Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

До суду надійшла вказана заява, в якій викладено прохання: 1) Встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Маріуполь, Донецької області, яка померла [INFO] у віці 69 років, місце смерті: російська федерація, Свердловська область, м. Єкатеренбург причина смерті: уточнена пневмонія та рак головного бронха; 2) Зобов`язати Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) поновити актовий запис цивільного стану про смерть громадянки України, [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Маріуполь, Донецької області, яка померла [INFO] , причина смерті: уточнена пневмонія та рак головного бронха,місце смерті: російська федерація, свердловська область, м. екатеренбург (актовий запис про смерть був складений 23.12.2024 року 96600001 відділом РАЦС м. екатеренбург управління запису актів цивільного стану свердловської області) у державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті, про що видати відповідне свідоцтво про смерть). В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] є сином [PERSON] . На момент народження матір заявника мала прізвище [PERSON] . 09.02.1977 року батьки [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб внаслідок чого відбувалася зміна прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 25.05.1981 раніше укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу, матір заявника залишила собі прізвище«Амелякіна». 15.11.1991 матір заявника [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб. Після чого, матір заявника змінила прізвище від попереднього шлюбу « [PERSON] » на « [PERSON] ».Матір заявника- громадянка України, пенсіонерка, яка починаючи з 20.11.2012 була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . 3 24.02.2022 м. Маріуполь знаходився в зоні активних бойових дій та піддавався масованим обстрілам, а вже з 21.05.2022 і до нині перебуває під тимчасовою окупацією Російської Федерації. Заявник народився і проживав разом з матір?ю у м. Маріуполі Донецької області до квітня 2022 року. У квітні 2022 року заявник вимушено покинув місце свого проживання та переїхав до м. Запоріжжя, де став на облік як ВПО. Матір заявник залишилась на тимчасово окупованій території. Внаслідок щільних обстрілів та подальшої окупації міста Маріуполь Донецької області стан здоров?я матері [PERSON] різко погіршився, майно було повністю знищене внаслідок активних бойових дій у березні-квітні 2022 року, у зв?язку з чим, її було вимушено переміщено на територію Російської Федерації - місто Єкатеринбург, де 19 грудня 2024 році вона і померла внаслідок уточненої пневмонії та раку головного бронха. Після смерті матері заявника відкрилась спадщина у вигляді наступних об?єктів нерухомого майна, які заяник має наміру спадкувати:квартира за адресою: [ADDRESS] ;- квартира за адресою: [ADDRESS] . Оскільки актовий запис про смерть було складено 23.12.2024 органом РАЦС Свердловської області(рф) заявник позбавлений можливості його легалізувати або отримати оригінал свідоцтва про смерть. Це обумовлено припиненням дипломатичних відносин між Україною та рф, відсутністю міждержавного поштового та транспортного сполучення між країнами, а також неможливістю особистого виїзду за межі України та відвідування рф.19.08.2025 заявник звернувся до МЗС України із запитом щодо можливості отримати (витребувати) від компетентних органів рф дублікат свідоцтва про смерть та/або витяг з актового запису про смерть особи на території рф. 25.08.2025 МЗС України надало відповідь в якій повідомило, що внаслідок розірвання дипломатичних відносин та виходу України з Конвенції про правову допомогу (з 29.12.2023), витребування будь-якихдокументів з рф неможливе та рекомендовано звернутися до Міністерства юстиції України. 19.08.2025 заявник звернувся до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із запитом щодо можливості отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом/заповітом на підставі сканованої копії свідоцтва про смерть виданого компетентними органами Російської Федерації. 22.08.2025 Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надало відповідь, в якій повідомило, що нормативними документами не передбачено можливості встановлювати нотаріусами факт смерті особи за копіями або сканованими копіями свідоцтва про смерть. Більш того, повідомлено, що будь-яка взаємодія компетентних органів України (у т.ч. нотаріусів) з відповідними органами рф відсутня, тож рекомендовано звернутися до суду за встановленням факту смерті в порядку статті 315 ЦПК України.30.10.2025 заявник звернувся до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі -ДРАЦС) із заявою про поновлення актового запису про смерть матері [PERSON] , яка померла в м. Єкатеринбург, рф. 04.11.2025 ДРАЦС повідомив, що заява заявника не може бути виконана, оскільки поновлення актових записів проводиться лише за наявності документів, які підтверджують, що запис був раніше складений. Крім того, надані заявником лише ксерокопії документів, а не оригінали, які необхідні для поновлення, тож рекомендував повторно звернутися до ДРАЦСу з оригіналом свідоцтва про смерть [PERSON] . 27.11.2025 заявник повторно звернувся до ДРАСу із заявою, в якій повідомив, що не має оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] і просив прийняти остаточне рішення по моєму зверненню. 01.12.2025 ДРАЦС повідомив, що через відсутність оригіналу свідоцтва про смерть матері заявник, неможливо поновити актовий запис про її смерть. За вказаних обставин, рекомендував звернутися о суду із заявою про встановлення факту смерті. Ухвалою Шевченківського районного суду 14.01.2026року відкрито провадження у справі,судове засідання призначено на 27.02.2026 року. Заявниця у судове засідання не з`явилася. В матеріалах справи наявна заява про розгляду справи за її відсутності. Представники заінтересованих осіб до суду не з`явилися. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.7ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом восьмим ч. 1ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Частиною 1ст.315 ЦПК України визначено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Так, відповідно до п.8 ч.1ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VI від 01.07.2010, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, підставою для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форми яких затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до положень ч. 2ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Судом встановлено, та перевірено матеріалами справи, що заяникє сином [PERSON] . На момент народження матір заявника мала прізвище [PERSON] (а.с.18,19). 09.02.1977 року батьки [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб внаслідок чого відбувалася зміна прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.20). 25.05.1981 раніше укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу, матір заявника залишила собі прізвище « [PERSON] ».(а.с.21). 15.11.1991 матір заявника [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб. Після чого, матір заявника змінила прізвище від попереднього шлюбу « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.22,23). Матір заявника- громадянка України, пенсіонерка, яка починаючи з 20.11.2012 була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . (а.с.24,25). 3 24.02.2022 м. Маріуполь знаходився в зоні активних бойових дій та піддавався масованим обстрілам, а вже з 21.05.2022 і до нині перебуває під тимчасовою окупацією російської федерації. Заявник народився і проживав разом з матір?ю у м. Маріуполі Донецької області до квітня 2022 року. У квітні 2022 року заявник вимушено покинув місце свого проживання та переїхав до м. Запоріжжя, де став на облік як ВПО. Матір заявник залишилась на тимчасово окупованій території. Надалі вона опинилася на території російської федерації - місто Єкатеринбург, де 19 грудня 2024 році настала її смерть (а.с.27-29). Після смерті матері заявника відкрилась спадщина. Оскільки актовий запис про смерть було складено 23.12.2024 органом РАЦС Свердловської області (рф) заявник позбавлений можливості його легалізувати або отримати оригінал свідоцтва про смерть. Це обумовлено припиненням дипломатичних відносин між Україною та рф, відсутністю міждержавного поштового та транспортного сполучення між країнами, а також неможливістю особистого виїзду за межі України та відвідування рф (а.с.31,32). 19.08.2025 заявник звернувся до МЗС України із запитом щодо можливості отримати (витребувати) від компетентних органів рф дублікат свідоцтва про смерть та/або витяг з актового запису про смерть особи на території рф.(а.с.33). 25.08.2025 МЗС України надало відповідь в якій повідомило, що внаслідок розірвання дипломатичних відносин та виходу України з Конвенції про правову допомогу (з 29.12.2023), витребування будь-якихдокументів з рф неможливе та рекомендовано звернутися до Міністерства юстиції України.(а.с.34-36). 19.08.2025 заявник звернувся до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із запитом щодо можливості отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом/заповітом на підставі сканованої копії свідоцтва про смерть виданого компетентними органами Російської Федерації (а.с.37). 22.08.2025 Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надало відповідь, в якій повідомило, що нормативними документами не передбачено можливості встановлювати нотаріусами факт смерті особи за копіями або сканованими копіями свідоцтва про смерть. Більш того, повідомлено, що будь-яка взаємодія компетентних органів України (у т.ч. нотаріусів) з відповідними органами рф відсутня, тож рекомендовано звернутися до суду за встановленням факту смерті в порядку статті 315 ЦПК України.(а.с. 38-41). 30.10.2025 заявник звернувся до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - ДРАЦС) із заявою про поновлення актового запису про смерть матері [PERSON] , яка померла в м. Єкатеринбург, рф (а.с.42-44). 04.11.2025 ДРАЦС повідомив, що заява заявника не може бути виконана, оскільки поновлення актових записів проводиться лише за наявності документів, які підтверджують, що запис був раніше складений. Крім того, надані заявником лише ксерокопії документів, а не оригінали, які необхідні для поновлення, тож рекомендував повторно звернутися до ДРАЦС з оригіналом свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.45,46). 27.11.2025 заявник повторно звернувся до ДРАЦС із заявою, в якій повідомив, що не має оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] і просив прийняти остаточне рішення по його зверненню (а.с.47). 01.12.2025 ДРАЦС повідомив, що через відсутність оригіналу свідоцтва про смерть матері заявник, неможливо поновити актовий запис про її смерть. За вказаних обставин, рекомендував звернутися о суду із заявою про встановлення факту смерті (а.с. 49). Відповідно до частини другої етапі 19Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України. Частиною другоюстаті 120 Конституції Українипередбачено, що організація, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади визначаютьсяКонституцієюі законами України. Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»(далі Закон) визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану та регулює відносини у сфері державної реєстрації актів цивільного стану. Діяльність органів державної реєстрації актів цивільною стану ґрунтується на принципах додержання законності, захисту прав і законних інтересів громадян та держави, додержання таємниці державної реєстрації актів цивільного стану, належною документального оформлення проведеної державної реєстрації. Відповідно до пункту 6 розділу IV Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5 (у редакціїнаказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5) громадяни України та особи без громадянства які проживають в Україні, випробовують документи на підтвердження фактів реєстрації актів цивільного стану, здійснених компетентними органами іноземної держави, через Міністерство закордонних справ України, якщо інший порядок не встановлено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Зносини у сфері державної реєстрації актів цивільного стану між Україною та Російською Федерацією до 24.02.2022 відбувалися відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 (зі змінами, внесеними Протоколом до неї від 28.03.1997) (далі - Конвенція). Відповідно доУказу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у державі введено воєнний стан. У зв`язку із повномасштабною триваючою збройною агресією Російської Федерації проти України та неможливістю у зв`язку з цим гарантувати виконання зобов`язань за відповідними міжнародними договорами, з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, припинені будь-які відносини у сфері міжнародного правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах з установами Російської Федерації та Білорусії. 01.12.2022 року прийнятоЗакон України № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», яким з 29.12.2022 зупинено дію Конвенції та Протоколу до неї у відносинах Російською Федерацією та Республікою Білорусь. З дати зупинення дії Мінської конвенції не здійснюється співробітництво судів та інших компетентних органів України з відповідними органами Російської Федерації та республіки Білорусь з питань надання правової (судової) допомоги та екстрадиції у цивільних і кримінальних справах на підставі Конвенції, у тому числі, безпосередні зносини установ юстиції відповідно до Протоколу до неї. Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно п. 8 ч.1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Встановлення факту смерті матері заявнику необхідно для реалізації спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, суд дійшов висновку, що обставини, повідомлені заявником, знайшли своє належне підтвердження під час судового розгляду справи, наявні підстави для з встановлення факту смерті [PERSON] . Проте визначення причин смерті п.8 ч.1 ст.315ЦПК України не віднесено до повноважень суду, і цей факт (причина смерті) не впливає на реалізацію спадкових прав заявником. Окрім того не підлягає задоволенню вимога заяви про поновлення актового запису про смерть [PERSON] з огляду на таке. Як вбачається із змісту ст. 23 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у разі його відсутності, що підтверджується документально, тобто у разі, коли такий запис втрачено. Між тим, як випливає із змісту заяви та встановлених судом обставин, запис про смерть [PERSON] органами державної реєстрації актів цивільного стану України не вчинявся, й тому не може бути поновлений. Встановлення факту смерті є достанім способом захисту прав та інтересів заявника. За наведеного заява підлягає задоволенню частково. Окрім того натепер заінтересовані особи по справі змінили своє найменування, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2025 року № 517, що враховано судом при ухваленні рішення.

Outcome: partial