Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

04 грудня 2025 року позивач АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 03.12.2024 року в розмірі 11 627,46 грн, з яких: 8 783,88 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 193,58 грн - заборгованість за відсотками; 650,00 грн - пеня. Також позивач прохав стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.12.2024 року відповідач приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Відповідачу було встановлено кредитний ліміт та видано платіжну картку. Банк зазначає, що Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява разом з Умовами та правилами, викладеними на сайті банку, складає кредитний договір. Оскільки Відповідач не виконувала зобов`язання належним чином, утворилася вказана заборгованість. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 26 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з ненаданням доказу надсилання відповідачу копій поданих до суду документів у порядку, передбаченому ст. 43 ЦПК України та надано строк для усунення недоліків. 12 січня 2026 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків. Судом встановлено, що недоліки усунуто належним чином. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави Тімошенко Н.В. від 19.01.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 24.02.2026 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Відомості про причини неявки до суду не надходили, клопотання про відкладення розгляду справи не заявлялись. Відповідач належним чином повідомлена про час та місце судового засідання: судова повістка-виклик на 24.02.2026 на 09:00 надіслана у додаток "Viber" на номер телефону [NUMBER] (доставлено 20.01.2026 о 16:27) та на електронну адресу [INFO] (доставлено 20.01.2026 о 16:42). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, не з`явився в засідання без поважних причин або без повідомлення причин. З огляду на зазначені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 03.12.2024 року між АТ «А-Банк» та [PERSON] було укладено договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. На підтвердження позовних вимог Банк надав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, Тарифи банку, Паспорт споживчого кредиту та виписку по рахунку. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що в Анкеті-заяві, підписаній Відповідачем, відсутні умови договору про встановлення відсоткової ставки та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Банк, обґрунтовуючи право на стягнення відсотків та пені, посилається на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті банку. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил, які не містять підпису позичальника, не можуть розцінюватися як частина кредитного договору. Оскільки Умови та правила неодноразово змінювалися банком на своєму сайті, неможливо достовірно встановити, що саме із запропонованою Банком редакцією цих документів Відповідач ознайомилася та погодилася під час підписання анкети-заяви. Договір приєднання, умови якого визначаються банком в односторонньому порядку, зобов`язує позичальника лише в тій мірі, в якій ці умови були доведені до його відома у належній формі. Відповідно, банк зобов`язаний довести, що конкретна редакція Умов та правил була доступна позичальнику на момент укладення договору. Щодо наданого позивачем Паспорта споживчого кредиту, суд зазначає, що відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20, паспорт споживчого кредиту є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Підписання такого паспорта споживачем не означає укладення договору та фіксації його умов, оскільки в ньому не фіксується воля сторін. Крім того, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц, для виникнення договірних зобов`язань у частині сплати неустойки необхідно, щоб умови щодо розміру та підстав її нарахування були прямо зафіксовані у письмовому договорі або у додатках до нього, підписаних обома сторонами. За відсутності такої письмової форми умова про неустойку є нікчемною (ч. 2 ст. 547 ЦК України). Отже, оскільки між сторонами не було укладено в письмовій формі домовленості щодо розміру відсоткової ставки та неустойки (пені), суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками у сумі 2 193,58 грн та пені у сумі 650,00 грн. Ці вимоги задоволенню не підлягають. Разом з тим, суд встановив, що згідно з наданою випискою по картковому рахунку, [PERSON] фактично користувалася кредитними коштами (розраховувалася в магазинах, знімала готівку тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання обов`язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Фактично отримані позичальником кошти в добровільному порядку повернуті не були. Сума непогашеної заборгованості за тілом кредиту згідно з розрахунком Банку становить 8 783,88 грн. Відповідачем цей розмір не спростовано. Відтак, ця сума підлягає примусовому стягненню на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просив стягнути 11 627,46 грн та сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Судом задоволено вимоги на суму 8 783,88 грн, що становить 75,54 % від ціни позову. Отже, з Відповідача на користь Банку підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 829,88 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial