Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: - визнати протиправним та скасувати наказ «Про преміювання працівників за результатами роботи за червень 2022 року» № 170-ос від 24.06.2022, в частині преміювання в.о. генерального директора [PERSON] ; - визнати протиправним та скасувати наказ «Про преміювання з нагоди Державного свята «День Конституції України» 2022 року» № 171-ос від 24.06.2022, в частині преміювання в.о. генерального директора [PERSON] ; - визнати протиправним та скасувати наказ «Про преміювання працівників за результатами роботи за липень 2022 року» № 23З-ос від 25.07.2022, в частині преміювання в.о. генерального директора [PERSON] ; - визнати протиправним та скасувати наказ «Про преміювання працівників з нагоди Державного свята «Дня Незалежності України» 2022 року» № 251-ос від 18.08.2022, в частині преміювання в.о. генерального директора [PERSON] ; - визнати протиправним та скасувати наказ «Про преміювання працівників за результатами роботи за серпень 2022 року» № 257-ос від 25.08.2022, в частині преміювання в.о. генерального директора [PERSON] ; - визнати протиправним та скасувати наказ «Про преміювання працівників за результатами роботи за вересень 2022 року» № 279-ос від 22.09.2022, в частині преміювання в.о. генерального директора [PERSON] ; - визнати протиправним та скасувати наказ «Про преміювання працівників з нагоди Державного свята «Дня захисників і захисниць України» 2022 року» № 300-ос від 17.10.2022, в частині преміювання в.о. генерального директора [PERSON] ; - визнати протиправним та скасувати наказ «Про преміювання працівників за результатами роботи за жовтень 2022 року» № 311-ос від 16.10.2022, в частині преміювання в.о. генерального директора [PERSON] ; - стягнути з відповідача на користь Міністерства охорони здоров`я України матеріальну шкоду, завдану адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією у розмірі в сумі 214 000,00 гривень; - стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказано, що постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 15.11.2023 №296/4117/23, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 18.04.2024, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 гривень. Зі змісту такої постанови та матеріалів про адміністративне правопорушення № 183, 184, 185, 186, 187, 188, 189, 190 від 28.04.2023 відповідач, виконуючи обов`язки генерального директора ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» у період часу з 09.06.2022 по 10.11.2022, видав ряд наказів про нарахування та виплату собі преміальних виплат в умовах реального конфлікту інтересів, у зв?язку з чим не дотримався вимог, встановлених статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо врегулювання конфлікту інтересів. У позовній заяві зазначено, що на підставі вказаних наказів відповідачем було незаконно отримано премії на загальну суму 214 000,00 грн. Прокурором зазначено, що видані в умовах реального конфлікту інтересів накази є протиправними та підлягають скасуванню, а виплачені суми премій - стягненню з відповідача на користь Міністерства охорони здоров?я України. Міністерство охорони здоров?я України не вжило заходів до стягнення коштів, які отримано виконуючим обов?язки генерального директора ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» Зелінським Р.С. на підставі наказів, прийнятих в умовах реального конфлікту інтересів. Таким чином, прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров?я України. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 59). 23.06.2025 від представника Міністерства охорони здоров`я України Дяк Ю.М. надійшла заява, в якій остання просила позовну заяву задовольнити, розгляд справи проводити без її участі (а.с. 63-64). 08.07.2025 від генерального директора ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» надійшли пояснення, в яких останній зазначив, що на момент подання пояснень заходи щодо відшкодування збитків, завданих [PERSON] , не вживалися, у добровільному порядку кошти не повернені, позовні вимоги підтримав, розгляд справи просив проводити без його участі (а.с. 79-80). 22.07.2025 від представника відповідача адвоката Кутлиєва Б.Н. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 97-108). В обґрунтування відзиву зазначено, що Державна установа «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» є закладом охорони здоров`я, умови оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України 05.10.2005 № 308/519. В п. 1.6 наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України 05.10.2005 №308/519, вказані конкретні розміри доплат, надбавок та інших виплат визначаються керівником закладу, установи за рахунок і в межах фонду заробітної плати та відображаються в розрахункових відомостях на виплату заробітної плати. При здійсненні преміювання працівників Державної установи «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» [PERSON] з червня 2022 по жовтень 2022 було дотримано вимог листа МОЗ України від 25.01.2022 за № 10-13/1992/2-22, яким визначено розміри виплат премії керівникам установ у 2022 році та процедуру погодження таких виплат. Положенням про преміювання та інші додаткові виплати, яким керується ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» пунктом 2.5 премія директору, заступникам директора і працівникам центру нараховуються щомісячно при виконанні показників умов преміювання та за наявності економії коштів за загальним та спеціальним фондами. Відповідно до пункту 2.8 директор центру встановлює розмір премії із врахуванням показників та критеріїв зниження. Пунктом 2.9 визначено, що преміювання директора проводиться відповідно до діючого Колективного договору. Пунктами 36, 37 Колективного договору передбачено, що розмір премій директора, його заступників та працівників граничними розмірами не обмежується, премія виплачується щомісячно, за рахунок економії загального фонду заробітної плати. Накази про преміювання видавались на підставі колективного договору №101 від 03.07.2013 та колективного рішення працівників установи без внесення [PERSON] пропозицій щодо розміру своєї премії та оцінки своєї роботи. Такі накази видавалися відповідачем з врахуванням доведених кошторисом видатків на центр, відповідали законодавству, в іншому випадку - не пройшли б через казначейство, оскільки останнє ретельно перевіряє бюджетні кошти і в разі порушень повертає документи без їх оплати. Ці виплати враховувалися при формуванні кошторису на утримання центру на кожен рік і були включені до фонду оплати праці. Сам кошторис формувався з врахуванням тарифікаційних сіток та посадових окладів. Відповідач виконував свою трудову функцію на підставі контракту. Премії, винагороди та надбавки згідно наказів директора центру, що оскаржуються, виплачені у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків та згідно трудового договору. Таким чином, правовідносини, з приводу яких виник спір (нарахування та виплата премій, доплат, надбавок до заробітних плат, які отримували медпрацівники центру на підставі наказів директора центру та згідно трудового договору) виникли насамперед з відносин, урегульованих чинним трудовим законодавством України. Тому, ні в протоколах про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, №№ 183, 184, 185, 186, 187, 188, 189, 190 від 28.04.2023 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, ні в постанові Корольовського районного суду м. Житомира від 15.11.2023 по справі № 296/4117/23 не наведено фактів та не долучено доказів, показань свідків тощо, які б доводили факт безпідставного отримання [PERSON] преміювання. Зауважено, що позивачем до позовної заяви не надані докази нанесення [PERSON] матеріальної шкоди державі в особі Міністерства охорони здоров`я України. При розгляді справи № 296/4117/23 про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності Корольовський районний суду м. Житомира не встановлював факту завдання такої шкоди та не визначав її розміру. У постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 Верховний Суд зазначив, що закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі всіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №912/9/20, від 19.08.2020 у справі №923/449/18. [PERSON] матеріальна шкода Міністерству охорони здоров`я України не завдано, оскільки відсутній факт завдання такої шкоди останнім, не порушені права Міністерства охорони здоров`я України, що свідчить про відсутність заподіяних збитків державним інтересам. Підставою для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, було неповідомлення у встановленому порядку про наявність реального конфлікту інтересів, та як наслідок, останнього було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу, який сплачений відповідачем. При цьому, неповідомлення про конфлікт інтересів не може створювати юридичних наслідків у вигляді відшкодування шкоди. Факт нарахування та виплати доплат у складі заробітної плати є таким, що вже відбувся, заробітна плата отримана. Оскаржувані накази є локальними актами у сфері трудових відносин, які стосуються лише цього закладу і його трудового колективу. Відтак, дію оскаржуваних наказів слід вважати вичерпаною, оскільки вони фактично реалізовані їх виконанням. 28.07.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій прокурор, підтримавши позовні вимоги, зазначив, що при розгляді протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією, Корольовським районним судом м. Житомира в рамках справи про адміністративне правопорушення №296/4117/23 встановлено вину [PERSON] , як посадової особи юридичної особи публічного права державної форми власності та доведено, що рішення, на підставі яких останньому виплачено кошти, прийняті в умовах реального конфлікту інтересів. Засновником Державної установи «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» є Міністерство охорони здоров`я України, яке фінансує і контролює діяльність цієї державної установи, а також зобов`язане контролювати законність та ефективність використання Державною установою «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» бюджетних коштів, уповноваженою особою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням бюджетних коштів, є Міністерство охорони здоров`я України. Накази, на підставі яких здійснено преміювання [PERSON] , підлягають визнанню незаконними не лише з підстав їх прийняття в умовах реального конфлікту інтересів, а й як такі, які суперечать положенням Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення. Разом з тим, прийняття наказів відповідачем усупереч наведеним вище положенням Умови оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення, Закону України «Про запобігання корупції», отримання ним коштів на підставі незаконних наказів беззаперечно заподіює шкоду державі в особі Міністерства охорони здоров`я України. Наявність інтересів держави полягає у невідшкодуванні винною особою збитків у сумі 214 000,00 грн, завданих преміальними виплатами [PERSON] на підставі наказів, які було прийнято з порушенням наведених імперативних норм, передбачених ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції». Виплати здійснювались за рахунок коштів загального фонду (бюджетні надходження). З огляду на те, що виплата премій [PERSON] здійснена на підставі незаконно виданих ним же наказів, профінансована за рахунок коштів державного бюджету, а тому відповідно і кошти (бюджетні надходження) виплачені на підставі них, виконувачем обов`язків генерального директора отримано незаконно, чим беззаперечно заподіяно шкоду державі в особі Міністерства охорони здоров`я України у розмірі незаконно отриманих виплат. Факт протиправної поведінки відповідача, на думку прокурора, (прийняття наказів в умовах конфлікту інтересів та з порушенням Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення); заподіяння шкоди у розмірі коштів, отриманих на підставі незаконних наказів, має причинно наслідковий зв`язок між діями та шкодою, та доводить вину відповідача. Твердження представника відповідача про те, що отримання відповідачем преміальних виплат на рівні з іншими працівниками не заподіює шкоду інтересам держави в особі Міністерства охорони здоров`я України не відповідає обставинам справи, оскільки відсутні будь-які підстави вважати, що виплати, отримані відповідачем, набуті ним у законний спосіб відповідно до положень законодавства. Також прокурор зазначив, що під час розгляду адміністративного протоколу у суді питання стягнення завданої внаслідок вчинення адміністративних правопорушень шкоди не вирішувалось, оскільки шкода не визначена як елемент складу правопорушення, у добровільному порядку кошти не відшкодовано. 30.09.2025 від позивача надійшла заява про зміну предмету позову (а.с. 131-133), в якій останній просив : - визнати незаконним та скасувати наказ «Про преміювання працівників за результатами роботи за червень 2022 року» № 170-ос від 24.06.2022, в частині преміювання в.о. генерального директора [PERSON] - визнати незаконним та скасувати наказ «Про преміювання з нагоди Державного свята «День Конституції України» 2022 року» № 171-ос від 24.06.2022, в частині преміювання в.о. генерального директора [PERSON] - визнати незаконним та скасувати наказ «Про преміювання працівників за результатами роботи за липень 2022 року» № 233-ос від 25.07.2022, в частині преміювання в.о. генерального директора [PERSON] - визнати незаконним та скасувати наказ «Про преміювання працівників з нагоди Державного свята «Дня Незалежності України» 2022 року» № 251-ос від 18.08.2022, в частині преміювання в.о. генерального директора [PERSON] - визнати незаконним та скасувати наказ «Про преміювання працівників за результатами роботи за серпень 2022 року» № 257-ос від 25.08.2022, в частині преміювання в.о. генерального директора [PERSON] - визнати незаконним та скасувати наказ «Про преміювання працівників за результатами роботи за вересень 2022 року» № 279-ос від 22.09.2022, в частині преміювання в.о. генерального директора [PERSON] . - визнати незаконним та скасувати наказ «Про преміювання працівників з нагоди Державного свята «Дня захисників і захисниць України» 2022 року» № 300-ос від 17.10.2022, в частині преміювання в.о. генерального директора [PERSON] - визнати незаконним та скасувати наказ «Про преміювання працівників за результатами роботи за жовтень 2022 року» № 311-ос від 16.10.2022, в частині преміювання в.о. генерального директора [PERSON] - стягнути з [PERSON] кошти у сумі 214 000, 00 гривень. В судовому засіданні прокурор Романчук Т.А. позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача адвокат Кінзерська Н.В. та відповідач [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що відповідно до наказу в.о. директора ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» Зелінського Р.С. №153-ОС від 15.06.2022 останній приступив з 15.06.2022 до виконання обов`язків директора вказаної установи (а.с. 13). Під час перебування на вказаній посаді [PERSON] видано та підписано наступні накази: - наказ ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України» №170-ос від 24.06.2022 «Про преміювання працівників за результатами роботи за червень 2022 року», яким за червень 2022 року в.о. генерального директора [PERSON] нараховано та виплачено премію в розмірі 15 000,00 грн; - наказ ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України» №171-00 від 24.06.2022 «Про преміювання працівників з нагоди Державного свята «День Конституції України 2022 року», яким в.о. генерального директора [PERSON] нараховано та виплачено премію в розмірі 10 000,00 грн; - наказ ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України» №233-ос від 25.07.2022 «Про преміювання працівників за результатами роботи за липень 2022 року», яким в.о. генерального директора [PERSON] нараховано та виплачено премію в розмірі 35 000,00 грн; - наказ ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України» №251-ос від 16.08.2022 «Про преміювання працівників з нагоди Державного свята до «Дня Незалежності України» 2022 року», яким в.о. генерального директора [PERSON] нараховано та виплачено премію в розмірі 30 000,00 грн, - наказ ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України» №257-ос від 25.08.2022 «Про преміювання працівників за результатами роботи за серпень 2022 року», яким в.о. генерального директора [PERSON] нараховано та виплачено премію в розмірі 35 000,00 грн; - наказ ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України» №279-ос від 22.09.2022 «Про преміювання працівників за результатами роботи за вересень 2022 року», яким в.о. генерального директора [PERSON] нараховано та виплачено премію в розмірі 45 000,00 грн; - наказ ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України» №300-ос від 17.10.2022 «Про преміювання працівників з нагоди Державного свята «Дня захисників і захисниць України», яким в.о. генерального директора [PERSON] нараховано та виплачено премію в розмірі 9 000,00 грн, - наказ ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України» №311-ос від 26.10.2022 «Про преміювання працівників за результатами роботи за жовтень 2022 року», яким в.о. генерального директора [PERSON] нараховано та виплачено премію в розмірі 35 000,00 грн (а.с. 14-27) Усього на підставі вказаних вище наказів відповідачу нараховано та виплачено 214 000,00 грн. Підписуючи вказані накази, відповідач керувався постановою КМУ від 30.08.2002 №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» (із змінами та доповненнями), спільного наказу Мінсоцполітики України та МОЗ України від 05.10.2005 №308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», зареєстровааного в Мінстерстві юстиції України 17.10.2005 за №1209/11489 (із змінами та доповненнями), колективним договором та положенням про преміювання та інші додаткові виплати, спільним рішенням адміністрації та ВОППО Державної установи «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України», положенням про преміювання працівників, клопотаннями керівників структурних підрозділів. Для забезпечення виконання бюджетних програм загального фонду Державного бюджету у 2023-2025 роках, відповідно до п.3 ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України, ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України» отримувала безпосередньо від головного розпорядника бюджетних коштів державного бюджету Міністерства охорони здоров`я України, бюджетні асигнування із загального фонду Державного бюджету України (а.с. 40). Відповідно до п.п. 2, 4, 7, 9, 11, 22 Положення про преміювання працівників ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» дія Положення поширюється на всіх працівників ДУ «Житомирський ОЦКПХ МОЗ України», рішення про преміювання працівників приймається керівником за якісне, оперативне виконання покладених на них трудових обов`язків, за результатами роботи, що відносяться до їх функціональних обов`язків і не суперечать чинному законодавству; керівник ДУ визначає розмір премії з врахуванням показників та критеріїв підвищення або зниження; підстава для нарахування премії рішення керівника, клопотання керівників структурних підрозділів, дані бухгалтерської та статистичної звітності, а також аналіз виконання показників діяльності; премію виплачують працівникам на підставі наказу; премія генеральному директору надається відповідно контракту за рішенням органу управління Мігністерством охорони здоров`я, у межах наявних коштів на оплату праці, яка виплачується після надходження погодження органу управління (а.с. 34-35). Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 15.11.2023 №296/4117/23, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 18.04.2024, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 гривень (а.с. 45-53). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 ст. 67 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об`єднання громадян, юридичної особи, прокурора. Вказана норма містить імперативний припис про обов`язковість визнання незаконним та скасування такого рішення, оскільки альтернатива у вказаній статті зазначена виключно щодо вибору способу оскарження рішення, прийнятого за наявності конфлікту інтересів (скасування органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, чи визнання незаконними рішень в судовому порядку), і не передбачає іншої компетенції суду, ніж визнання такого рішення незаконним у порядку, встановленим процесуальним законом. Встановлені обставини свідчать про те, що позовні вимоги заступника керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Міністерства охорони здоров"я України до [PERSON] частині визнання незаконними та скасування наказів про визначення премій в частині преміювання в.о.генерального директора Зелінського Р.С. підлягають до задоволення із визнанням вказаних наказів незаконними та скасуванням зазначених наказів, як таких, що прийняті з порушенням антикорупційного законодавства в частині преміювання в.о.генерального директора Зелінського Р.С. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією у розмірі 214000, 00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до статті 66 Закону України "Про запобігання корупції" збитки, шкода, завдані державі внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила відповідне правопорушення, в установленому законом порядку. Відповідно до частини 1 статті 68 Закону України "Про запобігання корупції", фізичні та юридичні особи, права яких порушено внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення і яким завдано моральної або майнової шкоди, збитків, мають право на відновлення прав, відшкодування збитків, шкоди в установленому законом порядку. Оскільки питання відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, не врегульовані спеціальними законодавчими актами, при їхньому розв`язанні треба керуватись загальними положеннями законодавства (передусім цивільного). Статтею 22 ЦК України визначається відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, за правилами якої особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1). Під збитками відповідно до статті 22 ЦК України розуміють втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право (ч. 3). Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними; 3) причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду. Наявність усіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то боржник має довести відсутність своєї вини. Для виникнення обов`язку відшкодування шкоди ступінь вини порушника значення не має. Підставою для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, було неповідомлення у встановленому порядку про наявність реального конфлікту інтересів, та як наслідок останнього було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу, який останнім сплачено. На підставі рішень, які було прийнято з порушенням наведених імперативних норм, передбачених ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», відповідачем було незаконно отримано премії на загальну суму 214 000,00 грн, що підтверджується змістом відповідних наказів ( а.с.14-27) та розрахунковими листами ( а.с.29-33). Виплати здійснювались за рахунок коштів загального фонду (бюджетні надходження). Прийняття наказів відповідачем усупереч наведеним вище положенням Умови оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення, Закону України «Про запобігання корупції», отримання ним коштів на підставі незаконних наказів на думку суду заподіює шкоду державі в особі Міністерства охорони здоров`я України. Враховуючи викладене з урахуванням того, що судом визнано накази незаконними та такими , що підлягають скасуванню, суд приходить до висновку що виплачені суми премій підлягають стягненню з відповідача на користь Міністерства охорони здоров`я України. Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним у постанові Верховного суду від 02.10.2024 у справі №126/512/22. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Пріоритет у доказуванні надається не тому хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Таким чином, розглянувши дану справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наведених вище мотивів та підстав. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві та більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки суд, прийшов до висновку про задоволення 8 вимог немайнового характеру та стягнення з відповідача 214000,00 грн шкоди, то з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 27434,00 грн. судового збору.

Outcome: approved