Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 31.03.2005 між позичальником [PERSON] та ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ПРИВАТБАНК, яке в подальшому перейменоване у ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ПРИВАТБАНК, правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ПРИВАТБАНК (далі АТ КБ «Приватбанк») укладено кредитний договір №ROT0GK00002086 за умовами якого [PERSON] надано кредит, який позичальник зобов`язався повернути, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі, які передбачені умовами договору. 31.03.2005 в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та позичальником іпотекодавцем [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є надання іпотекодавцем в іпотеку належного на праві власності нерухомого майна за адресою [ADDRESS] . Позичальник [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Станом на теперішній час наявна заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 2914,23 доларів США, що складається з: 2901,03 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 13,20 доларів США - заборгованість за процентами. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Покликаючись на положення ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, позивач вказав, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. У відповідності до вимог ч. 2, ч. 3 ст. 1281 ЦК України 07.05.2020 та 25.04.2022 банк звернувся із претензіями кредитора до Костопільської районної державної нотаріальної контори. Проте, відповіді на претензії кредитора від Костопільської ДНК не надходили. 21.06.2024 банк звернувся із претензією кредитора до Другої Рівненської державної нотаріальної контори, яка листом від 12.07.2024 повідомила, що претензію перенаправлено до приватного нотаріуса. Приватний нотаріус Матросова А.М. повідомила листом від 28.08.2024, що інформація про спадкоємця становить нотаріальну таємницю і не може бути надана в силу положень статті 8 Закону України Про нотаріат. 17.03.2025 Костопільським районним судом Рівненської області у справі 564/979/25 було витребувано спадкову справу, з якої Банк вперше дізнався, що спадкоємцем померлого позичальника [PERSON] є [PERSON] 30.04.2025 Банком було направлено претензію кредитора до відповідача [PERSON] , яка залишилася без виконання. Відповідно до матеріалів спадкової справи право власності на іпотечне нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за відповідачем. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.03.2005 у розмірі 2914,23 доларів США, що складається з: 2901,03 доларів США -заборгованість за тілом кредиту, 13,20 доларів США - заборгованість за процентами. У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Романчук І.І. вказала на безпідставність заявлених вимог та просила у задоволення позову відмовити. При цьому не заперечувала факт укладення 31.03.2005 між [PERSON] (батьком відповідача) та ЗАТ КБ «Приватбанк» кредитного договору №RОТОGK00002086, відповідно до якого [PERSON] було надано в кредит 6848,00 дол. США (шість тисяч вісімсот сорок вісім долара США). У забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» 31.03.2005 укладено договір іпотеки №RОТОGK00002086, відповідно до якого батьком відповідача в іпотеку була передана квартира [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, про що відповідач одразу повідомила позивача та надала копію свідоцтва про смерть [PERSON] , яке ним долучено до позовної заяви. 09.09.2020 приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Матросовою А.М. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого [PERSON] є спадкоємицею майна [PERSON] , яке складається із квартири [ADDRESS] та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацією за [PERSON] права власності на вказану квартиру на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.09.2020. Одночасно 09.09.2020 приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Матросовою А.М. направлено на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» повідомлення №358/01-16 про те, що 09 вересня 2020 року на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на цілу частку квартири [ADDRESS] . Таким чином вже 09.09.2020 було відомо про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Зазначені строки є преклюзивними, їх сплив позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Позивач повинен був звернутись з вимогами до спадкоємця до 30.03.2021. Проте, з вказанаю вимогою звернувся лише 29.07.2024 року (через три роки після закінчення встановленого ст. 1281 ЦК України строку), пропустивши вказаний шестимісячний строк. Згідно з ч. 4 ст. 1281 Цивільного кодексу України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Крім того, вказала на відсутність на момент смерті [PERSON] заборгованості за кредитним договором №RОТОGK00002086 від 31.03.2005 в сумі 2901,03 долара США. При цьому покликалася на п. 1.1. кредитного договору №RОТОGK00002086 від 31.03.2005, яким передбачено, що за користування вказаними коштами позичальник зобов`язався сплачувати кредитодавцю 0,22 % комісії від суми кредиту щомісячно, що суперечить положенням ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів". Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (з подальшими змінами) у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Згідно наведеного розрахунку вважає, що позивачем безпідставно утримано із коштів сплачених померлим [PERSON] 2267,93 долара США в рахунок сплати протиправно нарахованої комісії за нікчемними умовами договору. Станом на день смерті [PERSON] заборгованість за вказаним договором становила 633,10 доларів США (2901,03 2267,93 + 633,10). У зв`язку з пред`явленням вимоги кредитором спадкодавця поза строками, визначеними ч. 2, ч. 3 ст. 1282 ЦК України, просила у задоволенні позову відмовити. У відповіді на відзив представник позивача вказав, що кредитор спрадкодавця має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України). Першу претензію кредитора було направлено до Костопільської районної державної нотаріальної контори 07.05.2020 та 25.04.2022. Проте, відповіді на претензії кредитора від Костопільської ДНК не надходили. У подальшому 21.06.2024 Банк звернувся із претензією кредитора до Другої Рівненської державної нотаріальної контори, яка листом від 12.07.2024 повідомила, що претензію перенаправлено до приватного нотаріуса. Приватний нотаріус Матросова А.М. повідомила листом від 28.08.2024, що інформація про спадкоємця становить нотаріальну таємницю і не може бути надана в силу положень статті 8 Закону України Про нотаріат. В свою чергу, кредитор не міг знати та не знав про місце відкриття спадщини, оскільки спадкова справа апріорі може заводитись/відкриватись і у державного нотаріуса, і у будь-якого приватного нотаріуса, за різними адресами місцезнаходження/робочого місця нотаріусів. Отримання Позивачем вищезгаданої інформації ускладнюється тим, що така інформація, відповідно до ст. 8 Закону України «Про нотаріат», є нотаріальною таємницею. 17.03.2025 Костопільським районним судом Рівненської області у справі 564/979/25 було витребувано спадкову справу, з якої Банк вперше дізнався, що спадкоємцем померлого позичальника є [PERSON] 30.04.2025 Банком було направлено претензію кредитора до Відповідача, тобто у встановлений ч. 3 ст. 1281 ЦК України строк. У силу положень ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У порушення умов кредитного договору та ст. 526, 599 ЦК України позичальник свої зобов`язання виконав частково, станом на день його смерті заборгованість за кредитним договором становить 2914,23 доларів США, що підтверджується наданою випискою по рахункам та розрахунком заборгованості, які є належними та допустимими доказами по справі. Зазначений розрахунок відповідачем не спростовано. Відповідач не має спеціальних знань, та належної освіти в даній сфері для компетентного проведення розрахунку заборгованості за кредитом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав, покликаючись на викладені у позовній заяві обставини, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, просила у задоволенні позову відмовити у зв`язку з його безпідставністю, покликаючись на те, що позивачем пропущено визначений ч. 2, ч. 3 ст. 1282 ЦК України строк звернення до суду з вимогами до спадкоємця та заборгованість за кредитом становить 633,10 доларів США. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Судом встановлено, що 31.03.2005 між позичальником [PERSON] та ЗАТ КБ ПРИВАТБАНК, яке в подальшому перейменоване у ПАТ АТ КБ ПРИВАТБАНК, правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір №ROT0GK00002086 за умовами якого [PERSON] надано кредит, який позичальник зобов`язався повернути, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі, передбачені умовами договору. 31.03.2005 у забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором, між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та позичальником іпотекодавцем [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є надання іпотекодавцем в іпотеку належного йому на праві власності нерухомого майна, що за адресою: [ADDRESS] . Із наданих суду виписок по рахунку позичальника [PERSON] вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» належним чином виконало свої зобов`язання за вказаним кредитним договором. У розрахунку заборгованості вказано, що заборгованість [PERSON] за вказаним зобов`язанням станом на 12.05.2025 складає 2914,23 доларів США, з яких: 2901,03 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 13,20 доларів США - заборгованість за процентами. Також встановлено, що позичальник [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.01.2020 та внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що своїх зобов`язань за кредитним договором №ROT0GK00002086 від 31.03.2005 [PERSON] належним чином не виконав. Таким чином встановлено, що до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті позичальника [PERSON] , входять його зобов`язання за вказаним кредитним договором. Із матеріалів спадкової справи № 10 від 04.02.2020, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що 04.02.2020 із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулася його дочка [PERSON] . Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем [PERSON] , є такою, що прийняла спадщину, яка їй належить із часу її відкриття 27.01.2020. Також встановлено, що 09.09.2020 приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Матросовою А.М. на ім`я [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . Згідно п. 4.19 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за наявності заборони відчуження або обтяження іпотекою житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину та протягом двох робочих днів письмово повідомляє про це кредитора (відповідний податковий орган). На виконання вказаних вимог 09.09.2020 приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Матросовою А.М. на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» направлено повідомлення № 358/01-16 про те, що 09.09.2020 на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на цілу частку вказаної вище квартири. Наведене спростовує покликання позивача на те, що про видачу свідоцтва про право на спадщину відповідачу він дізнався лише 17.03.2025, після витребування спадкової справи судом. Відповідно до положень ч. 2 ч. 3 ст. 1281 ЦК України к редиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Із матеріалів справи вбачається, що 07.05.2020, 25.04.2022 кредитор спадкодавця АТ КБ «ПриватБанк» звертався до Костопільської районної державної нотаріальної контори із претензією до боржника [PERSON] та клопотанням включити кредитирські вимоги в спадкову масу, повідомити про прийняття спадщини спадкоємцями останнього. Однак, доказів отримання вказаної претензії Костопільською районною державною нотаріальною конторою не надано, тому відсутні підстави вважати, що із претензією до боржника кредитор звернувся саме 07.05.2020. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що Рівненською державною нотаріальною конторою за належністю приватному нотаріусу Рівненського районного нотаріального округу Матросовій А.М. 29.07.2024 було направлено претензію АТ КБ "ПриватБанк" до спадкоємців [PERSON] 30.07.2024 приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Матросова А.М. повідомила ПАТ КБ «Приватбанк» про заведення спадкової справи № 10/2020 від 04.02.2020 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , а також спадкоємця [PERSON] про надходження претензії кредитора спадкодавця [PERSON] . Також встановлено, що лише 17.04.2025 АТ КБ «ПриватБанк» направило [PERSON] , як спадкоємцю [PERSON] , лист-претензію про сплату заборгованості за вказаним вище кредитним договором у сумі 2914,23 доларів США. Таким чином суд вважає, що саме з 09.09.2020, після повідомлення приватного нотаріуса №358/01016 від 09.09.2020, внесення цього ж дня відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно кредитору спадкодавця АТ КБ «ПриватБанк» мало бути відомо про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину спадкоємцем боржника [PERSON] . Та саме з цього часу слід обраховувати визначений ч. 2, ч. 3 ст. 1281 ЦК України строк для пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця, який прийняв спадщину. Визначені статтею 1281 ЦК України строки є преклюзивними, їх сплив позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Таким чином, правовідносини, що виникають між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникають між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. При вирішенні спору про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, суду необхідно встановити: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Стаття 1282 ЦК України застосовується у випадку дотримання кредитором статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. У свою чергу, недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), має наслідком позбавлення кредитора права вимоги до спадкоємців, а, отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права (Постанова КЦС ВС від 16.11.2023 № 487/1342/21 (61-4298св23). Таким чином суд дійшов висновку, що позивач повинен був звернутися з вимогами до спадкоємця не пізніше шести місяців з дня одержання ним свідоцтва про право на спадщину, тобто з 09.09.2020 до 09.03.2021. Проте, з вказанаю вимогою звернувся лише 17.04.2025, тобто після закінчення встановленого ст. 1281 ЦК України строку, пропустивши визначений законом шестимісячний строк. Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження №61-9358св21) зазначено, що одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного ст. 1281 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Дослідивши надані сторонами докази та заслухавши пояснення учасників, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено пред`явлення вимоги кредитора спадкодавця до спадкоємця, який прийняв спадщину, у строки, визначені в ч. 2 та ч. 3 ст. 1281 ЦК України та в порядку, передбаченому ст. 1282 ЦК України. Також, позивачем не доведений дійсний розмір вимог кредитора на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини, оскільки суду надано розрахунок заборгованості станом на 12.05.2025, а не на час відкриття спадщини та п. 1.1 вказаного кредитного договору містить умови про сплату комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,22 % , які суперечать ст. 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та є нікчемними в силу закону,що унеможливлює разом в сукупності встановити межі відповідальності спадкоємця (відповідача) за боргами спадкодавця (померлого [PERSON] ). Відтак, суд дійшов висновку, що у позовних вимогах необхідно відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed