Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 23.12.2025 до Хотинського районного суду Чернівецької області, надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що АТ «СГ «ТАС» (приватне) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту FO-01382844. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Toyota Land Cruser, д.н. [NUMBER] . 17 грудня 2022 року о 09 годині 30 хвилинна А/Д М-19 519 км, Чернівецького району Чернівецької області, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю Застрахованого транспортного засобу Toyota Land Cruser, д.н. [NUMBER] , та транспортного засобу Opel Ascona 1.6, д.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11.01.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП. Враховуючи наявність Договору страхування, представник власника пошкодженого автомобіля Toyota Land Cruser, д.н. [NUMBER] звернувся до позивача з заявою про настання події ДТП. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Toyota Land Cruser, д.н. [NUMBER] проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та отримано рахунок №Aл00000001 від 08.01.2023, відповідно до якого вартість ремонту Toyota Land Cruser, д.н. [NUMBER] склала 105837,60 грн. На підставі отриманих документів та заяви на виплату страхове відшкодування, АТ «СГ «ТАС» (приватне) затверджено страховий акт № 01198/40/923 від 20.01.2023 на суму 105837,60 грн,з якої 24915,00 грн застраховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, а 80922,60 грн було виплачено, що підтверджується платіжною інструкцією № 313516 від 23.01.2023. Таким чином фактичні витрати позивача склали 105837,60 грн. Враховуючи, що винуватцем ДТП є відповідач, а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» згідно Полісу № АР5836479 позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «Провідна» виплатило страхове відшкодування за полісом № АР5836479 у розмірі 53208,84 грн. Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжною інструкцією № 025369 від 30.05.2023. ПрАТ «СК «Провідна» виплатило страхове відшкодування із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу на запасні частини у розмірі 70,00% та мінусом франшизи у розмірі 2600,00 грн. Розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 105837,60 грн., при цьому ПрАТ «СК «Провідна» покрито частину шкоди на суму 53208,84 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 105837,60-53208,84=52628,76. У зв`язку з вищезазначеним просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «СГ «ТАС» 52628,76 гривень матеріальної шкоди в порядку суброгації та сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн та. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 26.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання. Представник позивача Миц І. В. в судове засідання не з`явилася, до суду наслілала заяву в якій просить справу розглядати у відсутності представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, з будь-якими заявами і клопотаннями до суду не звертався, хоча про місце, дату та час судового засідання двічи повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення на зареєстроване місце проживання на 21.01.2026, а також на 25.02.2026, але судові повістки не вручені у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Отже, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням того, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, не з`явився у судове засідання, не подав відзив на позов, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. З доданих до позовної заяви документів встановлено, що Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту FO-01382844. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Toyota Land Cruser, д.н. [NUMBER] (а.с.5). Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11.01.2023 визнано винним [PERSON] та призначено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у сумі 850,00 гривень. Постанова набрала законної сили 24.01.2023 (а.с.13). Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого автомобіля Toyota Land Cruser, д.н. [NUMBER] звернувся до позивача з заявою про настання події ДТП (а.с.10 зворот). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ТЗ Toyota Land Cruser, д.н. [NUMBER] проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) (а.с.11-12)та отримано рахунок №Ал00000001 від 08.01.2023 (а.с.17) відповідно до якого вартість ремонту Toyota Land Cruser, д.н. [NUMBER] склала 105837,60 грн. На підставі отриманих документів та заяви на виплату страхове відшкодування, АТ «СГ «ТАС» (приватне) затверджено страховий акт № 01198/40/923 від 20.01.2023 на суму 105837,60 грн., з якої 24915,00 грн застраховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, а 80922,60 грн (а.с.19) було виплачено, що підтверджується платіжною інструкцією № 313516 від 23.01.2023 (а.с.20). Враховуючи, що винуватцем ДТП є відповідач, а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» згідно Полісу № АР5836479 позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «Провідна» виплатило страхове відшкодування за полісом № АР5836479 у розмірі 53208,84 грн. (а.с.22). Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжною інструкцією № 025369 від 30.05.2023 (а.с.22). Розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 105837,60 грн., при цьому Полісом № АР5836479 покрито частину шкоди на суму 53208,94 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 52628,76 грн. = 105837,60 грн. 53208,84 грн. Норми права, які застосував суд та мотивована оцінка аргументів сторін. Висновки суду. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За правилами ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування». Згідно з наведеними положеннями до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Відповідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі №6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме: страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, до ПрАТ «Страхова група «ТАС»» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України в порядку суброгації. Будь яких доказів в обгрунтування заперечень проти позову відповідачем суду надано не було. Отже, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування підтверджується наявними матеріалами справи, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом. Враховуючи наведене, відповідач [PERSON] повинен відшкодувати позивачу у порядку суброгації 52628,76 грн. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028,00 гривні.

Outcome: approved