Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом (вимоги за яким під час підготовчого судового засідання змінила), в якому просить визнати спільною сумісною власністю та здійснити поділ майна подружжя, виділивши їй у власність 1/2 частину в будинку [ADDRESS] , загальною площею 128,6 м2 (житловою площею 65,3 м2); визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки «PEUGEOR» модель 3008, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] та мотоцикл марки «KAWASAKI» модель ZR 1400, 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] , стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини від вартості вказаних транспортних засобів, вирішивши питання розподілу судових витрат. [PERSON] подав до суду зустрічний позов, в якому просить визнати за ним право власності на 2/3 частки будинку [ADDRESS] , загальною площею 128,6 м2 (житловою площею 65,3 м2); виділити [PERSON] автомобіль марки «PEUGEOR» модель 3008, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] , стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину грошової компенсації вартості вказаного транспортного засобу; визнати спільною сумісною власністю сторін по справі кошти, розміщені на депозитному рахунку у відділенні «Укргазбанк» та кошти, внесені на придбання квартири, загальною площею 45,43 кв.м., яка знаходиться на 2 поверсі житлового будинку по [ADDRESS] , стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] по 1/2 частині вказаних коштів. Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 23 липня 2024 року позови були об`єднані в одне провадження. В обгрунтування заявлених вимог за первісним позовом позивачем вказано, що сторони по справі перебували між собою у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2007 року по 20 липня 2023 року. Шлюб розірваний рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 20 червня 2023 року у цивільній справі №572/2057/23, яке набрало законної сили 20 липня 2023 року. В шлюбі у подружжя народилось двоє дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Під час розгляду справи про розірвання шлюбу спору про поділ майна між подружжям не виникало. За час перебування у шлюбі сторонами набуто у власність наступне майно : будинок житловий [ADDRESS] , загальною площею 128,6 м2 (житловою площею 65,3 м2); автомобіль марки «PEUGEOR» модель 3008, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] , який згідно із змістом позовної заяви, придбано за особисті кошти [PERSON] , а також та мотоцикл марки «KAWASAKI» модель ZR 1400, 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Право власності на вказане майно зареєстровано за [PERSON] . [PERSON] вказує, що оскільки вказане вище майно набуто під час шлюбу за спільні кошти подружжя є підстави для визнання такого майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ між сторонами по справі, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку, транспортні засоби залишити у власності [PERSON] , стягнувши з нього на користь [PERSON] 1/2 частку від їх вартості. [PERSON] суду подано відзив на позов [PERSON] , в якому сторона вимоги за первісним позовом визнає частково. Відповідачем за первісним позовом вказано, що дійсно сторони перебували між собою у шлюбі, під час якого за спільні кошти придбано автомобіль марки «PEUGEOR» модель 3008, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] , який [PERSON] просить залишити [PERSON] , стягнувши з неї на його користь 1/2 частину вартості вказаного автомобіля. Що стосується поділу будинку - відповідач за первісним позовом не заперечує, що будинок, розташований по [ADDRESS] набутий під час шлюбу, однак, просить врахувати, що будівництво здійснювалось не за спільні кошти, а виключно за рахунок доходу, отриманого [PERSON] , а тому, з урахуванням тієї обставини, що неповнолітні діти сторін по справі проживають саме із ним, визначити частку позивачки за первісним позовом у вказаному майні як 1/3. Відповідно до відзиву - [PERSON] заперечує факт набуття подружжям мотоциклу марки «KAWASAKI» модель ZR 1400, 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] , через що просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] в цій частині. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] вказує, що дійсно сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого набули житловий будинок та автомобіль марки «PEUGEOR» модель 3008, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Крім цього, позивач-відповідач вказує, що сторонами було набуто також однокімнатну квартиру загальною площею 45,43 кв.м., що знаходиться на 2 поверсі житлового будинку по [ADDRESS] . Отже, відповідач-позивач також просить здійснити розподіл спільного майна подружжя, визнавши за ним право власності на 2/3 частини спірного будинковолодіння по [ADDRESS] , виділити [PERSON] автомобіль марки «PEUGEOR» модель 3008, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] , стягнувши з неї на його користь 1/2 частину вартості вказаного автомобіля, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину коштів, розміщених на депозитному рахунку «Укргазбанк», а також 1/2 частину коштів, внесених на придбання квартири загальною площею 45,43 кв.м., що знаходиться на 2 поверсі житлового будинку по [ADDRESS] , визнавши вказане майно спільною сумісною власністю подружжя. [PERSON] подано відзив на зустрічний позов, в якому вона не визнала вимоги [PERSON] в повному обсязі. Так, [PERSON] вважає, що підстави для збільшення частки [PERSON] у нерухомому майні житловому будинку [ADDRESS] , відсутні. Крім цього, [PERSON] вказує на безпідставність вимоги [PERSON] щодо поділу грошових коштів, розміщених на рахунках АБ «Укргазбанк», а також стягнення половини суми коштів, внесених на придбання квартири у житловому будинку по [ADDRESS] , оскільки вкладів у АБ «Укргазбанк» вона не має, жодних коштів на придбання квартири не вносила. В судовому засіданні сторони підтримали заявлені вимоги за первісним та зустрічним позовом, дали пояснення відповідно до змісту позовних заяв. Сторонами були заявлені клопотання про витребування доказів. За клопотанням [PERSON] ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 23 липня 2024 року витребувано у Територіального сервісного центру МВС України №5643, інформацію про реєстрацію за [PERSON] транспортних засобів : автомобіля марки «PEUGEOR» модель 3008, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] та мотоцикла марки «KAWASAKI» модель ZR 1400, 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] . За клопотанням [PERSON] ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2025 року витребувано : у ПАТ АБ «Укргазбанк» належним чином завірені копії договорів банківських вкладів (депозитів), укладених [PERSON] (паспорт громадянина України серії [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) із АБ «Укргазбанк» у період з 2015 року по 2023 рік, а також належним чином завірені копії виписок по банківських рахунках та інших підтверджуючих документів про повернення АБ «Укргазбанк» [PERSON] коштів з вкладних (депозитних) рахунків з урахуванням відсотків, згідно укладених договорів; у ТзОВ «АЛАТИР-С» (м.Рівне вул.Князя Володимира,108 Рівненської області, код ЄДРПОУ 40778138) належним чином завірені копії документів про оплату [PERSON] (покупцем), забезпечувальних платежів на користь ТзОВ «АЛАТИР-С» (продавця) на виконання попереднього договору купівлі-продажу квартири загальною площею 45,43 кв.м., що знаходиться на 2 поверсі житлового будинку по [ADDRESS] ; надати інформацію чи укладений між [PERSON] (покупцем) та ТзОВ «АЛАТИР-С» (продавцем) «Основний договір» купівліпродажу квартири на визначених умовах Попереднім договором купівлі-продажу квартири загальною площею 45,43 кв.м., що знаходиться на 2 поверсі житлового будинку по [ADDRESS] , надавши копію такого договору; надати інформацію щодо дії або припинення дії Попереднього договору, укладені договори про внесення змін та доповнень до Попереднього договору купівлі-продажу квартири загальною площею 45,43 кв.м., що знаходиться на 2 поверсі житлового будинку по [ADDRESS] , надавши копії таких договорів; у АТ КБ «ПриватБанк» належним чином завірені копії документів про оплату [PERSON] (паспорт громадянина України серії [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) забезпечувальних платежів на користь ТзОВ «АЛАТИР-С» , на виконання Попереднього договору купівлі-продажу квартири загальною площею 45,43 кв.м., що знаходиться на 2 поверсі житлового будинку по [ADDRESS] , на поточний рахунок [NUMBER] в АТ «ПриватБанк» або на інший рахунок ТзОВ «АЛАТИР-С». Інших клопотань від сторін не надходило. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з урахуванням позиції сторін, суд дійшов до наступного. Правовідносини між сторонами виникли з приводу права на нерухоме майно, яке придбане під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбу. Вказані правовідносини регулюються нормами СК та ЦК України. Відповідно до змісту позовної заяви сторони по справі перебували у шлюбі, який на даний час розірвано. Вказані обставини доводяться дослідженою судом копією рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 20 червня 2023 року, яким розірвано шлюб, зареєстрований 15 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сарненського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №212. Отже, судом достовірно встановлено, що сторони по справі перебували між собою у шлюбі з 15 вересня 2007 року по 20 червня 2023 року. Подружжя має двох дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми, що встановлено судом із змісту позовної заяви та підтверджується наданими суду копіями повторно виданих свідоцтв про народження цих дітей (відповідно, серії [NUMBER] від 24 січня 2024 року та серії [NUMBER] від 24 січня 2024 року). Надана суду позивачем Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №371331941 від 25 березня 2024 року, доводить, що 31 березня 2023 року за [PERSON] на праві власності зареєстровано закінчений будівництвом об`єкт - житловий будинок загальною площею 128,6 м2, розташований по [ADDRESS] . Підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Таким чином, із наведених вище доказів судом достовірно встановлено, що сторони перебували між собою у шлюбі, під час якого набули спірне майно, а саме : житловий будинок, право на який зареєстровано на праві приватної власності за позивачем за зустрічним позовом [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна норма міститься у Сімейному кодексі України. Частиною 1 статті 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку, при чому частиною 1 статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. В обґрунтування заперечень щодо вимоги про поділ будинку в рівних частинах, [PERSON] вказано, що будівництво здійснювалось переважно за кошти, зароблені ним особисто, на доведення чого стороною надано докази його працевлаштування, а саме : копію наказу №4 від 08 липня 2015 року, яким [PERSON] з цього ж числа був прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів, довідку про доходи останнього у ТОВ «Сарни транс» за період з травня 2023 року по квітень 2024 року, а також патент від 15 квітня 2023 року для працевлаштування у Республіці Саха. Чинним законодавством передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Однак, заробіток, отриманий одним із подружжя під час перебування у шлюбі, в даному випадку не є особистими коштами одного з подружжя, а тому, з урахуванням наведеної вище норми закону, а саме : ч.1 ст.60 СК України спірне будинковолодіння має статус спільної сумісної власності подружжя. Доказів іншого, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України відповідачем-позивачем суду не надано. Таким чином, суд вважає, що вказаний сторонами у первісному та зустрічному позовах житловий будинок, дійсно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набутий під час перебування сторонами по справі у зареєстрованому шлюбі. Під час розгляду даної справи судом не встановлено обставин, за яких спірне майно належало б одному із подружжя, відповідно до ст.57 СК України, а тому вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.70 СК України - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 2 та 3 статті 70 СК України визначено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. [PERSON] при вирішенні питання розподілу спірного будинковолодіння просить збільшити його частку у вказаному майні, посилаючись саме на проживання із ним неповнолітніх дітей. Як встановлено судом із наданих копій свідоцтв про народження сторони по справі мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які дійсно зареєстровані по [ADDRESS] , що доводиться Витягами з реєстру територіальної громади від 08 грудня 2023 року та Витягом №2014 від 20 травня 2024 року про зареєстрованих у житловому будинку/приміщенні осіб. Однак, рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2024 року [PERSON] було відмовлено у визначенні місця проживання неповнолітніх дітей із ним. Відповідно до копії акта №348 від 01 липня 2024 року обстеження матеріально-побутових умов уповноваженими особами виконавчого комітету Сарненської міської ради встановлено, що при відвідуванні будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS] , дома були присутні [PERSON] та її неповнолітні доньки [PERSON] та [PERSON] . Доказів того, що [PERSON] отримує аліменти від [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей суду не надано. Отже, судом не встановлено підстав для збільшення частки [PERSON] у спільному будинковолодінні при його поділі. Частиною1 статті 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи відсутність клопотань про поділ майна в натурі суд вважає за можливе визначити частки сторін по справі у цьому майні, які становлять 50% кожного із подружжя. Із наданої суду копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «PEUGEOR» модель 3008, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] , вбачається, що вказаний транспортний засіб зареєстровано на праві власності за [PERSON] 02 жовтня 2020 року. Повідомлення №31/35-5643-208-2024 від 11 грудня 2024 року, надане за підписом адміністратора ТСЦ МВС №5643, доводить, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів 02 жовтня 2020 року ТСЦ №5641 на підставі договору купівлі-продажу №3519 від 02 жовтня 2020 року, укладеного в ПП «Автостарс» за [PERSON] , [INFO] , зареєстровано легковий автомобіль марки «PEUGEOR» модель 3008, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] та видано свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] ; згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів 29 березня 2023 року ТСЦ №5643 на підставі договору купівлі-продажу №000875 від 29 березня 2023 року, укладеного в ПП «Автопромбуд» за [PERSON] , [INFO] , зареєстровано мотоцикл марки «KAWASAKI» модель ZR 1400, 2008 року випуску, шасі № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] та видано свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] . З огляду на наведене, транспортні засоби також придбані сторонами під час перебування у шлюбі, а тому вони відносяться до спільного сумісного майна подружжя. Частина 2 статті 71 СК України - неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК), співвласник, який бажає виділу, має право на отримання від інших співвласників грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (абз. 1 ч. 2 ст. 364 ЦК). Судом враховано, що зазначене вище майно є неподільним, а тому одному із подружжя має бути компенсовано частка вартості цього майна. Жодної інформації щодо вартості транспортних засобів сторонами суду не надано, клопотання про призначення експертизи з метою визначення вартості спірних транспортних засобів в ході судового провадження не заявлено. Отже, за вказаних обставин, суд вважає за можливе припинити право спільної сумісної власності на вказане майно, залишивши автомобіль у власності [PERSON] , мотоцикл [PERSON] . Крім цього, відповідачем-позивачем заявлено вимогу про визнання коштів, внесених [PERSON] на придбання квартири, загальною площею 45,43 кв.м., яка знаходиться на 2 поверсі житлового будинку по [ADDRESS] спільною сумісною власністю, стягнення з останньої на користь [PERSON] половини від вказаної суми. На доведення заявленої вимоги [PERSON] надано копії попереднього договору купівлі-продажу від 22 червня 2021 року, укладеного [PERSON] та ТзОВ «Алатир-С», предметом якого є подальше укладення сторонами (протягом 12 місяців з дні підписання цього договору) договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості квартири, відповідно до додатку №1, а саме : квартири площею 45,43 м2, розташованої у житловому будинку [ADDRESS] , нотаріально посвідчену згоду [PERSON] на укладення вказаного договору [PERSON] , а також інформацію, надану АТ КБ «ПриватБанк» за №572/2151/24 від 09 грудня 2025 року про здійснення [PERSON] переказів на користь ТОВ «Алатир-С» на виконання договору від 22 червня 2021 року. Однак, [PERSON] доведено наданими суду копіями угоди від 15 червня 2022 року та видатковим касовим ордером від 15 червня 2022 року, факт розірвання вказаного вище попереднього договору, укладеного між [PERSON] та ТзОВ «Алатир-С», а також повернення їй 250 000 грн., внесених на виконання такого договору (судом не приймається до уваги заперечення представника відповідача-позивача щодо недотримання нотаріальної форми посвічення такого договору, оскільки ці обставини не є предметом позову). Доказів того, що вказані кошти існують в наявності у подружжя на час звернення сторін по справі до суду, не надано. Отже, відсутні підстави для визнання таких коштів спільною сумісною власністю подружжя та їх поділу. В той же час, [PERSON] заявлено вимогу про поділ грошових коштів, які були розміщені на рахунках [PERSON] . Інформація, надана суду АБ «Укргазбанк» 31 грудня 2025 року за №148/169/2025, доводить, що у період часу [PERSON] за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2023 року було відкрито 25 договорів банківських вкладів та 5 депозитних рахунків. Загальна сума коштів, які перебували на вказаних рахунках та були отримані [PERSON] в період перебування у шлюбі з [PERSON] становить 2 073 261 грн. 78 коп. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 756/14404 (провадження № 61-24789св18) вказав, що грошові кошти, які були внесені за час зареєстрованого шлюбу та обліковувалися на розрахунковому рахунку, є спільним майном подружжя, а тому підлягають поділу. Таким чином, суд вважає встановленим, що за час перебування у шлюбі сторонами по справі набуті грошові кошти, які були розміщені на банківських рахунках, на загальну суму 2 073 261 грн. 78 коп., а тому вказані кошти мають статус спільної сумісної власності подружжя. [PERSON] заперечувала можливість поділу вказаних коштів, посилаючись на відсутність такого майна в натурі на час розгляду справи судом. Сторона вказує, що вказані кошти були отримані нею та використані на потреби сім`ї. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона має в даному випадку довести, що вказані кошти дійсно витрачені на потреби сім`ї. Таких доказів [PERSON] суду не надано, а тому сума грошових коштів, що перебувала на рахунках АБ «Укргазбанк» має бути визнана спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між сторонами по справі, з урахуванням вимог ч.1 ст.70 СК України. Сторонами заявлено вимогу про розподіл понесених судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених як за первісним, так і за зустрічним позовом вимог, слід стягнути зі сторін на користь один одного документально підтверджені витрати по оплаті судового збору, що є пропорційним задоволеним вимогам. В ході судового провадження встановлено, що предметом зустрічного позову є грошові кошти у сумі 1 161 630 грн. 89 коп. В той же час, [PERSON] під час звернення із позовом до суду сплачено судовий збір у мінімальному розмірі, в зв`язку із відсутністю інформації про суму позову. Отже, виходячи із суми позову [PERSON] , встановленої під час судового провадження, ним не доплачено судовий збір у розмірі (1% ціни позову становить 11 616 грн. 31 коп., при максимальному розмірі судового збору за поділ майна подружжя 9 984 грн., з урахуванням сплаченої суми 1211 грн. 50 коп.) На підставі наведеного, ст.ст. 60, 61, 70, 71 СК України, ст.ст.15, 16, 355, 368, 391 ЦК України,

Outcome: approved