передача відомостей про стан психічного здоров`я особи та надання їй психіатричної допомоги без згоди особи або без згоди її законного представника допускається лише для організації надання особі, яка страждає на тяжкий психічний розлад, психіатричної допомоги та провадження досудового розслідування та рекомендовано звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді, суду в порядку передбаченому КПК України. Вказану відмову у наданні запитуваної нею інформації, позивач вважає протиправною. Зокрема, позивач погоджується, що запитувана нею інформація є конфіденційною, однак надані нею документи, зокрема, копія ордера та копія свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю, є достатнім підтвердженням повноважень на підставі яких вона має право на отримання інформації стосовно клієнта, з метою його захисту. При цьому, вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється, що передбачено ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Позивач зауважує, що у доданому ордері на надання правничої допомоги серія ВО №1127781 від 25.01.2026 чітко вказано, що «Договором про надання правничої допомоги повноваження адвоката не обмежуються», а відтак діючи від імені та в інтересах [PERSON] , вона як адвокат, має право на отримання інформації, з метою захисту інтересів клієнта, відповідно до покладених на нього обов`язків відповідно до договору на надання правничої допомоги 30.12.2025. Вона, як адвокат реалізовуючи своє професійне право на отримання інформації, запитувала інформацію з метою захисту клієнта, та жодним чином не могла порушити право [PERSON] на таємницю про стан його здоров`я. На підставі вищевикладеного позивач просить суд позов задовольнити, визнати протиправними дії КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР щодо ненадання відповіді на адвокатський запит адвоката Гриців О.Я. від 25.01.2026 та зобов`язати КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР надати адвокату Гриців О.Я. інформацію, запитувану нею в адвокатському запиті від 25.01.2026. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.02.2026 відкрито провадження у вказаній цивільній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 18.02.2026 судом зареєстровано відзив на позов поданий через систему «Електронний суд» представником відповідача КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР Кудіновою Т.І., у якому остання вказує, що відповідач вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними та такими, що не обґрунтовані належними доказами. Так, адвокат Гриців О.Я. отримала відповідь КНП на адвокатський запит від 25.01.2026, що спростовує та заперечує порушення діями КНП прав адвоката на отримання такої відповіді, а також вимогу щодо визнання протиправними дій КНП, що викладена в п.1 прохальної частини позовної заяви адвоката Гриців О.Я. Крім того, отримана адвокатом Гриців О.Я. відповідь КНП на адвокатський запит від 25.01.2026 містила правомірну відмову в наданні запитуваної інформації, що стосувалась проходження фізичною особою [PERSON] медичного огляду на стан сп`яніння, яка обґрунтована тим, що [PERSON] не надав дозволу КНП на розголошення вищевказаної інформації, яка є конфіденційною у відповідності до норм чинного законодавства України, містить персональні дані і визнається лікарською таємницею. На переконання представника відповідача, КНП правомірно відмовило в наданні інформації адвокату Гриців О.Я. щодо факту звернення, проходження та результатів медичного огляду громадянина [PERSON] з огляду на відсутність згоди останнього, скерованої КНП як володільцю зазначеної інформації. Більше того, після звернення до суду з цією позовною заявою, адвокат Гриців О.Я. вдруге звернулась до КНП з аналогічним адвокатським запитом від 03.02.2026 та долучила письмову згоду [PERSON] від 29.01.2026 на надання інформації, скеровану КНП. Тому КНП надало запитувану інформацію у відповіді на другий запит адвоката Гриців О.Я. Враховуючи вищевказане, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 20.02.2026 позивач [PERSON] через систему «Електронний суд» подала відповідь на відзив, у якій окрім доводів викладених у позовній заяві зазначила, що твердження відповідача про те, що позовні вимоги є безпідставними, у зв`язку з тим, що адвокат отримала відповідь на адвокатський запит, є таким, що не відповідає змісту позовної заяви та фактичним обставинам справи, оскільки вона не зазначала, що відповіді на адвокатський запит взагалі не було отримано. У позовній заяві прямо вказано, що листом від 28.01.2026 №344/1 КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР відмовило у наданні запитуваної інформації. Отже, предметом спору є не факт відсутності відповіді як такої, а протиправність відмови у наданні інформації; порушення вимог ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; створення перешкод у здійсненні адвокатської діяльності. Відтак, надання відповіді, яка містить незаконну відмову, не може вважатися належним виконанням обов`язку, покладеного законом. Окрім цього, посилання відповідача на те, що інформацію було надано після повторного звернення адвоката із доданням письмової згоди пацієнта, не спростовує факту протиправності первинної відмови, так як закон не зобов`язує адвоката додавати до адвокатського запиту письмову згоду клієнта. Більше того, надання відповіді на другий запит не звільняє відповідача від обов`язку надати законну відповідь на перший адвокатський запит у встановлений законом строк. Водночас, письмова згода клієнта була надана виключно, з метою прискорення процесу витребування документів, а не тому, що вона є обов`язковою умовою для надання відповіді на адвокатський запит. Позивач звертає увагу, що відповідач, відмовивши у наданні інформації на перший запит, змусив сторону захисту вдаватися до додаткових процесуальних дій, що саме по собі є створенням перешкод у здійсненні адвокатської діяльності. На підставі вищевикладеного позивач просить позов задовольнити. У судове засідання позивач Гриців О.Я.не з`явилась, проте подала заяву про розгляд справи без її участі, позовній вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету відповідача. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, тому відповідно до ст. 223 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне: Судом встановлено, що [PERSON] є адвокатом та здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ТР № 00004 від 26.08.2016, виданого Радою адвокатів Тернопільської області на підставі рішення Ради адвокатів Тернопільської області від 02.08.2013 № 7. 25.01.2026 адвокат Гриців О.Я.діючи в інтересах [PERSON] звернулась до головного лікаря КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР [PERSON] із адвокатським запитом в порядку ст.ст. 4, 5, 20, 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у якому просила надати: 1. Інформацію про особу, яка безпосередньо 29.12.2025 проводила медичний огляд [PERSON] , [INFO] , на стан наркотичного та алкогольного сп`яніння, із зазначенням: -прізвища, ім`я, по батькові; посади; -спеціальності (лікар/фельдшер); -місця роботи (повна назва закладу охорони здоров`я). 2. Копії документів, що підтверджують право зазначеної особи проводити огляд на стан сп`яніння, а саме: -документ про наявність медичної освіти; -документ, що підтверджує проходження спеціальної підготовки для проведення оглядів на стан сп`яніння (сертифікат, посвідчення тощо); -наказ або інший документ про допуск цієї особи до проведення відповідних медичних оглядів. 3. Відомості про форму огляду, який проводився: чи проводився огляд лікарем закладу охорони здоров`я. 4. Копії медичних документів, складених за результатами огляду (акт медичного огляду, направлення, висновок тощо), із зазначенням підпису та печатки особи, яка проводила огляд. 5. Всі документи та результати лабораторних досліджень, проведених 29.12.2025 у межах огляду [PERSON] на стан наркотичного сп`яніння, зокрема: -результати лабораторного аналізу біологічних зразків сечі та/або крові, відібраних у [PERSON] ; -направлення на проведення лабораторного дослідження; -протокол відбору біологічних зразків із зазначенням дати та часу відбору; виду біологічного матеріалу; -висновок лабораторного дослідження із зазначенням методу дослідження, переліку досліджуваних речовин, результатів аналізу, підпису та печатки відповідального медичного працівника/лабораторії. До вказаного адвокатського запиту адвокатом Гриців О.Я. було долучено: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ТР № 00004 від 26.08.2016; ордер на надання правничої допомоги серії ВО № 1127789 від 25.01.2026. Відповідно до ордеру на надання правничої допомоги серії ВО № 1127789 від 25.01.2026, адвокат Гриців О.Я. надає правничу допомогу [PERSON] на підставі Договору про надання правничої допомоги від 30.12.2025 у КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР. У вказаному ордері наявна примітка, що Договором про надання правничої допомоги повноваження адвоката не обмежуються. У відповідь на адвокатський запит адвоката Гриців О.Я. від 25.01.2026, листом № 344/1 від 28.01.2026 КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР відмовило адвокату Гриців О.Я. у наданні запитуваної інформації, оскільки така є конфіденційною і складає лікарську таємницю. Водночас, забороняється без письмової згоди особи, її законного представника передача документів про стан психічного здоров`я особи та надання їй психіатричної допомоги. При цьому, медичний працівник, який володіє лікарською таємницею може повідомити про неї на вимогу органів досудового розслідування і суду лише за наявності певних юридичних та фактичних підстав. Відтак рекомендовано звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, суду в порядку передбаченому КПК України. 29.01.2026 адвокат Гриців О.Я.в інтересах [PERSON] звернулась повторно до головного лікаря КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР Галанова В.С. із адвокатським запитом в порядку ст.ст. 4, 5, 20, 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у якому просила надати інформацію та документи, аналогічні тим, які запитувались у адвокатському запиті від 25.01.2026. Додатками до вказаного адвокатського запиту адвокатом Гриців О.Я. було долучено: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ТР № 00004 від 26.08.2016; ордер на надання правничої допомоги серії ВО № 1127789 від 25.01.2026; заяву згоду [PERSON] на розголошення медичної таємниці та персональних даних від 29.01.2026. Як вбачається із відповіді КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР № 536/1 від 11.02.2026, адміністрація лікарні у відповідь на адвокатський запит адвоката Гриців О.Я. надано запитувану інформацію та документи щодо [PERSON] . Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові засади організації діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Пунктами 1, 2 п. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб) (п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом. Відповідно до вимог частини четвертої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій. Згідно з ст. 11 Закону України «Про інформацію» та ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», особа має право вільного доступу до інформації про себе. Відповідно, розпорядник інформації зобов`язаний безперешкодно і безкоштовно надати інформацію про особу, якої вона стосується, на вимогу такої особи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 ЦК України повнолітня фізична особа має право на достовірну і повну інформацію про стан свого здоров`я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються її здоров`я. Аналогічні положення містяться у ст. 39 Закону України від 19.11.1992 №2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я». Згідно з вимогами ч. 1 ст. 39 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» пацієнт, який досяг повноліття, має право на отримання достовірної і повної інформації про стан свого здоров`я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються його здоров`я. Згідно зі ст. 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні. Відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків. З аналізу вказаних нормативних актів вбачається, що медичною таємницею є: факт звернення людини до лікувального закладу за медичною допомогою; стан здоров`я людини; діагноз; обставини, що передували захворюванню або спровокували його, функціональні особливості організму; шкідливі звички, особливості психіки, майновий стан, інші відомості, отримані при медичному обстеженні, зокрема інформація про сімейне, інтимне життя людини, а також про стан здоров`я родичів, близьких пацієнта. Тобто під визначення медичної таємниці підпадають абсолютно всі аспекти, що стосуються здоров`я пацієнта. Лікар, медсестра, будь-який інший медичний працівник або інші особи, яким у зв`язку з виконанням їхніх професійних чи службових обов`язків стало відомо про хворобу, не має права розголошувати як медичну, так і немедичну інформацію про стан здоров`я людини. Такі особи не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків. Відповідно до статті 21 Закону України «Про інформацію», інформація з обмеженим доступом є трьох видів: конфіденційна (до неї належить і медична інформація), таємна та службова. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною чи юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. У преамбулі Закону України «Про інформацію» зазначено, що цей Закон регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації. У рішенні Конституційного Суду України від 30.10.1997 № 5-зп щодо офіційного тлумачення положень статті 23 Закону України «Про інформацію» вказано, що треба розуміти так, що кожна особа має право знайомитись з зібраною про неї інформацією в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях, якщо ці відомості не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Медична інформація, тобто свідчення про стан здоров`я людини, історію її хвороби, про мету запропонованих досліджень і лікувальних заходів, прогноз можливого розвитку захворювання, в тому числі і про наявність ризику для життя і здоров`я, за своїм правовим режимом належить до конфіденційної, тобто інформації з обмеженим доступом. Лікар зобов`язаний на вимогу пацієнта, членів його сім`ї або законних представників надати їм таку інформацію повністю і в доступній формі. Крім того, у зазначеному рішенні Конституційного Суду України вказано, що у випадках відмови в наданні або навмисному приховуванні медичної інформації від пацієнта, членів його сім`ї або законного представника вони можуть оскаржити дії чи бездіяльність лікаря, звернувшись безпосередньо до суду або медичного закладу чи органу охорони здоров`я. Статтею 34 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Частиною 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обумовлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно з цією Конвенцією свобода вираження поглядів і отримання інформації є практично необмеженою. Держава може на законній підставі обмежувати це право тільки в тому випадку, коли дотримані умови, зазначені в п.2 ст.10. Якщо ж ці умови не задоволені, втручання з боку органів державної влади в право на свободу висловлювань є порушенням Конвенції. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Леандер против Швеції (Leander v. Sweden)» від 26.03.1987р. зазначив, що свобода одержувати інформацію не передбачає права доступу до конфіденційної інформації, однак ст.10 Конвенції зобов`язує державу не обмежувати доступ до вже наявної інформації. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 9901/736/18 (провадження № 11-989заі18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: виходячи зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 Кримінального кодексу України). У постанові Верховного суду від 11.11.2020 у справі №442/4791/17, викладено наступний правовий висновок: «Основним інструментом для отримання медичної інформації адвокатом є адвокатський запит. Для того, щоб адвокату отримати відповідь, потрібно: надати згоду клієнта на отримання та розповсюдження (збирання, використання тощо) персональної інформації про стан здоров`я клієнта; надати адвокатський запит; підтвердити свої повноваження щодо отримання такої інформації відносно клієнта та підтвердити свої повноваження як адвоката ( надати копію свідоцтва та ордера)» . Отже, якщо адвокатський запит містить вимогу про надання конфіденційної інформації про особу, наявність згоди такої особи на поширення (передачу) такої інформації є обов`язковою, крім випадків надання інформації в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до вимог частини четвертої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій. Судом встановлено, що 25.01.2026 адвокат Гриців О.Я. діючи в інтересах [PERSON] звернулась до головного лікаря КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР [PERSON] із адвокатським запитом, у якому просила надати інформацію та документи, які містять медичну таємницю. При цьому, до адвокатського запиту адвокатом Гриців О.Я. було долучено лише свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ТР № 00004 від 26.08.2016 та ордер на надання правничої допомоги серії ВО № 1127789 від 25.01.2026. Разом з тим, доказів на підтвердження того, що Монько Н.М. уповноважив її на збирання конфіденційної інформації (в тому числі медичної) стосовно себе як представника, таких як згода [PERSON] на поширення конфіденційної інформації про нього чи договору про надання правничої допомоги, із відомостями про надання доступу адвокату до конфіденційної інформації (в тому числі медичної) щодо клієнта, адвокат Гриців О.Я. до свого запиту від 25.01.2026 не долучила. Суд зауважує, що ордер письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») Таким чином, ордер по суті є заявою самого адвоката про наявність у нього повноважень на представництво інтересів іншої особи на підставі укладеного з нею договору про надання правничої допомоги і заяви самої особи на розкриття та поширення конфіденційної інформації про неї він не замінює. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки адвокатський запит містив вимоги про надання документів та інформації, які містять конфіденційну інформацію, зокрема медичну стосовно [PERSON] , однак згода останнього на розкриття та поширення такої інформації до адвокатського запиту долучена не була, відповідач КНП «ТОМЦСНЗ» ТОРвідмовляючи адвокату Гриців О.Я. у надані відповіді на адвокатський запит від 25.01.2026 діяв у межах наданих йому повноважень, на підставі та у спосіб встановлений чинним законодавством. Водночас, станом на момент ухвалення рішення судом, адвокат Гриців О.Я. отримала запитувані нею документи та інформацію у відповідь на повторний адвокатський запиті від 29.01.2026, до якого нею була долучена заява згода [PERSON] на розголошення медичної таємниці та персональних даних від 29.01.2026. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності,

Outcome: dismissed