Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

09 жовтня 2025 року за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира надійшла позовна заява ТзОВ «Сучасний Факторинг» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 04 березня 2020 року між ТзОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] укладено кредитний договір № 10200734365 (далі по тексту рішення Кредитний договір), відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в розмірі 17 569,67 гривень строком на 24 місяці. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого має заборгованість, яка станом на 19 серпня 2025 року становить 10 413,20 гривень, яка складається з: 3 517,28 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 6 895,92 гривень заборгованість за комісіями. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Сучасний Факторинг» заборгованість за кредитним договором №10200734365 від 04 березня 2020 року у розмірі 10 413,20 гривень, судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13 жовтня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Корольовського районного суду міста Житомира не надійшов. Представник позивача ТзОВ «Сучасний Факторинг» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Установлено, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Матеріали справи містять відомості про те, що позивачем належно виконано вимоги ч. 7 ст. 43 ЦПК України та надіслано відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання копію позовної заяви з додатками. Крім того, відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, а також судова повістка надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Однак, відповідне поштове відправлення повернуте на адресу суду неврученим відповідачу з відміткою пошти про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». А тому, відповідно до змісту п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що отримав судову повістку. Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що 04 березня 2020 року між ТзОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] укладено кредитний договір № 10200734365, відповідно до пункту 1.1 якого кредитодавець зобов`язується надати кредит покупцю, а покупець зобов`язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених Договором. Кредит надається покупцю на споживчі цілі (п. 1.2 Кредитного договору). Пунктом 2.1 Кредитного договору встановлено, що покупець, при бажанні придбати товар за кредитні кошти, звертається до кредитодавця з заявою про надання кредиту та укладення кредитного договору, з наданням продавцю наступних документів, зокрема: заява на отримання споживчого кредиту; паспорт громадянина України; довідка про присвоєння ідентифікаційного коду; графік платежів та основні умови кредитування. Відповідно до пункту 2.2 Кредитного договору, продавець надсилає кредитодавцю заяву та пакет документів покупця засобами електронного зв`язку. Кредитодавець приймає від продавця заяву та підставі отриманої інформації документів приймає рішення щодо можливості надання Кредиту Покупцю у певній сумі (п. 2.3 Кредитного договору). У пункті 2.5 Кредитного договору встановлено, що підписання покупцем Договору та отримання товару/послуг є фактом отримання кредиту. Згідно з розділом 3 Кредитного договору «Умови надання та погашення кредиту» встановлено наступні умови кредитування: назва кредитного продукту розстрочка 6-24; вартість товару складає 15 577,80 гривень; перший внесок за товар складає 1 200 гривень, та сплачується покупцем продавцю в момент придбання товару; вартість послуг, що прибавляється за рахунок кредитних коштів складає 3 191,87 гривень; сума кредиту складає 17 569,67 гривень; строк користування кредитом складає 24 календарних місяців. Відповідно до пункту 3.8 Кредитного договору плата за користування кредитом складається з: - річних відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 48,93% від загальної суми кредиту; - щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 4,5% від суми кредиту. Згідно з пунктом 3.9 Кредитного договору, розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 732,1 гривень, з моменту укладення кредитного договору до 9 квітня 2020 року включно. З 9 травня 2020 року розмір щомісячного платежу становить 1 522,75 гривень. Кредитний договір № 10200734365 від 04 березня 2020 року підписаний відповідачем [PERSON] власноручним підписом, про що свідчить розділ 10 «Реквізити та підписи сторін» Кредитного договору. Крім того, відповідач підписала графік платежів, де зазначено основні умови кредитування, а саме: річні відсотки за користування кредитом 0,01%; щомісячна комісія за управління кредитом: 4,5%; реальна річна процентна ставка 49,43%; штраф при прострочені сплати чергового платежу 702,79 гривень, заяву на отримання кредиту, паспорт споживчого кредиту, лист зобов`язання. Відповідно до видаткової накладної №ФЖ - 0711-36207592 від 04 березня 2020 року вбачається, що [PERSON] придбала у кредит товари, а саме: смартфон OPPO Reno2 Z 8/128GB (luminous black); «Услуга «Экстра Сервис»; прим. комп. прог. ESET Mobile Security 2 пристрої 1 рік; прим. комп. прог. SUPPORT UA «Support.UA» 1 пристрій 12; Аксесуари к мобільним телефонам DENGOS Tempered Glass; прим. комп. прог. AdLock Mobile Protection на загальну суму 13 978,80 гривень. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд ураховує таке. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України, згідно якої - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. Дослідженими судом доказами встановлено, що відповідач на підставі Кредитного договору № 10200734365 отримала кредит у розмірі 17 569,67 гривень. Згідно з представленим позивачем розрахунку заборгованості (виписка з особового рахунку) вбачається, що [PERSON] здійснювала платежі на виконання Кредитного договору. Всього на виконання Кредитного договору [PERSON] сплатила 21 163 гривень. Відповідно до пункту 3.8 Кредитного договору плата за користування кредитом складається з процентів за користування кредитом 0,01% річних та щомісячної комісії 4,5 % від суми кредиту. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку. На виконання вимог, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (такий правовий висновок викладений в п. 28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №363/1834/17). У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (такий правовий висновок викладений в п. 31.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19). Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 (пункти 29-31). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, суд дійшов висновку про нікчемність умов Кредитного договору щодо обов`язку відповідача сплачувати комісію за обслуговування кредиту. Таким чином, загальна вартість кредиту для відповідача становить 17 573,18 гривень та складається з суми кредиту 17 569,67 гривень та 3,51 гривень процентів за користування кредитом (0,01 % річних, строк кредиту 2 роки). Разом з тим, суд ураховує, що відповідач сплатила на виконання Кредитного договору 21 163 гривень, а тому суд дійшов висновку про відсутність у відповідача заборгованості за Кредитним договором. Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості є безпідставними та до задоволення не підлягають. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з висновком суду про відмову в задоволенні позову, судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

Outcome: dismissed