Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 01.02.2022 року [PERSON] уклала із ТОВ Фінасова компанія Центр фінансових рішень (первісний кредитор) кредитний договір №9455862509 від 01.02.2022 року. На підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, укладеного між ТОВ ФК ЦФР та АТ Таскомбанк первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них. 15.05.2024 року між АТ Таскомбанк та ТОВ ФК ЄАПБ укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 року, у відповідності до умов якого, ТОВ ФК ЄАПБ зобовязується передати (сплатити) АТ Таскомбанк суму фінансування, а АТ Таскомбанк зобовязується відступити ТОВ ФК ЄАПБ права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 року Реєстру прав вимоги, ТОВ ФК ЄАПБ набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 13126,61 грн, з яких: 10360,09 грн - загальна заборгованість по тілу кедиту; 0,91 грн - загальна заборгованість за відсотками; 2765,61 грн - загальна заборгованість за комісією. Відповідач не виконав свого зобов`язання всупереч умов договору. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК ЄАПБ за кредитним договором №9455862509 від 01.02.2022 року в сумі 13126,61 грн. На підставі викладено позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 13126,61 грн та судовий збір. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.08.2025 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте надав суду клопотання в якому просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, повідомлена про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала частково, в частині суми заборгованості за тілом кредиту та нарахованим процентам, в інший частині позов не визнала. Просила проводити розгляд справи без її участі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 01.02.2022 року [PERSON] уклала із ТОВ Фінасова компанія Центр фінансових рішень (первісний кредитор) кредитний договір №9455862509 від 01.02.2022 року, відповідно до умов якого, позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 11660,00 грн, строк кредитування 24 місяця, процентна ставка при наданні кредиту 25,00 грн в місяць; щомісячні проценти 3,00% від суми кредиту, згідно з графіком платежів. На підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, укладеного між ТОВ ФК ЦФР та АТ Таскомбанк первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них. 15.05.2024 року між АТ Таскомбанк та ТОВ ФК ЄАПБ укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 року, у відповідності до умов якого, ТОВ ФК ЄАПБ зобовязується передати (сплатити) АТ Таскомбанк суму фінансування, а АТ Таскомбанк зобовязується відступити ТОВ ФК ЄАПБ права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 року Реєстру прав вимоги, ТОВ ФК ЄАПБ набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 13126,61 грн, з яких: 10360,09 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,91 грн - загальна заборгованість за відсотками; 2765,61 грн - загальна заборгованість за комісією. Відповідач не виконав свого зобов`язання всупереч умов договору, про що останній не заперечував. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] , у звзку з неналежним виконанням зобовязання, має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК ЄАПБ за кредитним договором №9455862509 від 01.02.2022 року, згідно наданого позивачем розрахунку, в сумі 13126,61 грн. станом на 30.06.2025 року. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути змінений, якщо це не встановлено договором або законом. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач у повному обсязі не виконав взяті на себе зобов`язання та не сплатив борг в повному обсязі за кредитним договором, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10360,09 грн та суми заборгованості за відсотками у розмірі 0,91 грн. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, позивач також просить стягнути з відповідача заборгованість за комісією у розмірі 2765,61 грн. У постанові Велика Палата Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третястатті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьоїстатті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. А тому позовна вимога в частині стягнення комісії в розмірі 2765,61 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України позивачем повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесені і які очукує понести позивач в зв`язку із розглядом справи становить - сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3028,00 грн; витрати пов`язані з розгляду справи, а саме витребування доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у розмірі 1514,00 грн. Положенням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ціна позову за змістом позовної заяви становила 13126,61 грн. Судом позовні вимоги задоволено частково у розмірі 10361,00 грн. З урахуванням наведеного, частка задоволених позовних вимог від загальної ціни позову становить 10361,00:13126,61 (0,7893). Відповідно, пропорційний розмір витрат на сплату судового збору становить 2390,00 грн (3028х0,7893). З підстав викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2390,00 грн. Щодо посилання позивача про стягнення з відповідача витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме: витребування доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у розмірі 1514,00 грн. судом визначене наступне. Частною 3 ст. 133 ЦПК України визначно, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем не надано суду достатніх та належних доказів на підтвердження понесення ним витрат витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме: витребування доказів, проведенням огляду доказів за іх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у розмірі 1514,00 грн, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача вказаних грошових коштів відсутні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial