Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Позивач, інтересах якої діє представник, звернувся до суду з вказаним позовом, який було уточнено в процесі розгляду справи, на обґрунтування вказавши, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] 17.12.2024 державним нотаріусом Другої броварської державної нотаріальної контори позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії в розмірі 93323,50 грн. З листа ГУ ПФУ в Донецькій області видно, що вказана сума обчислена тільки за період з 14.02.2021 по 31.10.2022, однак щодо недоотриманої суми пенсії за період з 01.03.2016 по 14.02.2021 ГУ ПФУ в Донецькій області інформації не надав. Позивач звернулася до відповідача з питання виплати вказаної суми, але отримала рішення про відмову у виплаті недоотриманої пенсії, на підставі норми ст. 52 Закону України № 1058 та п. 14- 4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону 1058.Також відповідач повідомив, що виплата пенсії [PERSON] була призупинена 01.03.2016. Вважає такі дії відповідача незаконними та зазначає, що рішення відповідача не відповідає чинному законодавству України, є таким, що перешкоджає реалізації її прав як спадкоємиці на отримання всього спадкового майна. Просить визнати за позивачем право власності на недоотриману пенсію [PERSON] за період з 01.03.2016 по 14.02.2021 у сумі 85 355 грн, яку стягнути на користь позивача, а також стягнути на користь позивача в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію у сумі 93323,50 грн на підставі свідоцтва про право на спадщину, та судові витрати у вигляді суми судового збору. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до судового засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що [PERSON] перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Маріуполі, та отримувала пенсію за віком. Виплата пенсії [PERSON] проведена по 29.02.2016. Пенсійна справа знята з обліку з 01.11.2022 року у зв`язку зі смертю пенсіонера. Нарахування пенсійних коштів з 01.03.2016 не проводилось у зв`язку з відсутністю інформації про реєстрацію пенсіонера в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. [PERSON] із заявою щодо поновлення виплати пенсії на контрольованій українською владою території у встановленому порядку до органів Пенсійного фонду України не зверталася. Інформація про проходження [PERSON] фізичної ідентифікації особи в АТ «Ощадбанк» або в органах Пенсійного фонду України відсутня. Нотаріусу Головним управлінням надіслана довідка про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] в розмірі 93323,50 грн за період з 14.02.2021 по 31.10.2022 з урахуванням вимог частини першої статті 46 закону №1058. За результатом розгляду звернення [PERSON] щодо виплати пенсії управлінням було відмолено у зв`язку з відсутністю недоотриманої пенсії відповідно до вимог статті 52 Закону №1058 з урахуванням вимог пункту 14-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058. Також вказує, що пенсія за життя [PERSON] за період 01.03.2016 по 31.10.2021 не нараховувалась. Таким чином, відсутні підстави для включення до складу спадщини будь-яких сум, які не були нараховані за життя спадкодавця [PERSON] . З урахуванням наведеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача надав відповідь на відзив, згідно якого вказав, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Відповідач у відзиві визнає чинність свідоцтва про право на спадщину, яким посвідчено право позивачки на отримання недоотриманої пенсії у розмірі 93 323,55 грн, проте водночас просить суд відмовити у задоволенні позову тобто сам собі суперечить. Відповідач обґрунтовує відмову у виплаті пенсії, посилаючись на невиконання пункту п. 14- 4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ЗУ № 1058), який вимагає підтвердження неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. Пункт 14- 4 ЗУ № 1058 в редакції, на яку посилається Відповідач, був доповнений Законом України № 3674-IX та набрав чинності лише 23.06.2024 року. Оскільки право на отримання недоотриманої пенсії виникло у Позивача на дату смерті [PERSON] [INFO] , тобто задовго до набрання чинності цією нормою, застосування її є прямим порушенням конституційних гарантій та принципу верховенства права.За життя [PERSON] недоотримала пенсію також за період з 01.03.2016 по 31.10.2022, яка увійшла до складу спадщини, тому позивач, як спадкоємиця, набула право на отримання всієї нарахованої та невиплаченої за життя пенсії спадкодавця, без обмеження будь-яким часом. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] , як онука [PERSON] , отримала в порядку спадкування за законом після смерті баби спадщину, що вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину від 17.12.2024, виданого державним нотаріусом Другої броварської державної нотаріальної контори. Спадщина складається з недоотриманої пенсії у розмірі 93323,50 грн, яка належала померлій на підставі довідки №0500-0220-8/36270 від 12.04.2024, виданої Відділом обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Донецькій області. 19.08.2025 листом №0500-0202-8/82162 ГУ ПФУ повідомило, що у відношенні [PERSON] винесено рішення від 24.06.2025 про відмову у виплаті недоотриманої пенсії П/С № 914120183482, у зв`язку з відсутністю недоотриманої пенсії відповідно до вимог статті 52 Закону №1058 з урахуванням вимог пункту 14-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058. З листа ГУ ФПУ в Донецькій області №16654-15741/Г02/8-0500/24 від 25.06.2024 вбачається, що виплату пенсії померлій [PERSON] було призупинено з 01.03.2016 на підставі обміну інформації з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулась до покинутого місця проживання. Виплата пенсійних коштів проведена по 29.02.2016. Також вказано, що недоотримана пенсія [PERSON] за період 14.02.2021 по 31.10.2022 складає 93323,50 грн. Відповідно до статті 46 Закону №1058 сума недоотриманої пенсії буде зменшена в залежності від дати звернення особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом на спадщину. Відповідно до відомостей Підсистеми призначення та виплати пенсій, наданих ГУ ПФУ в Донецькій області, [PERSON] з 20.07.1983 отримувала пенсію за віком, у березні 2016 розмір призначеної та нарахованої пенсії становив 0,00 грн, розмір виплаченої пенсії - 0,00 грн. Представником позивача наведений наступний розрахунок недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 01.03.2016 - 14.02.2021. 01.03.2016 30.11.2016, розмір мінімальної пенсії 1074 грн, кількість місяців 9, сума пенсії за вказаний період 9666 грн; 01.12.2016 30.04.2017 розмір мінімальної пенсії 1247 грн, кількість місяців 5, сума пенсії за вказаний період 6 235 грн; 01.05.2017- 30.11.2017 розмір мінімальної пенсії 1312 грн, кількість місяців 7, сума пенсії за вказаний період 9 184 грн. 01.12.2017- 30.06.2018 розмір мінімальної пенсії 1373 грн, кількість місяців 7, сума пенсії за вказаний період 9 611 грн; 01.07.2018- 30.11.2018 розмір мінімальної пенсії 1435 грн, кількість місяців 5, сума пенсії за вказаний період 7 175 грн; 01.12.2018- 30.06.2019 розмір мінімальної пенсії 1497 грн, кількість місяців 7, сума пенсії за вказаний період 10 479 грн; 01.07.2019 30.11.2019 розмір мінімальної пенсії 1564 грн, кількість місяців 5, сума пенсії за вказаний період 7 820 грн; 01.12.2019- 31.08.2020 розмір мінімальної пенсії 1638 грн, кількість місяців 9, сума пенсії за вказаний період 14 742 грн; 01.09.2020- 30.11.2020 розмір мінімальної пенсії 1712 грн, кількість місяців 3, сума пенсії за вказаний період 5 136 грн; 01.12.2020 - 14.02.2021 розмір мінімальної пенсії 1769 грн, кількість місяців 3, сума пенсії за вказаний період 5307 грн. Разом 85355 грн. Отже, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання в порядку спадкування за законом спадкового майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавцю. Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї як спадкоємця першої черги права на спадкування недоотриманої суми пенсії. Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20). Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України. З наданих відповідачем відомостей вбачається, що спадкодавець [PERSON] отримувала пенсію за життя до 01.03.2016, з березня 2016 відомості щодо нарахованої та виплаченої пенсії не надано. Рішення про скасування вже призначеної довічної пенсії спадкодавцеві [PERSON] суду не надано, за змістом наданих пояснень таке рішення відповідачем не приймалось, в той час як було вирішено призупинити виплату пенсії спадкодавцеві з 01.03.2016. Отже, призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком у спірний період мала нараховуватися, обліковуватися в будь-якому разі, навіть за умови її не нарахування та не виплати (внаслідок призупинення виплати). Однак, на запит нотаріуса, відповідач надав відомості лише про наявність недоотриманої пенсії за період з 14.02.2021 по 31.10.2022 у розмірі 93323,50 грн, обмежившись трирічним періодом згідно ст.46 Закону України № 1058, на підставі яких видане свідоцтво про право на спадщину за законом. Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Оскільки за життя баба позивача недоотримала пенсію за період з 01.03.2016 по 14.02.2021, яка увійшла до складу спадщини, а позивач є її спадкоємицею та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, тому суд приходить до переконання, що позивач як спадкоємиця набула право на отримання невиплаченої пенсії, при цьому, як було зазначено вище, спадкоємець має право на отримання всієї нарахованої та невиплаченої за життя пенсії спадкодавця, без обмеження будь-яким часом. Визначаючи розмір пенсії за спірний період, суд зазначає, що відповідачем не надано суду відомостей про розмір пенсії спадкодавця у спірний період помісячно, в той час як розмір пенсії змінювався, суд приймає розрахунок суми недоотриманої пенсії зроблений представником позивача, згідно якого розмір пенсії за період з 01.03.2016 по 14.02.2021 складає 85355 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не спростований. Судом встановлено, що загальна сума невиплаченої пенсії померлої [PERSON] складає 215 986,50 грн (93323, 50 грн за свідоцтвом про право на спадщину + 85355 грн за період з 01.03.2016 по 14.02.2021), яка увійшла до складу спадщини після її смерті. Відповідач відмовляється виплатити пенсію, посилаючись на норми статті 52 та вимоги пункту 14 4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, у зв`язку з відсутністю інформації про реєстрацію пенсіонера в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб та що, з часу припинення пенсійних виплат [PERSON] , яка мешкала на тимчасово окупованої території України, до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі із повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації не зверталась. Підстава припинення виплати пенсії законодавством, зокрема ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на день припинення виплати пенсії (01.03.2016), не передбачена. Прийняті на виконання Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» постанови Кабінету Міністрів України і виконавчих органів Пенсійного фонду України є підзаконними актами, які регулюють особливості виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, однак вони не є законами, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено законами. Вказаний висновок суду ґрунтується на положенні, зазначеному в абз. 2 преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про те, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Отже, припинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з 01.03.2016 нарахування і виплата [PERSON] пенсії суд вважає незаконним. Вказаний висновок суду кореспондується з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі 243/13575/19, згідно якій припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Враховуючи викладене, суд вважає, що спадкодавець [PERSON] мала право на нарахування та виплату пенсії незалежно від того, чи звертався пенсіонер до територіальних органів Пенсійного фонду України за поновленням виплати пенсії, а тому, позивач, як спадкоємець померлого, відповідно до положень ст. 1227 ЦК України, має право на отримання пенсії в порядку спадкування за законом, оскільки згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Доводи відповідача суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються викладеними у цьому рішенні фактичними обставинами, встановленими судом. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути недоотриману пенсію у сумі 93323,50 грн на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, а на частку недоотриманої пенсії за період з 01.03.2016 по 14.02.2021 у сумі 85355 грн за позивачем слід визнати право власності у порядку спадкування за законом та стягнути вказану суму на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 цієї статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом сплачено судовий збір у сумі 2159,86 грн. В ході судового розгляду позивачем було зменшено позовні вимоги, та вони склали 178678,50 грн, тому з огляду на задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1786,78 грн, судового збору. Іншу частину 373,08 грн слід повернути позивачу з державного бюджету як надміру сплачені.

Outcome: approved