Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

04.08.2025 до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», представник позивача Ушакевич Марина Петрівна до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір № 8428226 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акценту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», внаслідок чого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 40000 грн., строком на 360 днів. Строк на який надасться окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів. Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 40000 грн. В свою чергу відповідач грошові кошти не повертає, у зв`язку з сим, станом на дату здійснення розрахунку заборгованості розмір останньої становить 82000 грн., який складається з: 40000 грн. тіло кредиту; 42000 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до автоматизованого розподілу справ справа надійшла в провадження судді Кожевник О.А. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом надіслано запит про надання інформації стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. від 21 серпня 2025 року справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та позивачем відповідачу надіслано копію позовної заяви та доданих до неї документів, яку відповідачем 31 жовтня 2025 року отримано особисто. Крім того, 15 вересня 2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву згідно з яким відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження виконання умов договору, шляхом надання грошових коштів та відповідно отримання останніх відповідачем. Також представником відповідача зазначено про недоведеність позивачем факту направлення досудової вимоги відповідачу та несправедливо великих відсотків. Представником позивача надано додаткові пояснення у справі, якими спростовані доводи представника відповідача та зазначено, що відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про неотримання відповідачем грошових коштів. Натомість на підтвердження факту виконання умов договору позивачем надано на підтвердження докази перерахування грошових коштів, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи. Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір № 8428226 про надання споживчого кредиту, відповідно до п. 1.2. -1.4. якого сума кредиту становить 40000 грн., строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 Договору. Знижена процентна ставка 0,95 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 12.11.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п. 1.5.1. 1.5.2 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 184000 грн. Відповідно п. 4.4. позичальник зобов`язується у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. Договір № 8428226 про надання споживчого кредиту, Додаток до договору про надання споживчого кредиту підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С6370 Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Доводи відповідача щодо не доведення факту перерахування відповідачу грошових коштів суд не бере до уваги з огляду на таке. Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] (п. 2.1. Договору кредиту). Довідкою ТОВ «Пейтек» № 20250514-176 від 14.05.2025 р. підтверджується факт перерахування 20 жовтня 2024 року на картковий рахунок № [NUMBER] грошових коштів у розмірі 40000 грн. Згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 42 розділу III Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р. № 75, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. За приписами ст. 29 Закону України «Про платіжні послуги» надання платіжних послуг (у тому числі виконання окремих або разових платіжних операцій, відкриття та обслуговування рахунків тощо) здійснюється на підставі договору, що укладається між надавачем платіжних послуг та користувачем відповідно до вимог законодавства, на узгоджених сторонами умовах. Договір про надання платіжних послуг укладається в письмовій формі (паперовій або електронній). Договір про надання платіжних послуг може укладатися шляхом приєднання користувача до договору, розміщеного у доступному для клієнта місці у надавача платіжних послуг та на його веб-сайті в мережі Інтернет. Усі поточні редакції публічної пропозиції укладення договору та документів, що містять інформацію про комісійні винагороди, процентні ставки, курс перерахунку іноземної валюти, що застосовуються до обраної користувачем платіжної послуги, що надається користувачу згідно з пунктом 3 частини першої статті 30 цього Закону, зберігаються на веб-сайті надавача платіжних послуг із зазначенням строку їх дії. Користувачі мають право в будь-який час отримати доступ до всіх редакцій публічної пропозиції укладення договору та інших документів, зазначених у цій статті, що розміщені на веб-сайті надавача платіжних послуг. Суд враховує, що позивач не банк, та не банківська (фінансова) установа, відповідно не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, та не має обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників згідно Закону України «Про банки та банківську діяльність» в т. ч. Інструкції затвердженої Постановою НБУ від 27.12.2007 року за № 481, в зв`язку з чим між ТОВ «Авентус» та ТОВ «Пейтек» укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 04.07.2024 р. Відповідачем зазначено, що надана квитанція ТОВ «Пейтек» про перерахування 40000 грн. відповідачу не є підтвердженням перерахування таких коштів на виконання умов Договору № 8428226 від 28 жовтня 2024 року. Однак, відповідачем не спростовується той факт, що маска картки, зазначена у довідці про перерахування грошових коштів належить йому, тобто відповідач не позбавлений можливості надати суду докази неотримання ним кредитних коштів, шляхом надання виписки по рахунку. Суд зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Таким чином позивачем доведено факт укладення кредитного договору та відповідно надання грошових коштів відповідачу у розмірі 40000 грн., через порушення умов якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 40000 грн., з яких: 40000 грн. сума за кредитом, 42000 грн. заборгованість за відсотками. Також варто зазначити, що позивачем не спростовується сам факт підписання ним кредитного договору, яким визначено всі істотні умови договору, в тому числі і розмір відсотків за кредитом. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року № 3498-ІХ внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та статтю 8 цього Закону доповнено частиною п`ятою, за якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому згідно з п. 17 Розділ IV "Прикінцевих та перехідних положень", тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до п. 1.7.1. Договору розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»:(144000,00 грн. /40000,00 грн.)/ 360 * 100% - 1,00% в день. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов?язків на шкоду споживача. Відповідно до пункту п`ятого частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п?ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від: 06 березня 2018 року в справі № 487/7824/15-ц, від 28 березня 2018 року справі № 761/7956/16-ц. У постанові Верховного суду від 21 липня 2021 року у справі № 335/13202/18 (провадження 61-11997св20) зазначено, що свобода договору, право споживача відмовитися від укладення договору про надання споживчого кредиту або відкликати згоду на укладення такого договору, а також право суду зменшити розмір неустойки не звільняє банк від обов`язку укладати правочин відповідно до вимог актів цивільного законодавства, в тому числі, з урахуванням вимог законодавства про захист прав споживачів. Однак, судом встановлено, що кредитором в даному випадку розрахунок відсотків здійснено відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, метою отримання кредиту зазначено «на споживчі (особисті) потреби». В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями ст. 630 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1ст. 530 ЦК України). Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (абз. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України). За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд також не бере до уваги доводи представника відповідача щодо відсутності досудового врегулювання спору, оскільки матеріали справи містять копію Досудової вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості та опис вкладення листа. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та слід стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 82000 грн. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем на підтвердження понесених витрат надано платіжну інструкцію № 202 про сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 105 грн. у якості судових витрат у вигляді поштових відправлень. Однак, до матеріалів справи не долучено на підтвердження понесених витрат після пересилання стороні відповідача позовної заяви з додатками. Так, список групових відправлень не містить найменування сторони відповідача та суму, яку позивачем понесено на пересилання процесуальних документів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Водночас, позивачем не доведено понесення витрат на пересилання процесуальних документів відповідачу та не обґрунтовано заявлену суму.

Outcome: approved