Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

у жовтні 2025 року КП «Київтеплоенерго» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на його користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в загальній сумі 59 612,50 грн, яка складається із заборгованості: за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 12 122,01 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 2 097,11 грн, три відсотки річних у розмірі 575,92 грн; за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання в розмірі 2 164,92 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 374,51 грн, три відсотки річних у розмірі 102,90 грн; за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 27 923,47 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 3 874,11 грн, три відсотки річних у розмірі 1 077,39 грн, пеню в розмірі 1 310,80 грн; за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої водив розмірі 5 195,01 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 185,92 грн, три відсотки річних у розмірі 64,75грн, пеню в розмірі 78,73 грн; зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії в розмірі 1 557,02 грн; зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води в розмірі 831,05 грн; з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення в розмірі 76,88 грн, а також 3 028,00 грн сплаченого судового збору. Свої вимоги мотивувало тим, що з 01.05.2018 року КП «Київтеплоенерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг за адресою: вул. Набережно-Корчуватська, буд. 56/66, корп. 3, в м. Києві, а саме: з 01.05.2018 року по 01.11.2021 року з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води;з 01.11.2021 року в зв`язку із зміною законодавства, з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . Відповідачам надавалися житлово-комунальні послуги, однак вони своєчасно не сплачували кошти за їх споживання, в результаті чого утворилась заборгованість з оплати за періоди: до 01.05.2018 року та з 01.05.2018 року, а також з 01.11.2021 року, в зв`язку із чим, позивач просить солідарно стягнути суму заборгованості в загальному розмірі 59 612,50 грн з урахування індексу інфляції та 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України, а також пені відповідно до ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Ухвалою від 17.11.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. 15.12.2025 року до суду від відповідачів надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому відповідачі просять застосувати наслідки пропуску строку позовної давності до вимог, заявлених за період з 2018 року по 31.08.2022 року, та вказують, що сума заборгованості в розмірі 12 122,01 грн не підтверджена відповідними документами. 29.12.2025 року до суду від представника КП «Київтеплоенерго» надійшли заперечення, в яких [PERSON] зазначає, що відповідачі вчиняли дії шляхом оплати за житлово-комунальні послуги, що свідчить про визнання боргу та переривання строку позовної давності. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] з 02.04.1980 року та [PERSON] з 13.03.1986 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . На підставі договору №602-18 від 11.10.2018 року про відступлення права вимоги (цесії) ПАТ «Київенерго» передало право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані ПАТ «Київенерго» за період з 01.08.2018 року до дати укладання цього договору - КП «Київтеплоенерго». Згідно п. 3.4.2 Договору цесії новий кредитор має право на отримання замість кредитора споживачів, визначених у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей. Як вказує позивач, надання послуг відповідачам здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, тут і далі - чинних на момент виникнення спірних правовідносин, який був опублікований 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року (4511). Також судом з`ясовано, що з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». Позивачем підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року №34 (5085). Згідно з розрахунками заборгованості за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , станом на 01.09.2025 року, обліковується заборгованість: за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 12 122,01 грн; за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання в розмірі 2 164,92 грн; за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 27 923,47 грн; за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води в розмірі 5 195,01 грн; зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії в розмірі 1 557,02 грн; зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води в розмірі 831,05 грн; з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення в розмірі 76,88 грн. Крім того, згідно з наявними в матеріалах справи розрахунками, відповідачам нараховані: за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення інфляційну складову боргу в розмірі 2 097,11 грн, три відсотки річних у розмірі 575,92 грн; за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання інфляційну складову боргу в розмірі 374,51 грн, три відсотки річних у розмірі 102,90 грн; за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії інфляційну складову боргу в розмірі 3 874,11 грн, три відсотки річних у розмірі 1 077,39 грн, пеню в розмірі 1 310,80 грн; за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води інфляційну складову боргу в розмірі 185,92 грн, три відсотки річних у розмірі 64,75 грн, пеню в розмірі 78,73 грн. Як вбачається з корінців нарядів позивачем, починаючи з 19.10.2018 року по 24.03.2025 року в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , здійснювалося включення (початок опалювального сезону) та відключення (кінець опалювального сезону) опалення. Згідно з довідкою про обсяги споживання послуги з постачання теплової енергії/послуги з постачання гарячої води за показниками КВОТЕ за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.05.2018 року по 31.08.2025 року на лічильнику опалення обсяг (Гкал) становить 1900,3119. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 543 України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Відповідно до пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктами 24, 25, 26 вищенаведених Правил визначено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. На виконання вказаних вимог позивачем на своєму вебсайті https://kte.kmda.gov.ua/ був опублікований текст Договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Згідно з ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає в себе також й плату за абонентське обслуговування. Підтвердженням повного і беззастережного акцепту умов вказаного договору є факт отримання послуг споживачами. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 30.10.2013 року в справі за № 6-59цс13 та Верховного Суду, викладені в постанові від 10.12.2018 року в справі за № 638/11034/15). Разом з тим, на обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог позивача про стягнення заборгованості відповідачі вказують про недоведеність вимог з період до 2018 року в розмірі 12 122,01 грн. Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні лише підтвердження здійснення позивачем включення (початок опалювального сезону) та відключення (кінець опалювального сезону) опалення в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та відомості про обсяги споживання послуги з постачання теплової енергії за цією ж адресою згідно з показами лічильника опалення обсяг (Гкал), починаючи з 19.10.2018 року та 01.05.2018 року, відповідно. При цьому, будучи обізнаним про відзив і викладену в ньому позицію [PERSON] і [PERSON] , від КП «Київтеплоенерго» до суду не надходило доказів нарахування плати за житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в спірний період, тобто до 01.05.2018 року на суму 12 122,01 грн. Суд вважає, що позивачем не було надано достатніх доказів того, що відповідачі були споживачами цих послуг за вказаною в позові адресою, а розрахунок заборгованості позивача за послуги житлово-комунальні послуги в цій частині є безспірним. Тому вимоги КП «Київтеплоенерго» в частині стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 12 122,01 грн, не підлягають задоволенню. Поряд із цим, факт отримання послуг за заявленими позивачем до стягнення вимогами за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання в розмірі 2 164,92 грн стороною відповідача не оспорюється. Щодо заяви сторони відповідачів про застосування строку позовної давності, суд зазначає, що згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Положеннями ст. 264 ЦК України, визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. У частині 1 ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості відповідачів за житлово-комунальні послуги, вбачається, що відповідачами періодично вчинялися дії щодо сплати частини суми заборгованості за гаряче водопостачання, а саме: у березні-червні, листопаді-грудні 2016 року, січні 2017 року, березні-квітні 2017 року, тобто в розумінні положень закону мало місце переривання строків позовної давності. 02.04.2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено п. 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020року № 211«Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12.03.2020 року до 31.07.2020 року дію карантину, встановленого цією Постановою, неодноразово продовжувався, в останнє до 30.04.2023 року. Крім того, п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, під час звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги, позивачем не пропущений строк позовної давності, при цьому судом враховані правові позиції Верховного Суду наведені в постанові від 07.09.2022 року по справі № 679/1136/21. Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідачів в солідарному порядку підлягає стягненню заборгованість:за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання в розмірі 2 164,92 грн, за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 27 923,47 грн, за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води в розмірі 5 195,01 грн, зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії в розмірі 1 557,02 грн, зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води в розмірі 831,05 грн, з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення в розмірі 76,88 грн, в загальному розмірі 37 748,35 грн. На спірні правовідносини також поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Крім того, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 року №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року №206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану викладено у новій редакції, чим з 30.12.2023 року скасовано дію мораторію на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням, за виключенням територій, де ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих рф, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації). Оскільки м. Київ не належить до переліку таких територій, позивач вправі здійснювати нарахування пені на заборгованість, починаючи з 30.12.2023 року. Отже, здійснені позивачем інфляційні нарахування та нарахування 3 % річних і пені на суму заборгованості, що виникла з 01.01.2024 року є обґрунтованими. Таким чином, загальна сума заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь КП «Київтеплоенерго» в солідарному порядку становить 44 817,46 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог (75,18 %) в рівних частках - по 1 138,23 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial