Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів. Позов обгрунтований тим, що позивач є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України і на теперішній час проходить службу у військовій частині [NUMBER] . Позивач отримував грошове забезпечення військовослужбовця на картковий рахунок, відкритий у AT «ПУМБ». Так, коли термін дії картки позивача спливав 04/25, тому він вирішив заздалегідь звернутися до банку з метою перевипуску нової картки для зарахування заробітної плати. Через той факт, що позивач у цей час знаходився на території активних бойових дій та приймав участь у заходах щодо відсічі збройної агресії рф проти України, він не мав можливості звернутися безпосередньо до відділення банку для перевипуску нової картки. Через це позивач почав шукати в мережі інтернет сайт для віддаленого перевипуску нової банківської картки банку AT «ПУМБ». Зайшовши на перший сайт за посиланням, позивач залишив там заявку про перевипуск карти. Через деякий час невстановлені особи, неодноразово зателефонували з номерів телефонів +3 [NUMBER] , [NUMBER] , +3 [NUMBER] 248, +3 8044 233 72 14 та представлявшись працівниками банку «ПУМБ» повідомляли, шо заяву про перевипуск картки від позивача було отримано і тепер йому перевипустять нову банківську картку. Після вищевказаних подій, 21.02.2025 невстановлена особа, без згоди позивача здійснила перекази грошових коштів з карткових рахунків позивача (банківські картки № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) та № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) на картковий рахунок [NUMBER] , відкритого у банку «ВОСТОК» на ім`я [PERSON] у сумі 125 000 грн (сто двадцять п`ять тис гривень), що підтверджується банківськими платіжними квитанціями № 235572044, 235575779, № 235582504. За фактом вказаних подій, 21.03.2025 позивач звернувся до відділу поліції №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області з заявою про вчинення дій, що містять ознаки дій, які кваліфікуються за ст. 190 КК України. На підставі заяви позивача внесено відомості до єдиного держаного реєстру досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження за №12025231030000621 від 07.03.2025. Жодного договору між відповідачем та позивачем укладено не було, будь-яких зобов`язань перед відповідачем позивач не мав та не має. Указаними діями позивачу також заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 100000,00 грн. Тому, позивач просив стягнути з відповідача: -Безпідставно набуті кошти у розмірі 125000,00 грн; -Моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн; -Суму сплаченого судового збору; -Витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. У судове засідання позивач не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку, відзив, клопотань не надав, про причину неявки до суду не повідомив. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом. За квитанцією №235572044 від 21.02.2025, [PERSON] здійснив платіж на суму 50000,00 грн на рахунок [PERSON] , де банк одержувача ПАТ «БАНК ВОСТОК», призначення платежу поповнення рахунку в іншому банку (а. с. 7). За квитанцією №235575779 від 21.02.2025, [PERSON] здійснив платіж на суму 45000,00 грн на рахунок [PERSON] , де банк одержувача ПАТ «БАНК ВОСТОК», призначення платежу повернення коштів (а. с. 8). За квитанцією №235572044 від 21.02.2025, [PERSON] здійснив платіж на суму 30000,00 грн на рахунок [PERSON] , де банк одержувача ПАТ «БАНК ВОСТОК», призначення платежу поповнення рахунку в іншому банку (а. с. 9). Додано фотокопію картки [NUMBER] . Дата випуску 04/25, банк ПУМБ (а. с. 16). За витягом з ЄРДР вбачається номер кримінального провадження №12025231030000621, дата надходження заяви 06.03.2025, заявник [PERSON] , короткий виклад обставин: невстановлена особа у період часу з 20.02.2025 по 04.03.2025 зателефонувавши з різних номерів, представившись праціником ПУМБ повідомила, що невстановлена особа намагається здійснити зняття грошових коштів та потрібно заблокувати картку, після чого заявник повідомив код та використовуючи електронно-обчислювальну техніку здійснив перерахування грошових коштів на невідомий картковий рахунок в сумі 657360 гривень з банківських карток [NUMBER] , [NUMBER] (а. с. 17). Норми права, які застосував суд. За статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд керується ст. 23 ЦК України, яка передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Висновок суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Позивач стверджував, що відповідач безпідставно набув 125000,00 грн, які невідомі особи шляхом шахрайських дій здійснили переказ з його картки. Разом з тим, суд приймає до уваги надані квитанції, де отримувачем є [PERSON] (без зазначення по батькові особи). Інших доказів про отримання саме [PERSON] коштів позивачем не надано. Відтак позивач не довів, що саме [PERSON] є належним відповідачем у справі. Разом з тим, в одній з трьох квитанцій зазначено в призначенні платежу повернення коштів. Вказівка у призначенні платежу при перерахунку коштів на картку з урахуванням принципу розумності не може бути кваліфікована як дотримання письмової форми (єдиний документ чи декілька документів, розписка чи інший документ), що підтверджує наявність будь яких договірних правовідносин між сторонами, однак суд дослідив таку обставину у сукупності з іншими, зокрема наявність у позивача 1) по батькові відповідача, 2) дати його народження. За квитанціями такі відомості відсутні. Враховуючи банківські стандарти конфіденційності, отримання таких даних при випадковому чи несанкціонованому списанні коштів «невстановленими особами» є неможливим. Відтак сукупність таких фактів не спростовує відсутності між сторонами будь-яких правовідносин. Також, позивач надає копію картки, однак не надає доказів у підтвердження того, що за вказаною карткою ( [NUMBER] ) відкритий рахунок з якого здійснено переказ ( [NUMBER] ). Доведення такої обставини має значення для встановлення факту можливих шахрайських дій з картковим рахунком позивача. Банківська картка це лише інструмент доступу, а не сам рахунок. Позивач не надав довідки з АТ «ПУМБ» про те, що картка № [NUMBER] прив`язана саме до рахунку [NUMBER] . Без виписки за рахунком, яка б відображала рух коштів, залишок та авторизацію транзакцій, суд позбавлений можливості перевірити, чи дійсно відбулося списання, чи не було це транзитним платежем, та чи не була картка заблокована чи перевипущена на момент транзакції. У позові заявлено про стягнення 125 000 грн, перерахованих 21.02.2025. У ЄРДР зафіксовано суму 657 360 гривень за період з 20.02.2025 по 04.03.2025. Значна різниця в сумах вказує на те, що позивач надав суду лише частину інформації. Суд не може встановити, чи є сума 125 000 грн частиною одного злочину, чи це окремі транзакції. Відсутність чіткої банківської виписки за весь період, зазначений у ЄРДР, позбавляє суд можливості перевірити реальний обсяг втрат та адресатів усіх платежів. Суд також звертає увагу на суттєві суперечності в хронології подій, викладених позивачем. Зокрема, дата звернення до правоохоронних органів (в позовній заяві 21.03.2025) є пізнішою за дату внесення відомостей до ЄРДР (у витязі 06.03.2025), що ставить під сумнів достовірність викладених обставин. Відтак позов у частині стягнення безпідставно набутих грошових коштів не підлягає задоволенню. Оскільки позивач не довів, що саме відповідач [PERSON] здійснив протиправне заволодіння коштами, відсутній основний елемент протиправна поведінка відповідача для стягнення моральної шкоди. Відтак, суд відмовляє у вказаній частині позовних вимог. Щодо вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду, що суд відмовляє у позові, відтак не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору; витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Outcome: dismissed