Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.12.2012 між сторонами у справі укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу відкрито відновлювальну кредитну лінію до 44000,00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту, відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] , строк дії - 6/16. В подальшому відповідачем додатково було отримано дві картки. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на строк 12 місяців з пролонгацією, з процентною ставкою в розмірі 40,8 %річних. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши кредит відповідно до умов укладеного договору, а відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 52919,06 грн., яка складається з: - 42438,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 10480,26 грн. - заборгованість за відсотками, яку просить стягнути на користь позивача, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 28.01.2026 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, які беруть участь у справі. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, за зареєстрованим місцем проживання було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі. Відзив на позовне надходив. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 06.12.2012 шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредитну картку, на яку було встановлено кредитний ліміт. 04.01.2021 та 29.05.2023 відповідачем було також підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. За умовами укладеного кредитного договору, відповідачу було встановлено відновлювальну кредитну лінію, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці у розмірі до 44000,00 грн., з процентною ставкою в розмірі 40,8 %річних. Даний договір було підписано шляхом накладення одноразового цифрового ідентифікатора. Згідно з випискою за договором № б/н за період з 06.12.2012-25.12.2025 відповідач постійно користувався кредитною карткою, використовував кредитний ліміт, розраховувався в магазинах, здійснював погашення позики та відсотків (а.с.31-39). Згідно довідки позивача від 25.12.2025 [PERSON] було змінено кредитний ліміт, зокрема з 5900,00 грн. до 44000,00 грн. (а.с.40,41). Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача по кредитному договору б/н від 06.12.2012 станом на 22.12.2025 складає 52919,06 грн., яка складається з: - 42438,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 10480,26 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.23-30). Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати надані їй кредити в строки, передбачені кредитними договорами. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Згідно ст.ст.1054, 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Матеріали справи свідчать про те, що позивач свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак остання не здійснювала погашення заборгованості. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, отримання коштів, відповідачем суду не надано. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, судом встановлено, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2662,40 грн. (а.с.1), а тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved