Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Сутність заявлених до суду вимог У грудні 2025 року ТОВ «Українські фінансові операції» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, що 11 грудня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] в електронній формі укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4209601, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 3000 грн 00 коп на строк 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, на пільговий строк 30 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 1,4 % у день, повна ставка кредитування становить 2,0 % в день, виконавши свої зобов`язання в повному обсязі, а відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. У наступному, 26 липня 2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу №26/07/2024, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило до ТОВ «Українські фінансові операції» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором №4209601 від 11 грудня 2023 року укладеним із [PERSON] , у зв`язку з чим останнє набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16740 грн 00 коп, з яких: 3000 грн 00 коп - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13740 грн 00 коп заборгованості по відсотках за первісним кредитором. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції», ні на рахунки попереднього кредитора. Станом на дату укладення договору факторингу від 26 липня 2024 року №26/07/2024 строк дії кредитного договору №4209601 від 11 грудня 2023 року не закінчився. У межах строку дії кредитного договору №4209601 від 11 грудня 2023 року ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 27 липня 2024 року по 4 грудня 2024 здійснено нарахування процентів за 131 календарних дні в сумі 7860 грн 00 коп. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань у відповідача перед позивачем утворилась загальна сума заборгованості за кредитним договором №4209601 від 11 грудня 2023 року у розмірі 24600 грн 00 коп, яка складається з: суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 3000 грн 00 коп, суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором у розмірі 13740 грн 00 коп, суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» у розмірі 7860 грн 00 коп, яку разом із судовим збором у розмірі 2422 грн 40 коп та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн 00 коп товариство просило суд стягнути з відповідача. Також позивач просив суд у порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: розрахунок інфляційних втрат: І = ((sі * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; sі - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції», з наданням відповідних роз`яснень щодо нарахування інфляційних втрат та 3 % річних при примусовому виконанні рішення суду на залишок несплаченої заборгованості. Позиція позивача, відповідача по даній справі та процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою судді місцевого суду від 7 січня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася. Від сторін до суду не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Установлені судом фактичні обставини даної справи 11 грудня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4209601, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 3000 грн 00 коп зі сплатою стандартної процентної ставки у розмірі 2,0 % в день, знижена процентна ставка у розмірі 1,4 % застосовується якщо клієнт до 9 січня 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, строк кредиту 360 днів, дата надання кредиту 11 грудня 2023 року або 12 грудня 2023 року, тип процентної ставки фіксована, мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби, кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) (а.с.19-28). Згідно із таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №4209601 від 11 грудня 2023 року, що є Додаток № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4209601 від 11 грудня 2023 року, загальна вартість кредиту складає 24060 грн, з яких: 3000 грн сума кредиту, 21060 грн проценти за користування кредитом, розрахунковий період складає 360 дні, який поділяється на 12 періодів по 30 днів з відповідними датами платежу. Вказана таблиця також підписана електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора ( а.с. 29). Також 11 грудня 2023 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, тим самим ознайомилася з умовами кредиту, процентною ставкою (а.с.16-18). Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення», 12 березня 2019 року між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Лінера Україна» укладено договір про організацію переказу грошових коштів №ФК-П-19/03-01, та відновідно до зазначеного договору успішно перераховано кошти 11 грудня 2023 року о 13 год 29 хв на суму 3000 грн 00 коп, маска картки [NUMBER] , призначення платежу: зарахування 3000 грн на карту, маска картки [NUMBER] (а.с. 40). 26 липня 2024 року між ТОВ «Лінера Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 26/07/24, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінера Україна» передало (відступає) ТОВ «Українські фінансові операції» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Українські фінансові операції» приймає належні ТОВ «Лінера Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 26/07/24 від 26 липня 2024 року ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16740 грн 00 коп, з яких: 3000 грн 00 коп сума заборгованості за основною сумою боргу; 13740 грн 00 коп сума заборгованості за відсотками (а.с.53-54,84-88). 29 липня 2024 року ТОВ «Українські фінансові операції» направило [PERSON] на номер:380957136888 вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором №4209601 (а.с.36). Відповідно до наданого ТОВ «Лінера Україна» розрахунку за договором №4209601 від 11 грудня 2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 26 липня 2024 року за період з 11 грудня 2023 року по 26 липня 2024 року, за [PERSON] непогашений залишок заборгованості складає 16740 грн 00 коп (а.с.55-59). Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором №4209601 від 11 грудня 2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту за 131 календарниий день (із 27 липня 2024 року по 4 грудня 2024 року), за [PERSON] сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами складає 7860 грн 00 коп (а.с.60-61). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 15 січня 2026 року, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку здійснено переказ коштів: 11 грудня 2023 року у розмірі 3000 грн 00 кп (а.с.118). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.ст.526,530 ч.1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Висновки суду по суті заявлених вимог 1. За встановлених обставин справи суд уважає, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст.509, 526, 547, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України та нормами законодавства про електронну комерцію та споживче кредитування, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі прострочення відповідачем повернення чергової частини кредитних коштів позивач має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилися, та сплати процентів, належні йому відповідно до умов договору. Матеріалами справи підтверджується ініціювання [PERSON] укладання договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4209601 від 11 грудня 2023 року, звернення до ТОВ «Лінеура Україна», в яких зазначав бажаний розмір споживчого кредиту, надав необхідні для укладення договору особисті дані, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, номер мобільного телефону (а.с. 18-28). Договір споживчого кредиту підписаний електронним підписом відповідачки шляхом використання одноразового ідентифікатора, тобто сторони досягли у такий спосіб згоди щодо усіх істотних умов електронного правочину, уклавши його відповідно до вимог закону, отримавши необхідну інформацію про умови кредитування. Із наданого позивачем суду розрахунку вбачається повне неповернення відповідачем отриманих кредитних коштів у строки визначені електронним кредитним договором, тому суд уважає, що підлягають стягненню суми заборгованості за тілом кредиту на користь позивача (нового кредитора за договором відступлення права вимоги). Розрахунок розміру заборгованості по тілу кредиту відповідає умовам кредитного договору, докази зворотнього у суду відсутні. 2. Разом із цим, 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Даним законом передбачено зокрема, що максимальний розмір денної процентної ставки за договором споживчого кредитування не може перевищувати 1 %. Як вбачається зі змісту позовних вимог та наведеному у позові розрахунку заборгованості позивач, обраховуючи заборгованість за відсотками, починаючи з 24 грудня 2023 року і по 05 грудня 2024 року не дотримався зазначених вище положень закону щодо розміру денної процентної ставки, нараховуючи протягом зазначеного періоду стандартну проценту ставку в розмірі 2,00 % за день користування кредитом (відповідач не здійснив проплат у строк до 09 січня 2024 року для отримання ним зниженої процентної ставки в розмірі 1,40 % за день (п.1.3, 1.4, 1.5 кредитного договору). Тому суд, застосовуючи у даному спорі принцип "суд знає закон" у межах наданих йому процесуальних повноважень та заявлених позовних вимог, надаючи самостійну кваліфікацію правової природи відносин між сторонами спору, уважає за необхідне самостійно обрахувати правильно визначений відповідно до норм кредитного договору та норм закону розмір процентів за користування кредитними коштами протягом 360 днів строку дії договору. На думку суду, остаточно стягненню з відповідача підлягає 11220 грн процентів за користування кредитом відповідачем, із урахуванням заявлених позовних меж та додатково наведеного позивачем розрахунку процентів, в тому числі у період з 27 липня 2024 року по 4 грудня 2024 року. Розрахунок процентів проводився таким чином, а саме: 1. 780 грн договірного проценту в розмірі 2% в день до дня набрання чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (3000 грн сума боргу ? 2% в день) / 100% ? 13 днів); 2. 10440 грн проценту в розмірі 1% в день за період з 24 грудня 2023 року по 05 грудня 2024 року (3000 грн сума боргу ? 1% в день) / 100% ? 347 днів). Таким чином, вимога про стягнення процентів є частково обгрунтованою та підлягає задоволенню у вищеобрахованому судом розмірі. 3. Щодо застосування положень ч.ч.10,11 ст.265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України суд зазначає наступне. Відповідно до ч.10 ст.265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Згідно з ч.11 ст.265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи. Також, суд зазначає про те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п.18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 11 грудня 2023 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який триває і на час ухвалення даного рішення суду. Тому суд уважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч.ч.10,11 ст.265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, не узгоджуюються із нормами закону та є такими, що не підлягають задоволенню. При цьому, у даній справі суд уважає за необхідне не застосовувати вищезазначене дискреційне повноваження, оскільки питання стягнення процентів за кредитним договором на підставі ч.10,11 ст.265 ЦПК України може бути вирішено за ініціативою окремо після початку стадії примусового виконання даного рішення суду. Розподіл судових витрат по справі Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Суд, ураховуючи часткове задоволення заявленого позову за основними вимогами (на 58 %), вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача 1405 грн 00 коп повернення сплаченого ТОВ «Українські фінансові операції» судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Із приводу стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10000 грн 00 коп, то суд дійшов висновку про їх часткове стягнення, виходячи з наступного. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування, представником позивача надано: договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Дідуха Є.О. від 24 березня 2017 року; довіреність видану ТОВ «Українські фінансові операції» адвокату Дідуху Є.О. від 01 серпня 2024 року; рахунок на оплату №4209601-2025 від 10 листопада 2025 року на суму 10000 грн 00 коп; акт №4211644 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року ТОВ «Українські фінансові операції» від адвоката Дідух Є.О. із детальним описом робіт (наданих послуг) на суму 10000 грн 00 коп; детальний опис робіт (наданих послуг) №4211644 від 5 грудня 2025 року виконавцем адвокатом Дідухом Є.О. на суму 10000 грн 00 коп; заявка №4211644 на виконання доручення по договору №01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року ТОВ «Українські фінансові операції» адвокатом Дідух Є.О. (а.с.30,31,37,72,73,104). При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд ураховує те, що дана справа не є складною за предметом та підставою позову, у ній представник позивача підготував і подав позов до суду, не приймаючи участі у судових засіданнях, надав юридичну консультацію позивачу, отримавши від неї відповідні документи, у даній категорії спорів сформована усталена судова практика, обсяг наданих правових послуг як за своїм змістом та тривалістю не є значним, певне значення даної справи для позивача, яке пов`язується із стягненням із відповідача належних позивачу грошових коштів. Разом із цим, суд, практично застосовує норму ч.3 ст.141 ЦПК України, якою визначені критерії,

Outcome: partial