Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

У липні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В обґрунтування позову посилалася на те, що [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2017 по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . 15.01.2025 [PERSON] був мобілізований до лав Збройних Сил України [INFO] . Означений факт підтверджується копією військового квитка. 15.04.2025 прийшло сповіщення №650 від [INFO] , у якому зазначено, що: «Старший солдат [PERSON] , [INFO] , старший розвідник-гранатометник розвідувального взводу 3-го парашутно-десантного батальйону військової частини [NUMBER] , призваний на військову службу [INFO] , відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконуючий військовий обов`язок, в бою за України, її свободу і незалежність, загинув [INFO] в районі населеного пункту Лисівка, Покровського району, Донецької області». Факт смерті [PERSON] підтверджується копією довідки про причину смерті від 18.04.2025 та копією свідоцтва про поховання. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловіка та дружини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , у період з 30.08.2024 по [INFO], оскільки встановлення даного факту необхідно позивачу для подачі заяви на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця [PERSON] . Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 25.08.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження. З Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори витребувано належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 03.12.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовну заяву та просили її задовольнити в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не скористалися правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача та її представника, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] . Як вбачається, з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , адресою місця реєстрації [PERSON] , [INFO] , є: [ADDRESS] . 29.11.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди житла, за умовами якого останній отримав в оренду за плату квартиру [ADDRESS] . Згідно акту проживання без реєстрації №416 від 04.11.2021, складеного КП Кам`янської міської ради «ДОБРОБУТ» [PERSON] , [INFO] , дійсно мешкав з 2017 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки ВЧ [NUMBER] від 17.02.2025 №1145 солдат [PERSON] перебував на військовій службі під час мобілізації в військовій частині [NUMBER] . Як зазначає позивач у позові з 01.01.2017 вона та [PERSON] почали проживати разом як дружина та чоловік, без реєстрації шлюбу, за адресою: [ADDRESS] . За час спільного проживання вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, несли спільні витрати, що підтверджується копіями письмових доказів, доданих до позовної заяви, а також спільними фотокартками. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу також підтверджується поясненнями свідків: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] , яка є донькою позивача, повідомила суду, що познайомилась з [PERSON] коли їй було 16-17 років, тоді останній почав проживати разом з її матір`ю. Вони проживали однією сім`єю та мали спільний бюджет. Свідок вважала [PERSON] своїм батьком. Свідок [PERSON] , яка є подругою позивача, суду пояснила, що з [PERSON] познайомилась десь у 2010-2011 році. Знає, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю десь біля одинадцяти років, вели спільний бюджет. У 2019-2020 році вони придбали у свідка дачу. Свідок разом з [PERSON] та [PERSON] святкували свята та їздили на море. Рідних [PERSON] свідок бачила лише на його похованні. Свідок [PERSON] повідомила суду, що знає позивача ще зі школи, а також хрестила її доньку. Колишній чоловік [PERSON] поїхав закордон. Потім позивач зустріла [PERSON] та вони стали проживати разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, ростили дітей та онуків. [PERSON] та [PERSON] проживали разом біля десяти років. Похованням [PERSON] займалась позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Згідно із пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Зі змісту позовної заяви вбачається, що необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, позивач пов`язує необхідністю для подання заяви на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» «Одноразова грошова допомога виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби. Частиною 1 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. Пунктом 4 зазначеної статті визначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець);батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них майнових прав та обов`язків. У постанові від 03.07.2019 у справі №554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №644/6274/16-ц). Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивача, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може достовірно свідчити про те що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанова Верховного Суду від 15.08.2019 у справі №588/350/15, від 19.03.2020 у справі № 303/2865/17, від 23.09.2021 у справі № 204/6931/20, від 30.06.2022 у справі № 694/1540/20). Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позивачкою доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] має для неї юридичне значення, в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт вона не має можливості, у зв`язку із чим суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволеню, оскільки рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.08.2024 по справі №207/3352/24, яким було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , набрало законної сили 01.10.2024, а тому у даному випадку, вбачається можливим, встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача та [PERSON] саме з цієї дати, що відповідатиме правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.03.2025 по справі №336/1978/23. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати слід віднести на позивача.

Outcome: partial