Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

04.11.2025 до Зарічного районного суду м. Суми надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що 31.03.2019 АТ «Перший український міжнародний банк» на підставі кредитного договору №2001280721001 видано [PERSON] кредитну картку з кредитним лімітом 3000.00 грн, який пізніше було збільшено до 20000.00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі. Відповідачка не виконала свої кредитні зобов`язання належним чином, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 03.06.2025 складає 36014.27 грн, з яких 19993.3 грн - заборгованість за кредитом, 16020.97 грн - заборгованість за процентами. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12.11.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначений на 26.12.2025 та був відкладений до 03.03.2026. Представник позивача у судове засідання не прибула, у позовній заяві просила суд розглядати справу за її відсутності, просила задовольнити позов, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка відзиву на позовну заяву не подала, у судове засідання не прибула, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, які в силу положень частини восьмої статті 128 ЦПК України вважаються врученими. Також відповідачка повідомлялася про розгляд справи шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Неявка сторін, належним чином повідомлених про дачу і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення, у судовому засіданні 03.03.2026 постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до статей 280, 281 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 31.03.2019 між позивачем та відповідачкою укладений кредитний договір №2001280721001, на виконання умов якого відповідачці надано кредит у сумі 3000 грн. Згідно умов заяви №2001280721001 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідачці відкрито поточний рахунок та надано кредитну картку, на якій встановлено кредитний ліміт у розмірі 3000 на строк 12 місяців. Реальна річна процентна ставка згідно договору №2001280721001 47,88%, тип процентної ставки фіксована. В подальшому кредитний ліміт збільшувався та 03.03.2022 ліміт було збільшено до 20000.00 грн, що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору №2001280721001 від 31.03.2019. Факт користування відповідачкою кредитними коштами підтверджується випискою з особового рахунку з 31.03.2019 по 03.06.2025, що наявна в матеріалах справи. Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору №2001280721001 від 31.03.2019 станом на 03.06.2025 відповідачка має заборгованість перед позивачем у розмірі 36014.27 грн, з яких 19993.3 грн - заборгованість за кредитом, 16020.97 грн - заборгованість за процентами. Несвоєчасна сплата обумовлених кредитним договором платежів порушує право позивача на отримання власних грошових коштів, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. На підтвердження факту належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором позивач надав суду копію банківської виписки, з якої можна встановити, що відповідачка користувалася кредитними коштами, які були зараховані на її рахунок, однак відповідні виплати, передбачені договором, проводила не регулярно та не у повному обсязі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 вказаного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина перша статті 612 цього ж Кодексу передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В силу зазначеного вище саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Надаючи оцінку доказам, поданим позивачем, суд зазначає, що позивач, надавши відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідачка, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконувала свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 36014.27 грн, з яких 19993.3 грн - заборгованість за кредитом, 16020.97 грн - заборгованість за процентами. За даних обставин, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог АТ «Перший український міжнародний банк» шляхом стягненням з [PERSON] на користь Банку заборгованості за кредитним договором №2001280721001 від 31.03.2019 у загальному розмірі 36014.27 грн. На підставі статей 133,141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 2422.40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved