Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 18.07.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №888760 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу надано грошові кошти у сумі 2 500 грн строком та на умовах, визначених договором. Кредит надано в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується листом про перерахування коштів. Договір укладено в електронній формі шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у строки, передбачені договором, однак взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, платежі не здійснював, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. 01.02.2024р. між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №01022024, на підставі якого право вимоги за вказаним кредитним договором відступлено новому кредитору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 13 390 грн, з яких: 2 500 грн основний борг; 10 890 грн заборгованість за нарахованими процентами. Позивачем на адресу відповідача направлялась вимога про погашення заборгованості, однак заборгованість добровільно не погашена, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення зазначеної суми, а також судового збору 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.12.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.ст. 610, 611 ЦК України визначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 18.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Договір № 888760 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», який укладено в електронній формі шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1.3, 1.4, 1.5 Договору сума кредиту становила 2 500,00 грн, строк кредитування 360 днів, періодичність сплати процентів кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 2,2 % на день, проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кожен день користування кредитом за методом «факт/факт». Кредит надано у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується наданими позивачем доказами. Датою надання кредиту визначено 18.07.2023 року (або наступний календарний день у разі технічного перерахування), з якого розпочався перебіг строку кредитування. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити проценти у строки та в порядку, визначені договором і графіком платежів. У разі прострочення передбачено обов`язок сплати штрафу у фіксованому розмірі 375 грн. за перші чотири дні порушення та 27,50 грн за кожен наступний день, однак у межах, визначених Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до довідки про ідентифікацію за підписом представника ТОВ «Селфі Кредит», клієнт [PERSON] з яким укладено договір від 18.07.2023р., №888760, ідентифікований товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор «А531». Відповідно до Довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» №20251020-906 від 20.10.2025р., яка є фінансовою установою та здійснює платіжні послуги, відповідно до Договору з ТОВ «Селфі Кредит» №03052022-1 від 03.05.2022р., здійснило транзакцію в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» 18.07.2023р. на платіжну картку [PERSON] в сумі 2500,00 грн. Відповідно до Довідки АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-1486 392-В від 06.01.2026р., 18.07.2023р. на відповідний банківський рахунок, на платіжну картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] було зараховано платіж у сумі 2500,00 грн. Таким чином, ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, а останній отримав грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між ними кредитним договором, згідно якого сторонами було погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування. 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 01022024, на підставі якого право вимоги за кредитним договором № 888760 від 18.07.2023 року відступлено новому кредитору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимог №01022024 від 01.02.2024 р. ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №888760 від 18.07.2023р. загальна сума заборгованості по якому становить 13390,00 грн. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №888760 від 18.07.2023р. новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту, а також зі сплати процентів. За таких обставин, оскільки відповідачем не виконано своє зобов`язання з повернення тіла кредиту та обумовлених договором відсотків за користування кредитом у встановлений Договором строк суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 2422, 40 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. Щодо відшкодування витрат на оплату правничої допомоги, судом встановлено, що сума в розмірі 8000,00 гривень за надані послуги правничої допомоги є неспіврозмірною виконаній адвокатом роботі, розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі доказами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. Участі в судових засіданнях адвокат не приймав. З огляду на викладене, суд враховуючи принципи співрозмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Достатньою компенсацією витрат позивача на професійну правничу допомогу буде менша сума, ніж розмір відшкодування, вказаний представником позивача у своїй заяві.

Outcome: approved