Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, [PERSON] [INFO] , оскільки син набув повноліття, але продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 4200,00 грн. на місяць щомісячно, в розмірі всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування позову посилається на те, що у позивача та відповідача наявна спільна дитина [PERSON] [INFO] . На сьогодні син позивачки та відповідача досяг повноліття, але продовжує навчання у Національному юридичному університеті ім.Ярослава Мудрого на денній формі навчання на контрактній основі. Дитина проживає разом із позивачкою, знаходиться на її утриманні. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина поки він продовжує навчання із посиланням на статтю 199 СК України. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 17.12.2025 було відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення вимог, зазначає про те, що аліменти зі [PERSON] на утримання дитини були стягнуті за виконавчим листом, який знаходиться на примусовому виконання (ВП №73546331), заборгованість за аліментами становить більше 100000,00 грн. Зазначає що відповідач не може сплачувати аліменти на повнолітню дитину яка продовжує навчання, адже у нього є ще одна дитина, відповідач офіційно не працевлаштований, мати дитини також повинна брати участь в утриманні дитини, також відповідач має інших утримувачів. Від позивачки надійшла відповідь на відзив, однак оскільки до зазначеного документу не додані докази його направлення відповідачу, суд, у відповідності до ч.4 ст.183 повертає її без розгляду. У судові засідання, призначені на 27.01.2026, 26.02.2026 сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Отже, у відповідності до статті 223 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наданих у справу документів та заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Провівши розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 20.03.2012 року було розірвано шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, [INFO] у позивачки [PERSON] (попереднє прізвище [PERSON] ) та [PERSON] народився син [PERSON] . У позові позивачка зазначила, що проживає разом із сином і це підтверджується наданими у справу документами щодо реєстрації місця проживання позивачки та її сина, також позивачкою було зазначено, що вона самостійно опікується сином, що не спростовано відповідачем. Також, на підставі виконавчого листа від 28.07.2021 №644/248/21, що був виданий Орджонікідзевським районним судом міста Харкова, здійснювалось стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , щомісячно, у розмірі частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Син позивачки та відповідача є повнолітнім, набув повноліття [INFO] , однак продовжує навчання в Національному юридичному університеті ім. Ярослава Мудрого на денній формі навчання, на платній основі, що підтверджується довідкою університету №3304 від 19.11.2025, копією договору №2 від 01.09.2024 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців. Розрахунковий строк виконання освітньої програми 30.06.2027. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріально допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 20 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також суд роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідач заперечив щодо стягнення з нього аліментів на повнолітнього сина із посиланням на те, що має заборгованість з аліментів, ще одну малолітню дитину та інших утриманців, а, також в зв`язку із тим що не працевлаштований. Суд зазначає, що всі зазначені відповідачем обставини жодним чином не позбавляють його обов`язку фінансово допомагати своєму сину і утримувати його поки син продовжує навчання. Однак, суд вважає доречними заперечення відповідача щодо строку стягнення аліментів, адже згідно з наданими позивачем документами [PERSON] буде навчатись до 30.06.2027 року, тож підстав для стягнення аліментів до 2030 року, як заявлено у позові, матеріали справи не містять. Щодо заявленого розміру та порядку стягнення аліментів, суд зазначає, що позивачка одночасно просить стягнути аліменти і в твердій грошовій сумі і в частці від доходів відповідача, що не відповідає статті 181 СК України де визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка «або» означає, що позивачу слід було визначитись з порядком стягнення аліментів при поданні позову, однак оскільки цього зроблено не було, суд самостійно визначить такий порядок виходячи із заявленого позову та пояснень відповідача. При визначенні розміру аліментів, суд також враховує, що на даний час [PERSON] у зв`язку з навчанням на денній формі позбавлений можливості працювати та заробляти кошти на навчання, та забезпечення власних потреб, потребує матеріальної допомоги батьків у зв`язку з навчанням. На підставі викладеного та враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, а повнолітня дитина потребує допомоги у зв`язку із навчанням, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої дитини на час її навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 4200,00 гривень щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову (08.12.2025) та до закінчення навчання 30.06.2027 року. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання повнолітньої дитини, загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності, буде відповідати інтересам дитини, та є спроможним для відповідача і не ставитиме його у скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір". Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial