Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивачка [PERSON] , скориставшись правовою допомогою, звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №10766, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 08 липня 2020 року про звернення стягнення з [PERSON] за договором про надання кредиту №2819611 від 20 жовтня 2019 року, укладеним з ТОВ «Алекскредит», заборгованості у розмірі 55 475 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 08 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №10766. Надалі, 20 липня 2020 року на підставі вказаного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошевич В.Л. відкрила виконавче провадження № 62606381 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2819611 від 20 жовтня 2019 року, укладеним з ТОВ «Алекс кредит». Вважаю, що оспорюваний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки був вчинений на підставі кредитного договору № 2819611 від 20 жовтня 2019 року, який нотаріально не посвідчений, а заборгованість по договору не є безспірною. Представник відповідача ТОВ «Алекскредит» - Попудренко А.В., реалізовуючи своє право, скориставшись системою «Електронний суд», подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив позовні вимоги та просив у задоволенні позову відмовити. В обгрунтування своєї позиції, в першу чергу, звертав увагу суду на строк позовної давності, оскільки виконачий напис було вчинено 08.07.2020 року та з цього часу уже минулого 3 роки загальної позовної давності. Поряд з цим, звертає увагу суду на те, що відповідачем направлялося претензію позивачці з вимогою про погашення заборгованості за договором про надання кредиту. Запевняє, що позивачка її отримала, але не виконала. Будь-яких заперечень не надала, що свідчить про визнання вимоги відповідача в повному обсязі, наслідком чого стало звернення відповідача до приватного виконавця для вчинення виконавчого напису. Крім того, зазначає, що оскільки постанови Кабінету Міністрів України втрачають чинність не з моменту винесення судом рішення про їх недійсність, а саме з моменту офіційного опублікування відповідних змін про втрату постановами чинності з визначених законодавством підстав, зокрема, й за рішенням суду, вважає, що на момент вчинення спірного виконавчого напису жодних змін до Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» про втрату її чинності внесено не було, будь-які публікації у вигляді постанов КМУ в Офіційному віснику України чи в Урядовому кур`єрі стосовно внесення змін чи визнання її нечинною відсутні. У зв`язку з наведеним просить відмовити у задоволенні позову. У свою чергу, представник позивачки [PERSON] [PERSON] , подала до суду відповідь на відзив, у якому спростовувала твердження представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначила, що фактичне ознайомлення позивачки з виконавчим написом відбулося лише 15.07.2025 року, а тому строк на оскарження виконавчого напису не пропущений. Також звертає увагу суду на те, що жодного повідомлення, вимоги щодо погашення заборгованості за договором про надання кредиту позивачка не отримувала та взагалі не була ознайомлена з обчисленим ТОВ «Алекс кредит» розміром боргу. З чого слідує, що розмір нарахованої заборгованості відповідачем ТОВ «Алекс кредит» не доведена як така, що являється безспірною. Окрім того, позивачці не зрозуміло яким чином нараховано відсотки за користування кредитом на суму 44 175 грн., що вкотре підтверджує спірність заборгованості. Також представник позивачки наголошує на тому, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині внесення п. 2 до Постанови №1172 щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин визнано незаконною та нечинною з дня її прийняття. Постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Додатково зазначає, що судове рішення має перевагу в забезпеченні верховенства права та законності, навіть якщо формальне «вилучення тексту» постанови, як вказує відповідач залишається за Кабінетом Міністрів України. Також вказує, що договір про надання кредиту № 2819611 від 20.10.2019 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Алекс кредит», який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави вважати, що вчинення виконавчого напису відбулось з недотриманням умов його вчинення, щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Окрім того, позивачкою не було отримано письмового повідомлення про факт вчинення виконавчого напису нотаріусом. Також, представник позивачки [PERSON] [PERSON] , подала до суду додаткові пояснення, у яких зазначила про те, що з витребуваних документів, а саме заяви про вчинення виконавчого напису слідує, що в додатках пунктом другим, вказано копії реєстрів поштових відправлень рекомендованих листів. Однак, у даних документах, що складають 21 аркуш, відсутній вказаний реєстр та будь-які докази, що підтверджують направлення листа [PERSON] .. Наголошує, що позивачем не було отримано ні письмового повідомлення про повернення заборгованості, ні письмового повідомлення про намір вчинення виконавчого напису, ні письмового повідомлення про сам факт вчинення виконавчого напису нотаріусом та відповідно не ознайомлено з розрахунком суми заборгованості та документами, на підставі яких був вчинений виконавчий напис. Відтак, позивачка не могла спростувати того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, враховуючи, що не була повідомлена про розмір боргу, не отримувала повідомлення-вимоги з розрахунком заборгованості, взагалі не знала про вимогу та вчинений виконавчий напис. Крім того, представник позивачки повідомляє суд, що з аналізу Єдиного державного реєстру судових справ приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. систематично порушував законодавство та вчиняв незаконні виконавчі написи. Беручи участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції представник позивачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових додаткових поясненнях. В подальшому подала заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Представник відповідача ТОВ «Алекс кредит» у судові засідання не зявився, однак у поданому відзиві просив проводити розгляд справи у його відсутності. Третя особа,яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, будучи належним чином повідомлений, у судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа,яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, будучи належним чином повідомлена, у судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомила. Заяви, клопотання. 18.11.2025 адвокат Чупіна С.М. скориставшись системою «Електронний суд», подала клопотання вступ у справу як представника позивачки [PERSON] .. 18.11.2025 адвокат Чупіна С.М., скориставшись системою «Електронний суд», подала клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з використання власних технічних засобів. 20.11.2025 року адвокат Чупіна С.М., скориставшись системою «Електронний суд», подала клопотання про витребування доказів. 10.12.2025, 30.12.2025 року адвокат Чупіна С.М., скориставшись системою «Електронний суд», подала клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з використання власних технічних засобів. 19.01.2026 року адвокат Чупіна С.М., скориставшись системою «Електронний суд», подала клопотання про проведено розгляду справи 19.01.2026 року у її відсутності. 20.01.2026 та повторно 09.02.2026 року на адресу суду надійшли витребувані докази з Житомирського обласного державного нотаріального архіву. 21.01.2026 адвокат Чупіна С.М., скориставшись системою «Електронний суд», подала клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з використання власних технічних засобів. 22.01.2026 адвокат Чупіна С.М., скориставшись системою «Електронний суд», подала клопотання про ознайомлення з матеріалами справи у електронному вигляді. 19.02.2026 року адвокат Чупіна С.М., скориставшись системою «Електронний суд», подала клопотання про проведено розгляду справи у її відсутності. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку, у тому числі клопотання представника позивачки та представника відповідача про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.174ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Вчинені судом процесуальні дії та постановлені ухвали. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08.08.2025 року вказану позову заяву заяву скеровано до Стрийського міськрайонного суду Львівської області для розгляду за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.11.2025 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Яніва Н.М. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Яніва Н.М. від 10.11.2025 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду на відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 27 листопада 2025 року, о 16:00 год., в приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області (м. Стрий, вул. Шевченка, 89 Львівської області каб № 8). Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 27.11.2025 року, судове засідання, у зв`язку з неявкою відповідача та третіх осіб, відкладено до 22.12.2025 року. Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 22.12.2025 року, у судовому засіданні оголошено перерву. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.12.2025 року задоволено клопотання представника позивачки та витребувано докази у справі. Судові засідання, котрі були призначені на 19.01.2026 року о 10:20 год. та 12.02.2026 року о 12:45 год., знято з розгляду у зв`язку з відсутністю електропостачання у приміщенні суду. Розгляд справи по суті відбувся 23.02.2026 року. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Фактичні обставини, встановлені судом Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Так, судом встановлено, що 20.10.2019 року ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту № 2819611, шляхом підписання такого за допомогою одноразового ідентифікатора. Таким чином, договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Також встановлено, 08.07.2022 року представник за довіреністю ТОВ «Алекс кредит» -Іванова О.О. звернулася до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. із заявою про вчинення виконавчого напису, до якого долучила копію кредитного договору № 2819611, розрахунок заборгованості, копію реєстру поштового відправлення та копію довіреності. Поряд з цим, з аналізу витребуваних з Житомирського обласного державного нотаріального архіву доказів встановлено, що кредитний договір № 2819611 нотаріально не посвідчений. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договром № 2819611 заборгованість [PERSON] станом на 31.01.2020 року становить 53 675 грн, з яких 9 500 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту, 44 175 грн - прострочена заборгованість за процентами. Відтак, 08.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №10766, про звернення з [PERSON] за договором про надання кредиту № 2819611 від 20.10.2019 року, укладеним з Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекс кредит», заборгованості у розмірі 53 675 грн. та 1 800 грн. витрати за вчинення виконавчого напису. Надалі, 20.07.2020 року на підставі вищезазначеного виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №10766 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л.винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62606381 про стягнення з боржника - [PERSON] , на користь ТОВ «Алекс кредит» заборгованість в розмірі 55 475 грн. Встановлено, що 15.07.2025 року приватним виконавцем Дорошевич В.Л. у відповідь на заяву представника позивача, розяснено про право ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження через Автоматизовану систему виконавчого провадження та скеровано копію постанови про відкриття виконавчого провадження №62606381 від 20.07.2020 року. Релевантні джерела права, які застосовує суд,та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення виконавчих написів визначено главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі по тексту Порядок). Відповідно до п. 3.1, 3.2 глави 16 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, зокрема передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України "Про нотаріат", у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місця роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Мотиви, з яких виходить суд та висновки суду за результатами розгляду справи. В постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15ц зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів провадиться стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису у цьому випадку подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів внесено зміни, зокрема доповнено пунктом 2 - Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за цим пунктом нотаріусу подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Втім, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. За таких обставин Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі нотаріально не посвідченого кредитного договору. Оскаржений [PERSON] виконавчий напис, вчинений нотаріусом 08 липня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, а укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначений висновок відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, який відповідно до положень ч. 4 ст.263ЦПК України підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору №2819611 від 20 жовтня 2019 року, що не був нотаріально посвідчений. Також, нотаріус при вчиненні виконавчого напису, що оспорюється, також не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, із наданих суду документів також неможливо встановити чи направлено відповідачем та отримано позивачкою, вимогу відповідача про сплату заборгованості за кредитним договором, або ж повідомлення про намір вчинення виконавчого напису, чи письмового повідомлення про сам факт вчинення виконавчого напису нотаріусом. Таким чином, суд вважає, що позивачкою доведено порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису. Висновки суду за результатами розгляду справи. Враховуючи викладене, оскільки на момент вчинення виконавчого напису чинним Переліком не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі нотаріально не посвідченого договору, а також те, що нотаріус не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, то виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 08 липня 2020 року про звернення стягнення з [PERSON] за договором про надання кредиту №2819611 від 20 жовтня 2019 року, укладеним з ТОВ «Алекскредит», заборгованості у розмірі 55 475 грн необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо розподілу судових витрат у справі. Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно, до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 211,20 грн, що підтверджено квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН67 від 29.07.2025 року, який у зв`язку із задоволенням позовних вимог слід стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» . Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу, зазначаючи орієнтовний розмір таких 25 000 гривень. При цьому, доказів понесення позивачкою інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, у тому числі і витрат на правову допомогу, окрім як сплати судового збору, матеріали цієї справи не містять. Поряд з цим, представник позивача [PERSON] Макєєв Є.Ю. у позовній заяві зазначив, що докази, які підтверджують сплату або об`явок оплати судових витрат на професійну правову допомогу будуть подані потягом п`яти днів після ухвалення рішення судом. Як зазначено у ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, за змістом ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відтак, питання про розподіл витрат понесених на правову допомогу може бути вирішене у спосіб ухвалення судом додаткового рішення.

Outcome: approved