Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

24 грудня 2025 року представник акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі АТ «Акцент-Банк») Шкапенко О.В. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101676623864059 від 17.02.2023 року у розмірі 46 543,09 грн станом на 17.12.2025 року, яка складається з: 24 408,81 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 22 134,28 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, а також просить стягнути понесені позивачем судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позову АТ «А-Банк» посилається на те, що 17.02.2023 року між АТ «А-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №АВН0СТ155101676623864059, щодо надання останній кредиту в розмірі 25 000 грн строком на 24 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 75 % щорічно. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань з повернення коштів, внаслідок чого станом на 17.12.2025 року утворилась заборгованість на загальну суму 46 543,09 грн, яка складається з: 24 408,81 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 22 134,28 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. Позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в сумі 2 422 грн 40 коп. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09.01.2026 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Відповідач своїм правом на подачу відзиву у встановлені судом строки, згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09.01.2026 року, не скористався. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.02.2023 року було укладено кредитний договір, шляхом підписання відповідачем [PERSON] анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у А-Банку, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підписуючи заяву відповідач зобов`язався виконувати умови та правила надання банківських послуг. Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», заява про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101676623864059 від 17.02.2023 року, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписані [PERSON] електронним підписом за ідентифікатором. Із заяви про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101676623864059 від 17.02.2023 року вбачається, що [PERSON] просить банк надати їй кредит за послугою «Швидка готівка» в сумі 25 000 грн на строк 24 місяців з 17.02.2023 року по 16.02.2025 року включно, процентна ставка 75% на рік, розмір щомісячного платежу 2 049,52 грн, номер платіжної картки, на яку зараховується сума кредиту 4323357028540926, загальна сума кредиту до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків, комісії становить 49 188,64 грн. Відповідно до меморіального ордеру від 17.02.2023 року АТ «А-Банк» видав кредит [PERSON] в сумі 25 000 грн, згідно кредитного договору №АВН0СТ155101676623864059 від 17.02.2023 року. У зв`язку із неповним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань із повернення грошових коштів її заборгованість станом на 17.12.2025 року становить в сумі 46 543,09 грн, яка складається з: 24 408,81 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 22 134,28 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101676623864059 від 17.02.2023 року, випискою по кредиту. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч. 1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. АТ «А-Банк» обґрунтувало свій позов тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак не виконала зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів не надано. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Тому, у суду наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку із відповідача заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101676623864059 від 17.02.2023 року, яка утворилася станом на 17.12.2025 року становить в сумі 46 543,09 грн, яка складається з: 24 408,81 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 22 134,28 грн - загальний залишок заборгованості за процентами. У зв`язку із задоволенням позову, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2 422,40 грн (який сплачено з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки при подачі позову через систему «Електронний суд»). На підставі викладеного та

Outcome: approved