Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

20.08.2025 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Крутоголова Оксана Олександрівна, адреса для листування: 67801, Одеська область, с-ще Овідіополь, вул. Радісна, 10, до [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді 1/2 житлового будинку [ADDRESS] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті сина, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Олійник Ю.М. Постановою приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Олійник Ю.М. від 05 липня 2025 року № 153/02-31 відмовлено [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , за довіреністю, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається із житлового будинку [ADDRESS] , що належала померлому [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого за законом був його син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку з тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові, так як не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачка зазначає, що є власницею 1/2 частини жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 57,5 кв.м., житловою площею 21,3 к.в.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності на 1/2 частини вказаного будинку було набуте нею після померлого чоловіка [PERSON] , на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області 11 грудня 2023 року, справа № 509/6230/23. Інша 1/2 частина вказаного будинку за адресою: [ADDRESS] була прийнята сином померлого [PERSON] , [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав та помер [INFO] . [PERSON] , дружина померлого [PERSON] , заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк не подавала, на час відкриття спадщини не проживала постійно зі спадкодавцем [PERSON] . Таким чином позивачка є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після померлого [PERSON] , інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає. З цих підстав позивачка просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на зазначене вище спадкове майно. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 листопада 2025 року витребувано у приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Олійник Юлії Миколаївни (59200, Чернівецька область, Вижницький район, м. Вижниця, вул. Українська, 95) належним чином посвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 05.01.2026 року витребувані документи надійшли до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки позов підтримала, просила задовольнити та слухати справу без їх участі. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, надала заяву до суду про розгляд справи за її відсутності, просила суд винести рішення відповідно законодавства. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , син позивачки, помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/2 житлового будинку [ADDRESS] . Співвласницею вказаного жилого будинку є [PERSON] , право власності за якою було визнано на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року, справа № 509/6230/23, в порядку спадкування за законом на 1/2 частини вказаного будинку після смерті чоловіка, [PERSON] . Під час розгляду справи № 509/6230/23 судом було встановлено, що позивач [PERSON] та її син [PERSON] спадщину прийняли, про що існують їх заяви у спадковій справі. Проте, [PERSON] , не встиг оформити свої спадкові права, оскільки помер [INFO] . Після його смерті заяву про вступ у спадщину подала мати померлого, [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, так як не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином, позивач позбавлена можливості отримати у спадщину майно в порядку спадкування на підставі закону у позасудовому порядку, що порушує її право власності, тому порушені права позивача мають бути захищені шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку будинку в порядку спадкування за законом, після смерті сина. Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved