Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивачка, на підставі ст. 104, 105, 110 СК України, звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17.07.1998 Михайлівською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області, актовий запис №5. В обґрунтування позову позивачка вказала, що 17.07.1998 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Спільних дітей з відповідачем не мають. Звернувшись до відповідача з проханням разом прибути до органу державної реєстрації актів цивільного стану та подати заяву про розірвання шлюбу вона отримала категоричну відмову. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них тривалий час відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони дуже давно втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть. Фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені у 2001 році. З вказаного року до теперішнього часу вони не примирювалися, проживали та проживають за різними адресами. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам, у зв`язку з чим, звернулася до суду. Спору про поділ майна не мають. Не бажає продовжувати шлюбні стосунки з відповідачем, категорично заперечує проти збереження шлюбу, примирення між ними неможливе. Ухвалою судді від 05.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 19-20). Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити (а.с.14). Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував щодо розірвання шлюбу (а.с.34). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони перебувають у шлюбі з 17.07.1998, який зареєстрований Михайлівською сільською радою Олександрівського району Кіроовоградської області, актовий запис №5 (а.с.5, 6). Сторони спільних дітей не мають. Шлюбні відносини сторони припинили у 2001, спільне господарство не ведуть, відносини не підтримують. Підстав для примирення сторони не вбачають та наполягають на розірванні шлюбу. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, сторони до збереження сім`ї не прагнуть. Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки необхідно задовольнити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою понесені судові витрати у розмірі 1211 грн. 20 коп. за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу (а.с.1). Згідно з ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Наведені положення Закону кореспондуються із ч.1 ст. 142 ЦПК України. Відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті. За таких обставин, позивачу слід повернути з державного бюджету 605,60 грн. сплаченого нею судового збору при поданні позову (тобто 50 відсотків судового збору), оскільки відповідач визнав позовні вимоги. Окрім цього,

Outcome: approved