Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

До суду надійшов позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 30010,00 грн та понесені судові витрати. У обґрунтування позову зазначено, що 14.01.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений кредитний договір № 185358221. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений договір факторингу № 28/1118-01, згідно якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги до боржників, зазначені у відповідних реєстрах боржників. 31.12.2020 додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 129 від 13.04.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 185358221. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 20102022, згідно якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає), а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги, зазначені у реєстрах. Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. п. 2.1 договору факторингу). Сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по встановленій у додатку до цього договору (п. п. 4.1 договору факторингу). Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до зазначеного договору факторингу, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30010,00 грн, з яких: 8500,00 грн - заборгованості по основному боргу; 21510,00 грн - по відсоткам. 26.11.2025, 27.11.2025 судом отримана інформація відповідно від Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про зняття відповідача із зареєстрованого місця проживання та з Єдиного державного демографічного реєстру про те, що інформація у реєстрі не знайдена. 01.12.2025 відкрите провадження у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 09.01.2026, 02.03.2026 у судове засідання не з`явилися: представник позивача про місце, день, час розгляду справи повідомлявся належним чином, у прохальній частині позову просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити; відповідач, про дату, час, місце судового розгляду повідомлений належним чином на підставі ч. 11ст. 128 ЦПК України, згідно якого відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, відповідач викликався за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання засобами поштового зв`язку. На підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленимиглавою 11ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом встановлене таке. 14.01.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений електронний кредитний договір № 185358221 з додатком до нього «Графік розрахунків», шляхом підписання його відповідачем одноразовим ідентифікатором «MNV52DK3» (а.с. 5-7). Згідно умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит в сумі 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на строк 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - дисконтний період). У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по а користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування ним, що нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.2 договору нарахування процентів здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 605,90 % річних, що становить 1,66 % від суми кредиту за кожен день користування ним; за умови продовження строку дисконтного періоду на умовах п. 1.3 договору, з наступного дня після закінчення строку, вказаного у п. п. 1.2 договору, нарахування процентів здійснюється за індивідуальною ставкою в розмірі 604,99 % річних (1,66 % в день від суми кредиту за кожний день користування; базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір ставки більший ніж 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування ним (п.п. 1.4 договору). Сторони домовились, що договір є електронним документом створеним і збереженим в інформаційно - телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (п.п. 4.15 договору). У матеріалах справи наявні додаткові угоди до кредитного договору з графіками платежів, що містять інформацію про збільшення суми кредиту, а саме від: 22.01.2021 - збільшення суми кредиту на 2000,00 грн (а.с. 10), 03.02.2021 - збільшення суми кредиту на 2000,00 грн (а.с. 9), 22.02.2021 - збільшення суми кредиту на 1500,00 грн (а.с. 8). З аналізу зазначених додаткових угод, судом не встановлено їх підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором згідно умов кредитного договору або їх підписання будь-яким іншим чином. Судом враховано, що договір з додатковими угодами містять РНОКПП відповідача, його паспортні дані, відомості про місце проживання, номер мобільного телефону. Разом з тим, згідно платіжних доручень (а.с. 11 -13) первісним кредитором відповідачу перераховані на банківську картку № [NUMBER] , відкриту на ім`я [PERSON] кошти в сумі 3000,00 грн, 2000,00 грн, 2000,00 грн, 1500,00 грн відповідно 14.01.2021, 22.01.2021, 03.02.2021, 22.02.2021, призначення платежу - згідно умов договору № 185358221 від 14.01.2021. Згідно зазначених документів доводиться укладення кредитного договору із додатковими угодами та отримання відповідачем кредитних коштів на загальну суму 8500,00 грн. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 21510,00 грн. Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦПК України (ст. 1050 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що матеріали справи не містять розрахунку заборгованості за договором, виписки по рахунку споживача, документів для перевірки правильності розрахунку боргу за нарахованими процентами, а отже суд позбавлений можливості перевірити правильність такого розрахунку, період протягом якого нараховувалися проценти, розмір процентної ставки, що застосований при цьому, як наслідок не можливо встановити розмір кредитної заборгованості за процентами. Відсутній також розрахунок первісного кредитора станом на день відступлення права грошової вимоги. Розрахунок заборгованості за кредитним договором є обчисленням, який ґрунтується на основі інформації про користування відповідачем банківськими послугами, що фіксуються на особовому рахунку клієнта (клієнтський рахунок), та на умовах, передбачених відповідним договором, відтак є письмовим доказом у розумінні ст. 95 ЦПК України. Відсутність виписки по клієнтському рахунку відповідача позбавляє можливості суд перевірити обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку заборгованості за нарахованими процентами за відсутності даних про фактичне використання відповідачем кредиту та його повернення відповідачем повністю або частково. Позивач звертаючись з позовом до суду для підтвердження позовних вимог повинен був отримати від первісного кредитора первинні документи, що підтверджують розмір заборгованості по кредитному договору за нарахованими процентами. Суд відзначає, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитної заборгованості відповідача за нарахованими процентами, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір такої заборгованості із зазначенням процентної ставки, днів/ періоду протягом якого нараховувалися проценти за користування кредитним коштами. Як наслідок, у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за процентами слід відмовити за недоведеністю. Відповідач не заперечив факт отримання ним у борг коштів та укладення кредитного договору, протилежних доказів суду не надав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти. За змістом правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. ст. 626, 628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. ст. 610, 611 ЦК України). Судом установлені порушення відповідачем умов договору шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань. Досліджені по справі докази дають достатні підстави для висновку, що після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Свої договірні зобов`язання кредитодавець виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Відповідач зобов`язання у визначений договором строк не виконав, контррозрахунку суми заборгованості та процентів за користування кредитними коштами не надано. Існування заборгованості перед позивачем стверджується доданими до позову документами. Протягом строку дії кредитного договору відповідач не звернувся до суду із заявою про розірвання кредитного договору чи визнання його (або його окремих положень) недійсним (ми). Доказів протилежного матеріали справи не містять та суду не надано. Відповідачем протилежного суду не доведено, наведені позивачем обставини та факти не спростовані. Клопотань, заяв відповідачем не заявлено, у тому числі про участь у засіданні в режимі відеоконференції. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1049 ЦК України). За своєю природою договір є оспорюваним правочином, а оскільки ця презумпція не спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, останні вважаються правомірними. Положеннями ст. 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010). Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Указані вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах № 910/18036/17 від 02.10.2018, № 917/1307/18 від 23.10.2019. Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконаний, докази на підтвердження зазначеного не надані. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Європейський суд з прав людини вказав, що Суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 цієї Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006). Оскільки позовні вимоги задоволені частково на 28,32 %, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 857,53 грн (28,32 % від 3028,00 грн судового збору на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: approved