Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

15 жовтня 2025 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла вище зазначена позовна заява Органу опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради в інтересах [PERSON] та [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Верхньодніпровської міської ради, Відділення поліції № 3 Кам`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській, комунальна установа «Центр надання соціальних послуг» Верхньодніпровської міської ради, згідно з якою позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька дитини - [PERSON] , [INFO] зазначені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. За доводами позивача починаючи з 2022 року та по теперішній час, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно своїх дітей: [PERSON] та [PERSON] , неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 ч. 2 ст. 178, ч. 2 ст. 44-3 та 106-2 КУпАП. Позивач зазначає, що працівниками поліції з відповідачем проводились профілактичні бесіди в яких останній роз`яснювалося про відповідальність за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо виховання своїх дітей. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дитям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу Спеціалісти Комунальної установи «ЦЕНТР НАДАННЯ СОЦІАЛЬНИХ ПОСЛУГ» ВЕРХНЬОДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ», які супроводжували та працювали з даною родиною намагалися привити матері виховний потенціал, роз`яснюючи їй необхідність виконувати свої батьківські права та обов`язки, виховувати та утримувати дітей, контролювати їх розвиток, однак Відповідач рекомендації фахівців не виконувала. 08 жовтня 2025 року Виконавчим комітетом Верхньодніпровської міської ради прийнято рішення № 425 «Про негайне відібрання малолітньої дитини від матері» та прийнято рішення № 426 «Про влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в сім`ю патронатного вихователя». Тобто, починаючи з 08 жовтня 2025 року малолітній [PERSON] , [INFO] , через загрозу його життю та здоров`ю через невиконання батьківський обов`язків відповідачем влаштований в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] . Відповідно до автоматизованого розподілу справ справа надійшла в провадження судді Кожевник О.А. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2025 року прийнято заяву та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче засідання. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А від 25 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача зазначив, що відповідач вживала алкогольні напої та зовсім не піклувалася про своїх малолітніх дітей. При цьому старша донька [PERSON] проживала у свого хрещеного батька [PERSON] . Представник позивача вказує на факт фіксування службою умов, що загрожували життю та здоров`ю дитини, у зв`язку з чим дитину вилучено із сім`і та влаштовано у патронатну родину. Під час відібрання дитини в будинку було брудно, були відсутні продукти харчування, а відповідач перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Відповідач повідомила про те, що на даний час офіційно не працевлаштована через стан здоров`я, працює у своєї сестри якій допомагає по господарству, алкогольні напої на даний час не вживає. Вказує на те, що намагалася провідати сина у патронатній родині, однак до дитини її не допускали. Відповідач підтвердила факт щодо обставин проживання її старшої дитини в родині [PERSON] , який є хрещеним батьком дитини протягом двох місяців. Посилається на те, що в будинку, де вона проживає з матір`ю, відсутні антисанітарні умови, а бруд, на який посилаються представники служби від пічного опалення. Представник третьої особи повідомила, що відповідач перебувала під соціальним супроводом до 2023 року, після чого, на деякий час умови проживання покращилися, і з соціального супроводу її сім`ю знято. Однак, цього разу, відповідач не стала на шлях виправлення. Допитана у судовому засідання свідок [PERSON] повідомила, що до неї надходили повідомлення від лікарів та навчальних закладів щодо факту невиконання [PERSON] батьківських обов`язків. Про те, що старша донька відповідачки проживає з хрещеним дізналася від самої [PERSON] . Свідок зазначила, що єдиним доходом відповідача є соціальні виплати, які одного разу працівник пошти не змогла вручити відповідачці, якраз через те, що остання знаходилася в стані алкогольного сп`яніння. Троє інших дітей відповідачки перебувають на утриманні та проживають у біологічного батька, оскільки остання не проявляє щодо них батьківського піклування. Свідок [PERSON] , який є хрещеним батьком [PERSON] , [INFO] , повідомив, що відповідач не вживала алкогольні напої лише два роки, доки проходила лікування в лікарні. Свідок зазначив, що забрав дитину від матері більш ніж два роки тому, коли під час візиту став свідком того, що відповідачка в стані сильного алкогольного сп`яніння, дитина знаходиться без догляду, брудна та голодна, будинок в занедбаному стані та антисанітарних умовах. [PERSON] повідомила [PERSON] про те, хто саме є біологічним батьком дитини, однак останній не цікавиться життям і здоров`ям дитини та не виявляє бажання її виховувати. На даний час дитина доглянута, здорова та влаштована у садочок, називає його татом. Свідок виявляє бажання оформити опікунство над дівчинкою. Свідок зазначив, що для відповідачки діти - це спосіб отримання грошової допомоги. Вказав на те, що навіть корову, виснажену та голодну забрав з домогосподарства відповідачки, оскільки їжа на утримання тварини у господарів була відсутня. Вивчивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін та свідків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідно до Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відомості про батьків дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] внесено на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Із характеристики в.о. старости сіл Водянее, Андріївка, Діденккове, Зелене, Зуботрясівка, Кривоносове, Миколаївка, Томаківка та Солов`ївка вбачається, що [PERSON] за місцем проживання зарекомендувала себе з негативного боку, вихованням дітей не займається, в будинку антисанітарія, продукти харчування відсутні, на зауваження не реагує. Від громадян на [PERSON] постійно надходили скарги щодо невиконання нею батьківських обов`язків. В довідці-характеристиці, виданої в.о. старости сіл Водянее, Андріївка, Діденккове, Зелене, Зуботрясівка, Кривоносове, Миколаївка, Томаківка та Солов`ївка, зазначено, що [PERSON] за час проживання зарекомендувала себе з негативного боку, вихованням дітей не займаєтеся, в будинку антисанітарія, належне харчування відсутнє. На громадянку постійно надходять скарги щодо невиконання батьківських обов`язків та не забезпечення належних умов проживання для малолітніх дітей. Малолітня [PERSON] постійно перебуває в хрещеного батька. [PERSON] безвідповідально ставиться до свого здоров`я і здоров`я дітей. Повідомленнями Кам`янського районного управління поліції відділення поліції № 3 підтверджується факт неодноразового притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, ч. 2 с. 44-3 КУпАП, ч. 2 ст. 178 КУпАП, ст. 106-2 КУпАП. Відповідно до повідомлення № 44.3-12545 від 21.10.2024 доКП «Регіональний центр родинного здоров`я» Дніпропетровської обласної ради потрапила на лікування малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , після чого 18 вересня 2024 року працівниками відділення поліції № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проведено перевірку. Працівниками відділення поліції № 3 Кам`янського РУП ГУНГІ в Дніпропетровській області по даному факту з матір`ю [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо недопущення правопорушень у подальшому, роз`яснено про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей. В результаті обстеження умов проживання, здійснених 22 вересня 2022 року в.о. старости сіл Водяне, Андріївка, Діденкове, Зелене, Зуботрясівка, Кривоносове, Миколаївка, Томаківка та Солов`ївка [PERSON] і спеціалістом відділу соціальної політики та соціального захисту населення Верхньодніпровської міської ради Плужник Зінаїдою Василівною [PERSON] , встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично постійно проживає за адресою [ADDRESS] . За даною адресою разом з [PERSON] проживають її п`ятеро малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] „ [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та мати - [PERSON] , 1967 р.н. Відповідно до копії Акту обстеження соціально-побутових умов проживання від 14 лютого 2023 року у будинку антисанітарні умови, брудно, ліжка застелені брудною білизною. В будинку тепло. Діти дистанційно не займаються, на зв`язок з учителями виходять дуже рідко. З постійних доходів сім`ї - соціальна допомога яка, судячи з побаченого, використовується не за призначенням. Коли поставили питання, щодо здійснюваних витрат та попросили показати картку для виплат, [PERSON] відповіла, що «банківська картка та чеки знаходяться в надійному місці». З зовнішнього вигляду [PERSON] та з її поведінки видно, що вона не може виконувати батьківські обов`язки, хворіє. Зі слів останньої, вона декілька днів себе погано почуває, але до сімейного лікаря за медичною допомогою не зверталась. З довідки, наданої в.о. старости сіл Водяне, Андріївка, Діденкове, Зелене, Зуботрясівка, Кривоносове, Миколаївка, Томаківка та Солов`ївка начальнику Відділу з гуманітарних питань Верхньодніпровської міської ради вбачається, що за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] проживають її п`ятеро малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] „ [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У [PERSON] , [INFO] , виявили порок серця, однак дитина не знаходиться на обліку та не отримує належного лікування. Дітям постійно не вистачає батьківської уваги та турботи. Доход сім`ї складається з соціальної допомоги при народженні дитини, допомоги одиноким матерям, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Останнім часом [PERSON] зловживає алкогольними напоями, взагалі не займається господарством та дітьми. На даний час існує загроза життю та здоров`ю дітей. Із пояснень [PERSON] вбачається, що за час проживання вже більш ніж чотирьох років в його сім`ї [PERSON] , [INFO] , відповідач жодного разу не цікавилася життям дитини та навіть не телефонувала. За весь час перебування дитини в його родині, остання жодного разу не просила відвести її додому. В поясненні [PERSON] також зазначено, що [PERSON] перебуває у складних життєвих обставина та постійно зловживає алкогольними напоями. Із аналізу умов проживання за 2021 - 2022 роки вбачається, що діти часто залишаються без належного догляду, їжі та не мають необхідних предметів побуту, не мають власних кімнат, не забезпеченні мінімальними необхідними предметами повсякденного користування для нормального та повноцінного розвитку. В будинку брудно, дитячі речі брудні, діти не мають місць для навчання. В результаті обстеження, здійсненого комісією 03 жовтня 2025 року, встановлено, що [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння та не спроможна здійснювати догляд за малолітнім [PERSON] . Проти вилучення дитини з сім`ї не заперечувала. З Акту оцінки потреб сім`ї від 02 вересня 2025 року вбачається наявність ознак складних життєвих обставин. Під час відвідування дитина мала неохайний вигляд, потребувала розвитку навичок самообслуговування. [PERSON] раніше не позбавлялася батьківських прав, троє старших дітей проживають з біологічним батьком в місті Павлоград. Благодійна організація «БЛАГОДІЙНЕ ТОВАРИСТВО МЕРЕЖА 100 ВІДСОТКІВ ЖИТТЯ ДНІПРО» та Верхньодніпровська міська рада Кам`янського району Дніпропетровської області уклали Меморандум про партнерство та співпрацю від 29 серпня 2025 року. Меморандум передбачає співробітництво і консолідацію зусиль спрямованих на надання послуг особам, які проживають в Верхньодніпровській міській територіальній громаді Кам`янського району Дніпропетровської області: сім`ям з дітьми, які перебувають у складних життєвих обставинах та сім`ям, які виховують дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. На момент відвідування 02 жовтня 2025 року благодійної організації «БЛАГОДІЙНЕ ТОВАРИСТВО МЕРЕЖА 100 ВІДСОТКІВ ЖИТТЯ ДНІПРО» мати мала ознаки алкогольного сп`яніння. Хлопчик ходив по будинку без одягу, мав неохайний вигляд, шкіра дитини та волосся були брудні, продукти харчування відсутні, санітарний стан помешкання незадовільний. Зі слів матері ( [PERSON] ) її донька знову розпочала вживати алкогольні напої, що призвело до погіршення ситуації в родині. Рішенням управління соціального захисту населення та ветеранської політики Верхньодніпровської міської ради від 10,09.2025 року № 92 «Про надання відмову в наданні соціальних послуг» сім`ї [PERSON] призначена соціальна послуга соціальний супровід сімей/осіб, які перебувають у складних життєвих обставинах. Відповідно до проведення оцінки рівня безпеки дитини, малолітній [PERSON] перебував у занедбаному стані, дуже брудний, без одягу та голодний. Матір перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння. Розглянувши подання Служби у справах дітей Верхньодніпровської міської ради від 07.10.2025 року № 1024, рішення Комісії з питань захисту прав дитини Верхньодніпровської міської ради (Протокол № 16 від 06.10.2025 року) та надані документи стосовно вилучення малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з метою забезпечення інтересів малолітньої дитини, виконавчий комітет Верхньодніпровської міської ради вирішив негайно відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ). Рішенням виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області № 426, від 08 жовтня 2025 року вирішено влаштувати в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] та помічника патронатного вихователя [PERSON] малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , терміном на три місяці до 03 січня 2026 року. За приписами частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27лютого 1991 року №789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. За приписами ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Комісією з прав захисту дитини Верхньодніпровської міської ради розглянуто матеріали щодо надання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 22 жовтня 2025 року № 435 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11) ЄСПЛ наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши при цьому, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19 та у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження ті обставини, що мати дітей належних висновків для себе не зробила, свою поведінку не змінила та не вжила жодних заходів для виправлення ситуації. З наданих матеріалів справи та досліджених доказів убачається, що вона й надалі веде спосіб життя, який негативно впливає на належне виконання батьківських обов`язків, зокрема систематично вживає алкогольні напої. Така поведінка свідчить про відсутність належної турботи про фізичний та моральний стан дітей, а також про неспроможність матері забезпечити безпечні та належні умови для їх проживання і розвитку. Встановлено, що мати залишає дитину без належного нагляду дорослих, не приділяє достатньої уваги її вихованню, догляду та задоволенню основних життєвих потреб, а іншу взагалі позбавила батьківського піклування, переклавши обов`язки по вихованню дитини на сторонню особу. Унаслідок цього створюється реальна загроза життю та здоров`ю дітей, оскільки відсутність постійного контролю, належного догляду та відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків може призвести до негативних наслідків для фізичного та психічного стану дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає можливим позов в частині стягнення аліментів задовольнити. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір.

Outcome: approved