Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 5127978 від 22 листопада 2024 року у розмірі 19275 грн та 2422,40 грн відшкодування зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22 листопада 2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5127978. ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні позики. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 26 червня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-14/25, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-14/25 від 26 червня 2025 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 5127978 складає 19275 грн. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором № 5127978 від 22 листопада 2024 року становить: заборгованість за сумою кредиту - 15000 грн, заборгованість по відсотках - 3150 грн, пеня, штраф - 1125 грн. Ухвалою від 28 листопада 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. У клопотанні, поданому одночасно з позовною заявою, представник позивача Паладич А.О. просить розглядати справу за відсутності представника позивача. В судовому засіданні відповідач позов не визнала та пояснила, що не укладала договір з ТОВ "Лінеура", коштів за договором не отримувала. 22 листопада 2024 року на її рахунок надійшли кошти в сумі 15000 грн, але в той же день ці кеошти з її картки були зняті невідомими особами шахрайським способом. Суд, заслухавши пояснення відповідача, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 22 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений договір № 5127978 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 63563. Відповідно до п.1.2 кредитного договору, на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 15000 грн. Пунктом 1.3 кредитного договору встановлений строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів. Згідно з п.1.4.1 кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,00 % за кожен день користування кредитом та застосовується у межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. Відповідно до п.2.1 кредитного договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної каркти) [NUMBER] . Видача ТОВ "Лінеура Україна" 22 листопада 2024 року коштів в сумі 15000 грн шляхом перерахування на картку відповідача № [NUMBER] (номер транзакції в системі iPay.ua 573652180) підтверджується повідомленням ТОВ "Універсальні платіжні рішення" № 1-2706 від 27 червня 2025 року та випискою по картці/рахункув за період 20 листопада 2024 року по 23 листопада 2024 року АТ КБ «Приватбанк». 26 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» укладений договір факторингу № 01.02-14/25, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до, серед інших, боржника [PERSON] за кредитним договором № 5127978 від 22 листопада 2024 року на загальну суму заборгованості 19275 грн, що підтверджується договором факторингу № 01.02-14/25 від 26 червня 2025 року, реєстром боржників в електронному вигляді (додаток № 1 до договору факторингу № 01.02-14/25 від 26 червня 2025 року), платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 10107 від 26 червня 2025 року про оплату фінансування згідно договору факторингу № 01.02-14/25 від 26 червня 2025 року. За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за спірним кредитним договором становить 19275 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 15000 грн, заборгованість за процентами в сумі 3150 грн., заборгованості за штрафними санкціями в сумі 1125 грн. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). За положеннями п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наявні у справі докази підтверджують укладення між сторонами спірного кредитного договору та отримання відповідачем коштів в сумі 15000 грн. Посилання відповідача на витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань суд до уваги не бере, оскільки, відповідно до заяви [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення, 24 листопада 2024 року невідома особа шляхом обману заволоділа персональними відомостями щодо її банківських карток АТ КБ «Приватбанк» № 4731219657999185 та № 5169745028299359, а кошти за спірним кредитним договором зараховані на картку № [NUMBER] . Докази виконання відповідачем зобов`язань за спірним кредитним договором у справі відсутні. Враховуючи невиконання відповідачем зобов`язань щодо погашення заборгованості за спірним кредитним договором у встановлений ним строк, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 15000 грн та заборгованості за процентами в сумі 3150 грн належить задовольнити. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженимЗаконом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває донині. Положення Закону України "Про споживче кредитування" не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі. Нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі регулюється виключно Цивільним кодексом України, а тому застосуванню до спірних правовідносин щодо стягнення неустойки підлягає п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Оскільки на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні триває воєнний стан, відповідач звільняється від обов`язку сплати неустойки (пені, штрафу), тому позовна вимога про стягнення неустойки в сумі 1125 грн задоволенню не підлягає, а отже, позов належить задовольнити частково. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2277,06 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial