Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Гощанського районного суду Рівненської області з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті її рідного брата - [PERSON] , який помер [INFO] . Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина. До складу спадкового майна після її смерті увійшли: -житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками органу місцевого самоврядування, записами погосподарської книги та іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи; -право на земельну частку (пай) розміром 1,75 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай), виданим на ім`я [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом першої черги були її сини, у тому числі [PERSON] . Відповідно до витягів зі Спадкового реєстру та матеріалів справи, інші сини [PERSON] заяв про прийняття спадщини після її смерті не подавали, спадкові справи не заводилися, спадкові права ними не оформлювалися. З матеріалів справи вбачається, що сини [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані разом із матір`ю на момент смерті, однак фактично з нею не проживали, що підтверджується відповідною довідкою, наявною в матеріалах справи. Згідно з витягами зі Спадкового реєстру спадкові справи після їх смерті не заводилися. Разом з тим, [PERSON] після смерті матері фактично прийняв спадщину, однак свої спадкові права у встановленому законом порядку за життя не оформив. Позивачка є спадкоємцем після смерті [PERSON] та прийняла спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що право на оформлення спадкового майна, яке належало [PERSON] , було прийняте її сином [PERSON] , однак не оформлене ним за життя, у зв`язку з чим таке право перейшло до позивачки в порядку спадкової трансмісії. Інших осіб, які б заявили права на спірне спадкове майно, судом не встановлено. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину, однак оформити спадкові права у встановленому законом порядку не має можливості у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У судове засідання представник позивачки подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Щодо визнання права власності на спадкове майно. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд виходить із того, що відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини здійснюється шляхом подання заяви або шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном. Як встановлено судом, [PERSON] після смерті матері [PERSON] спадщину фактично прийняв, однак свої спадкові права у встановленому законом порядку за життя не оформив. Відповідно до статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець, який прийняв спадщину, помер, не оформивши свої спадкові права, право на прийняття спадщини переходить до його спадкоємців у порядку спадкової трансмісії. Суд враховує, що у даному випадку позивачка позбавлена можливості оформити спадкові права у позасудовому порядку, оскільки спадкове майно не було оформлене спадкодавцем за життя, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину без судового рішення. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до якої у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку спадкоємець має право звернутися до суду з позовом про захист свого спадкового права. Крім того, згідно з пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень статей 15, 16 та 392 ЦК України, право власності підлягає судовому захисту шляхом його визнання у разі, якщо оформлення такого права в інший спосіб є неможливим. Відповідно до статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна або особа, яка вважає себе власником, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. З урахуванням встановлених судом обставин, положень чинного законодавства та наведених роз`яснень судової практики, суд доходить висновку, що позивачка є спадкоємцем за законом, спадщину прийняла у встановленому законом порядку, а право на оформлення спадкового майна перейшло до неї в порядку спадкової трансмісії, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Задоволення позову, на переконання суду, не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб та відповідає завданням цивільного судочинства, які визначені у ст. 2 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved