Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

13.08.2024 року [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту її проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з [PERSON] , [INFO] . 03.11.2025 року позивачка уточнила позовну заяву, зазначивши співвідповідачем сина [PERSON] - [PERSON] , мотивуючи свої вимоги наступним. З 2013 року вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] . Вони проживали як дружина та чоловік без офіційної реєстрації шлюбу в квартирі [ADDRESS] . Дане помешкання вони орендували. Подружжя обоє працювали, турбувались один про одного. [PERSON] купував дружині одяг, продукти харчування, давав кошти на сплату комунальних послуг, купував позивачці ліки, коли остання хворіла. Родина мала спільний бюджет, який витрачали з погодженням один одного. В квітні 2022 року [PERSON] був мобілізований до лав ЗСУ. 16.08.2022 року, виконуючи бойове завдання щодо захисту незалежності та територіальної цілісності України, він зник безвісти у районі населеного пункту Мар`янка Донецької області. Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно позивачу для отримання статусу дружини для пошуку [PERSON] , та для отримання статусу члена родини учасника бойових дій. Встановлення вищезазначеного факту може вплинути на права та інтереси матері та сина зниклого безвісти [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , які залучені до участі у справі в якості відповідачів. З цих підстав позивач просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , у період з 2013 року по 16.08.2022 року, день зникнення безвісти останнього. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.11.2024 року постановлено розглянути справу за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи Міністерство оборони України, призначено підготовче судове засідання, відповідачеві роз`яснено його право на подання відзиву на позовну заяву, третій особі роз`яснено її право на подання письмових пояснень (а.с.15-16). Листом суду від 04.12.2024 року у Нікопольського відділу ДРАЦС витребувано відомості щодо перебування [PERSON] та [PERSON] в шлюбі, а також інформацію щодо батьківства останнього (а.с.18,19). 17.12.2024 року через підсистему «Електронний суд» від Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення, в яких зазначили, що станом на дату зникнення безвісти військовослужбовця [PERSON] , постанова КМУ №884 від 30.11.2016 року не передбачає виплату грошового забезпечення особам, які проживали однією сім`єю з загиблим/загиблою, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а отже позивачка не набула прав подружжя, а тому факт, який вона просить встановити, не викликає для неї юридичних наслідків. Зазначили, що в позові позивачка зазначає про відсутність у [PERSON] неповнолітніх дітей, але не вказує чи є повнолітні діти, які можуть мати право на отримання грошового забезпечення відповідно до згаданої вище постанови КМУ №884, рішення по даній справі може вплинути на їх права та інтереси (за наявності). Також звертають увагу суду, що показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, дана позиція неодноразово викладалась в постановах Верховного Суду. З цих підстав вважають, що позовні вимоги є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають (а.с.29-34). Листом суду від 27.01.2025 року у Нікопольського відділу ДРАЦС витребувано відомості щодо актового запису про народження сина [PERSON] - [PERSON] (а.с.45). 29.09.2025 року на адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що обставини, викладені в позовній заяві, відповідають дійсності (а.с.70). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.11.2025 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду (а.с.84-85). 19.02.2026 року до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.88). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В судовому засіданні позивачка [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог, просила їх задовольнити. Додатково пояснила суду, що без встановлення факту її проживання разом з [PERSON] однією сім`єю вона не може ініціювати розшукові дії щодо його пошуку. Мати [PERSON] нещодавно перенесла інсульт, та фізично не має можливості цим займатись за станом здоров`я. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позицію позивачки підтримала в повному обсязі та наполягала на задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до статей 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , з 11.04.2022 року був мобілізований [INFO] , та проходив службу у військовій частині [NUMBER] . Згідно Сповіщення №27 від 24.08.2022 року, водій самохідно-артилерійського дивізіону в/ч [NUMBER] солдат [PERSON] , [INFO] , під час виконання бойового завдання зник безвісти 16.08.2022 року в м. Мар`їнка Донецької області (а.с.4). Згідно листа Нікопольського відділу ДРАЦС від 11.12.2024 року, [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , актовий запис про шлюб №688 від 06.09.1997 року, шлюб між ними розірвано (а.с.40). Від даного шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження №962 від 18.12.1999 року (а.с.49). Предметом розгляду даної справи є встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу. [PERSON] з 2001 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . 06.10.2010 року шлюб між ними було розірвано за рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області (справа №2-302/2010) (а.с.6). Після розірвання шлюбу позивач залишила дошлюбне прізвище [PERSON] , але паспорт на дане прізвище змінила лише 22.02.2023 року (а.с.92). З 2013 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Вони проживали разом в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом №1 від 04.07.2024 року, складеним головою ОСББ «Камелот-48», акт підписаний сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.60). Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Як зазначає позивачка, встановлення факту спільного проживання з [PERSON] необхідне їй для отримання статусу родини учасника бойових дій. Крім того, вона не має можливості ініціювати розшукові дії щодо його пошуку, оскільки шлюб між ними не був зареєстрований, і юридично вона не вважається членом його сім`ї. Положеннями ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно положень ч.4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Положеннями ч.1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до положеньч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У справі "Джонстон проти Ірландії" (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Згідно вимог сімейного законодавства сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і, водночас, як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, - що є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. На підтвердження факту спільного проживання з [PERSON] позивачка надала суду фотокартки, які свідчать про їх спільний побут та відпочинок (а.с.56-58). Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою позивачки, знайома з нею приблизно з 2013 року, дружать сім`ями. Зазначила, що [PERSON] проживала з [PERSON] , стосунки між ними були теплі, скандалів не бачила. Квартиру вони орендують. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працювала разом з позивачкою в лікарні, де вони й подружились. В 2013 році [PERSON] почала зустрічатись з [PERSON] , потім стали разом жити, в них був спільний бюджет. Свідок часто бувала у них вдома на свята. [PERSON] дуже добре ставився до позивачки. Коли він зник, [PERSON] дуже хвилювалась, їздила до Червоного Хреста, розшукала його. Свідок [PERSON] засвідчив, що вони разом з [PERSON] працювали водіями на одному підприємстві. З позивачкою свідка познайомив саме [PERSON] , представив її як дружину. Вони почали дружити сім`ями. Позивачка та [PERSON] завжди були разом, мали спільний бюджет, не жалілись на не достаток коштів. Крім того, позивач надала суду виписку по картковому рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», згідно якої [PERSON] в 2022 році неодноразово перераховував їй кошти (а.с.61). Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] також визнається матір`ю останнього - [PERSON] , та його сином від першого шлюбу - [PERSON] . Відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Судом перевірено, що ані [PERSON] , ані [PERSON] під час спільного проживання не перебували в зареєстрованому шлюбі з іншими особами. В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою, оскільки факт спільного проживання вказаних осіб знайшов своє підтвердження та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Відповідно до ч. 1 ,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, позивач не наполягала на відшкодуванні судових витрат

Outcome: approved