Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

У грудні 2025 року представник АТ «СЕНС БАНК» Михайлова Юлія Вікторівна звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилаючись на наступне. 10.01.2023 року Акціонерне товариство Альфа-Банк та [PERSON] уклали угоду про надання споживчого кредиту № 500741339. Відповідно до умов вищевказаного Договору, Банк зобов`язується надати Позичальникові кредит, Позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачувані платежі в сумі, строки та на умовах передбачених Кредитним договором. Свої зобов`язання Позивач виконав, надавши грошові кошти Позичальникові. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. В результаті не виконання умов договору у відповідача виникла заборгованість, яка становить 209 491,42 грн., з яких 122 094,14 грн заборгованість по тілу кредиту, 87 397,28 грн. заборгованість по відсоткам. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.01.2026 року цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано на розгляд за підсудністю до Хаджибейського районного суду міста Одеси. Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 29.01.2026 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку. 10.01.2023 року Акціонерне товариство Альфа-Банк та [PERSON] , уклали угоду про надання споживчого кредиту № 500741339. Свої зобов`язання Позивач виконав, надавши грошові кошти Позичальникові на підтвердження чого надано меморіальний ордер №1536950952 від 10.01.2023 року, виписками по рахункам № [NUMBER] та № [NUMBER] . 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «АЛЬФА-БАНК» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» . Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. Таким чином АТ «СЕНС БАНК» є правонаступником АТ «Альфа-Банк» в результаті зміни назви інші реквізити залишились без змін. В результаті не виконання умов договору у відповідача виникла заборгованість, яка становить 209 491,42 грн., з яких 122094,14 грн заборгованість по тілу кредиту, 87397,28 грн. заборгованість по відсоткам. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч.2 ст.625ЦКУкраїни у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625ЦКУкраїни визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом вказаної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі №6-2168цс15 та Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. За ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом частини другої ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином законодавство України передбачає обов`язок боржника (відповідача) добровільно і своєчасно виконати рішення суду. В свою чергу, положеннями ч.2 ст.18 ЦПК України передбачено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача АТ «Сенс Банк». Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України із відповідача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору на користь позивача. Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 2513,90 гривень, що підтверджується квитанцією. Також для надання професійної правничої допомоги АТ «СЕНС БАНК» звернулось до Адвокатського об`єднання «СмартЛекс», про що укладено Договір про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року. Таким чином з відповідача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2513,90 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 045,08 гривень.

Outcome: approved