Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якого діє представник адвокат Разумовський О.А. звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позову представник зазначив, що [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON] , які з 06.06.2008 до 21.01.2013 перебували у зареєстрованому шлюбі. В подальшому шлюб між останніми було розірвано у судовому порядку. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.07.2012 у справі № 1414/2026/2012, [PERSON] було зобов`язано сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 травня 2012 року. На підставі вказаного судового рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження№ 51255813. Проте, після смерті матері позивача, [PERSON] у 2020 році, відповідач зупинив виконання своїх зобов`язань щодо сплати аліментів, звернувшись до відділу ДВС із заявою про закриття виконавчого провадження. З того часу, попри декілька періодичних переказів на рахунок позивача, належне утримання не здійснюється. Представник наголосив, що необхідність регулярних виплат аліментів є забезпечення його життєдіяльності та навчання, а також для задоволення основних потреб. Окрім цього, представник позивача зазначив, що батько позивача, [PERSON] , є військовослужбовцем і має стабільний дохід, що дає можливість регулярно виконувати свої зобов`язання по сплаті аліментів. Враховуючи, що обов`язок батьків утримувати своїх дітей є непорушним, як це передбачено Сімейним кодексом України, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 21.10.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Представник відповідача - адвокат Зеленська А.П. через підсистему «Електронний суд» надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач, [PERSON] , має на утриманні ще двох малолітніх дітей від іншого шлюбу (2014 р.н., 2024 р.н.) та дружину, яка наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Зазанчила, що розмір аліментів у розмірі 1/4 частини його доходу є непропорційним, оскільки він несе обов`язок утримання не тільки позивача, але й двох малолітніх дітей та дружини, що перебуває на його утриманні. Крім того, представник вказала, що молодша донька відповідача потребує постійного лікування, що також створює додаткові матеріальні витрати. Наголосила, що відповідач не ухилявся від сплати аліментів на утримання позивача та регулярно надавав матеріальну допомогу, перераховуючи щомісячно кошти в середньому в розмірі 5000 грн. на рахунок бабусі позивача, а згодом безпосередньо позивачу. У зв`язку з вищевказаним, вважає, що справедливий розмір аліментів для позивача має становити 1/8 частини його доходу, а не 1/4, оскільки він вже несе значні фінансові зобов`язання щодо інших членів сім`ї. На підставі викладено, просила суд відмовити в задоволенні позову про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходу та зменшити розмір аліментів до 1/8 частини його доходу, з урахуванням необхідності утримання інших дітей, дружини та витрат на лікування молодшої доньки. В судове засідання сторони не з`явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Представник позивача адвокат Разумовський О.А. через систему «Електронний суд» надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Зеленська А.П. надала суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та представника, проти позову заперечувала. Представник третьої особи, Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Гнатюк О.В. через систему «Електронний суд» подала до суду заяву, у якій просила розглядати справу за відсутності представника. Представник третьої особи, Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явилась про дату, час та місце слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. Під час вивчення матеріалів справи судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 10 березня 2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. В подальшому шлюб між останніми було розірвано у судовому порядку. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.07.2012 у справі № 1414/6536/2012 було стягнуто з відповідача, аліменти на користь його сина, [PERSON] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі цього рішення був виданий виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 51255813. Однак, у жовтні 2020 року, після смерті матері позивача, [PERSON] , відповідач, дізнавшись про цей факт, звернувся до відділу Державної виконавчої служби за місцем свого проживання та реєстрації із заявою, поданою відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Це призвело до припинення виконання виконавчого провадження та зупинки стягнення аліментів на утримання позивача. Тобто, з липня 2022 року фактично було припинено стягнення аліментів, і позивач залишився без належної фінансової підтримки. З того часу, як було припинено виконавче провадження, фактичне утримання позивача покладено на його бабусю по лінії матері. Водночас, відповідач періодично переказує позивачу деякі кошти на його картковий рахунок. Однак ці виплати є незначними та нестабільними, що не дозволяє забезпечити належний рівень життя дитини. Це створює певні труднощі для позивача, оскільки він не отримує регулярної фінансової підтримки від батька, що ускладнює йому забезпечення необхідних умов для проживання та навчання в гуртожитку за місцем навчання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. ст. 180, 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки несуть обов`язок щодо утримання дітей рівноцінно, суд вважає, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, обґрунтованим буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат і, разом із тим, співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання та не порушуватиме прав інших осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: partial