Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та просив стягнути з неї на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 1273-3467 від 17.09.2023 в розмірі 18 500 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на офіційному веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https://creditkasa.com.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того, на веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. 17.09.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1273-3467. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А8186, для підписання Кредитного договору №1273-3467 від 17.09.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту -2 500, 00 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період* - 3 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. Також Додатковою угодою № 1 від 22.09.2023 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1273-3467 від 17.09.2023 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 200,00 грн. Відповідач всупереч умовам кредитного договору не повернула у повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем навіть після спливу строку кредитування, встановленого умовами кредитного договору. Станом на 17.06.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить: 36 295,00 грн, що складається з простроченої заборгованості за кредитом 3 700,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 32 595,00 грн. Проте кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 17 795,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 18 500,00 гривень. Кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 3 700,00 грн; прострочену заборгованість за нарахованими процентами 14 800,00 грн, що разом становить 18 500,00 грн. Ухвалою суду від 11.09.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від відповідача судом у встановлений строк не отримано. За вх. № 24239 від 22.09.2025 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що вона частково визнає пред`явлені позовні вимоги, а саме не заперечує проти стягнення з неї тіла кредиту у розмірі 2 500,00 грн, а в решті позовних вимог просить відмовити. Відзив обґрунтований тим, що вона не заперечує факту виникнення між нею та позивачем існування договірних відносин та укладення кредитного договору. Зазначає, що вказана кредитна лінія нею була відкрита у зв`язку із складними життєвими обставинами, а саме із народженням дитини, яка за станом свого здоров`я потребувала лікування, а тому і фінансових затрат. Також вона є дружиною військовослужбовця [PERSON] , який починаючи з 24.11.2024 перебуває у складі ДПСУ. Зазначає, що відповідно до чинної редакції ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Також вказує, що із зазначеного розрахунку вбачається, що прострочена заборгованість за нарахованими відсотками перевищує тіло кредиту в декілька разів. Відповідно ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Просить суд взяти до уваги те, що умови кредитного договору про реальну процентну ставку, яка перевищує тіло кредиту в декілька раз, є несправедливим в сенсі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить таким загальним засадам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність. Просить у випадку відмови у застосуванні судом пільг як до дружини військовослужбовця ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», стягнути з неї на користь позивача заборгованість у розмірі 2 500,00 грн., виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, з урахуванням того, що позов пред`являється до дружини діючого військовослужбовця, кредит поширюється також і на її чоловіка, так як він був взятий на потреби сім`ї, а не на особисті потреби одного з подружжя. Це означає, що обоє подружжя несуть відповідальність за такий спільний борг, незалежно від того, хто з них формально оформив кредитний договір. З урахуванням зазначеного просить не стягувати з неї пропорційно до задоволених вимог судовий збір; просить позовні вимоги задовольнити частково та стягнути тіло кредиту в сумі 2 500,00 грн, а в решті позовних вимог відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З аналізу позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини у сфері договірних зобов`язань, а саме з договору кредиту, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, а також Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Судом встановлено, що 17.09.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1273-3467. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А8186, для підписання Кредитного договору № 1273-3467 від 17.09.2023 та підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. За умовами кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 2 500, 00 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період* - 3 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. Крім того, Додатковою угодою № 1 від 22.09.2023 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1273-3467 від 17.09.2023 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 200,00 грн. Відповідно до Довідки про перерахування суми кредиту № 1273-3467 від 17.09.2023 [PERSON] були перераховані кредитні кошти на зазначену нею банківську картку: 17.09.2023 у розмірі 2 500 грн та 22.09.2023 у розмірі 1 200 грн. Із зазначеного вбачається, що позивач належним чином виконав взяті на себе умови за кредитним договором та надав у користування відповідачу обумовлені кошти на погоджених умовах. На підтвердження та в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем надано підписаний сторонами Договір про відкриття кредитної лінії № 1273-3467 від 17.09.2023, в якому зазначені та прийняті сторонами умови кредитування щодо предмету позову, порядку укладення договору, прав кредитодавця та позичальника, програми лояльності та інших положень; Правила відкриття кредитної лінії, які діяли на момент підписання сторонами кредитного договору та додаткової угоди до нього; Паспорт споживчого кредиту з відповідними умовами, підписаний кредитодавцем та позичальником персональним електронним підписом. Відповідно до паспорту споживчого кредиту [PERSON] за допомогою електронного підпису, відтвореного шляхом використання нею одноразового ідентифікатора, підтвердила, що отримала та ознайомилася із інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування. Також позивачем надано Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором №273-3467, які підписані відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, що свідчить про її ознайомлення із розміром та порядком платежів за процентами. Відповідач всупереч умовам кредитного договору не повернула у повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем навіть після спливу строку кредитування, встановленого умовами кредитного договору. Відповідно до наданого позивачем Розрахунку заборгованості за договором 1273-3467 від17.09.2023 станом на 17.06.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 36 295,00 грн, що складається з простроченої заборгованості за кредитом 3 700,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 32 595,00 грн. Проте кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 17 795,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 18 500,00 гривень. Тому позивач просить стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 3 700,00 грн; прострочену заборгованість за нарахованими процентами 14 800,00 грн, що разом становить 18 500,00 грн. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 28.05.2024 зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] , після чого отримала прізвище « [PERSON] ». За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. За приписами частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, оскільки надало позичальнику обумовлені кошти. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] порушила виконання умов вищевказаного кредитного договору та додаткової угоди, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відповідач у наданому відзиві просить врахувати, що умови кредитного договору про реальну процентну ставку, яка перевищує тіло кредиту в декілька разів, є несправедливими з урахуванням ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та суперечать таким загальним засадам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність, у зв`язку з чим просить стягнути лише, як вона зазначає, тіло кредиту у сумі 2 500 грн. Суд не може погодитися із такою позицією відповідача, адже матеріалами справи достовірно встановлено, що позивачем надано відповідачу у користування кредитні кошти: за кредитним договором у розмірі 2 500 грн та за додатковою угодою 1 200 грн, що в загальному становить кредит у розмірі 3 700 грн. Тобто, лише тіло кредиту становить 3 700 грн. При цьому позивач була ознайомлена із умовами кредитування, що підтверджується її електронним підписом та прийняла їх, погодившись з ними. З матеріалів справи та позиції відповідача не вбачається, що позивач в односторонньому порядку збільшив розмір процентів, які нарахував за користування кредитом, а здійснив їх нарахування в розмірі, які були визначені при укладені кредитного договору та додаткової угоди. Суд відхиляє доводи відповідача щодо непомірного тягаря, а також неспівмірності заборгованості за процентами із сумою кредиту, оскільки розмір заборгованості в даному конкретному випадку залежить не тільки від розміру плати за користування кредитом (процентів), але й тривалого періоду, протягом якого здійснювалось таке користування (300 днів). Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, правовою природою процентів, які в даному випадку нараховані на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України, є плата за користування кредиту, на відміну від правової природи збитків, неустойки та інших платежів, які на підставі статей 624, 625 Цивільного кодексу України є штрафними санкціями за невиконання зобов`язань. Суд вважає, що підстави для зменшення розміру плати за користування кредитом відсутні, у зв`язку із чим не вбачає підстав для зменшення розміру заборгованості з цих підстав. Крім того, слід звернути увагу, що в даному випадку позивачем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 17 795,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 18 500,00 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 3 700,00 грн; прострочену заборгованість за нарахованими процентами 14 800,00 грн, що разом становить 18 500,00 грн. Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для стягнення відсотків за кредитним договором, як з дружини військовослужбовця, суд зазначає таке. Відповідач просить застосувати до даних правовідносин вимоги ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зазначає, що відповідно до ч. 15 ст. 14 цього Закону військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Таку вимогу обґрунтовує тим, що вона є дружиною військовослужбовця [PERSON] , який починаючи з 24.11.2024 перебуває у складі ДПСУ. На підтвердження зазначеного відповідачем надано копію Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , відповідно до якого вона [PERSON] 28.05.2024 зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] . На підтвердження зазначеного надає Довідку за підписом начальника відділення обліку особового складу відділу кадрів військової частини [NUMBER] [PERSON] від 12.09.2025, з якої вбачається, що молодший сержант [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] з 24 листопада 2024 року «по теперішній час». З 4 травня 2024 року набрала чинності нова редакція ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», введена Законом України від 21 березня 2024 року № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», за змістом якої військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Надалі, Законом України від 11 квітня 2024 року № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» частина 15 статті 14 Закону №2011-ХІІ викладена в такій редакції (набрала чинності 18 травня 2024 року та діяла до 8 лютого 2025 року): «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15, від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц, від 14 травня 2021 року у справі № 502/1438/18, від 24 лютого 2022 року у справі № 591/4698/20, від 12 травня 2022 року у справі № 336/512/18, від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21. Згідно з пунктом 12 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовець строкової військової служби, військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, особа офіцерського складу, яка проходить кадрову військову службу, особа офіцерського складу, яка проходить військову службу за призовом, військовослужбовець, призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, якого засуджено до тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, та члени його сім`ї права на пільги не втрачають. Згідно зі статтею 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XIІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває дотепер. Як вбачається із наданого позивачем Розрахунку заборгованості за договором 1273-3467 від 17.09.2023, нарахування відсотків за кредитом [PERSON] проводилося з 17.09.2023 по 12.07.2024, включно. Проте, як вбачається із наданої відповідачем Довідки за підписом начальника відділення обліку особового складу відділу кадрів військової частини [NUMBER] [PERSON] від 12.09.2025, молодший сержант [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] з 24 листопада 2024 року «по теперішній час». Інших відомостей, які б підтверджували, що чоловік відповідача [PERSON] проходив військову службу у період, за який нараховані [PERSON] проценти за користування кредитом, відповідачем не надано. Тобто проценти за користування кредитом були нараховані у період, коли відповідач [PERSON] не перебувала у статусі дружини військовослужбовця, у зв`язку з чим у даних правовідносинах до неї не можуть бути застосовані пільги, передбачені ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з відповідними змінами. За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, як доведених та обґрунтованих. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідачем не надано доказів на підтвердження звільнення її від сплати судового збору відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», тому сплачений судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved