Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

25 квітня 2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Морозов В.Ю. звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , за участю третіх осіб - Служби у справах дітей Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області і Служби у справах дітей Балтської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав. Ухвалою судді від 07.05.2025 року позов залишено без руху та надано позивачу термін на усунення недоліків, оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України. 12.05.2025 року від представника позивача адвоката Морозова В.Ю.надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді від 13.05.2025 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 28.05.2025 року на адресу суду надійшло клопотання позивача та Служби у справах дітей Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про проведення підготовчого судового засідання без їх участі. 06.08.2025 року від представника позивача надійшло до суду клопотання про відкладення підготовчого судового засідання, яке було призначено на 07.08.2025 року. 06.08.2025 року від Служби у справах дітей Балтської міської ради Одеської області надійшло до суду клопотання про проведення підготовчого судового засідання, яке було призначено на 07.08.2025 року без їх участі. 12.08.2025 року від позивача надійшло до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи акту обстеження матеріально-побутових умов сім?ї. 13.08.2025 року на адресу суду надійшло клопотання Служби у справах дітей Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про розгляд справи за відсутності їх представника. 02.09.2025 року від Служби у справах дітей Балтської міської ради Одеської області надійшло до суду клопотання про проведення підготовчого судового засідання без участі їх представника. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 02.09.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, а саме висновку про доцільність позбавлення батьківських прав. 03.10.2025 року та 12.11.2025 року від Служби у справах дітей Балтської міської ради Одеської області до суду надійшли клопотання про відкладення підготовчого судового засідання, яке було призначено на 15.10.2025 року та на 12.11.2025 року. 09.12.2025 року служба у справах дітей Балтської міської ради Одеської області надала до суду висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача та клопотання про проведення підготовчого судового засідання у їхню відсутність. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 12.12.2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті. 19.01.2026 року, 28.01.2026 року та 05.02.2026 року служба у справах дітей Балтської міської ради Одеської області надала до суду клопотання про проведення судового засідання у їхню відсутність. 05.02.2026 року від позивача надійшло до суду клопотання про відкладення судового засідання, яке було призначено на 05.02.2026 року. 02.03.2026 року з служби у справах дітей Балтської міської ради Одеської області надійшла до суду заява про проведення судового засідання у їхню відсутність. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що з 13 травня 2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від даного шлюбу в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 18.08.2016 року шлюб між ними було розірвано. З моменту розірвання шлюбу донька постійно проживає з позивачем та перебуває на її вихованні та утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні доньки та перебуває за межами території України. Відповідач про здоров`я доньки, фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується, не спілкується з донькою, матеріальної допомоги на її утримання не надає, що свідчить про ухилення від виконання обов`язків по вихованню доньки, а також свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. З урахуванням зазначеного, позивач. просила суд позбавити батьківських прав відповідача щодо дочки [PERSON] , [INFO] , а також просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Позивач в останнє судове засідання не з?явилась. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання, яке було призначено на 29.05.2025 року не з`явився. Згідно відомостей з офіційного сайту Укрпошта відправлення прибуло до відділення м. Балта (невдала спроба вручення). Конверт з копією ухвали суду про відкриття провадження та призначення справи до підготовчого засідання повернувся на адресу суду 04.06.2025 року з довідкою «Укрпошти» з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Справа тривалий час не призначалась до слухання, оскільки головуючий суддя з 02.06.2025 року по 28.07.2025 року перебувала у черговій щорічній відпустці на підставі наказу № 3-в/с від 08.05.2025 року. В судове засідання, яке було призначено на 07.08.2025 року відповідач не з`явився. Конверт з судовою повісткою про його виклик до суду повернувся на адресу суду 16.07.2025 року з довідкою «Укрпошти» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач в судове засідання, яке було призначено на 02.09.2025 року не з`явився. Конверт з судовою повісткою про його виклик до суду повернувся на адресу суду 19.08.2025 року з довідкою «Укрпошти» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». В судове засідання, яке було призначено на 26.09.2025 року відповідач не з`явився. Конверт з судовою повісткою про його виклик до суду повернувся на адресу суду 16.09.2025 року з довідкою «Укрпошти» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач в судове засідання, яке було призначено на 15.10.2025 року не з`явився. Конверт з судовою повісткою про його виклик до суду, який надсилався за останнім відомим місцем проживання відповідача, а саме за адресою: « [ADDRESS] » повернувся на адресу суду 16.10.2025 року з довідкою «Укрпошти» з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Конверт з судовою повісткою про його виклик до суду, який надсилався за останнім відомим місцем реєстрації відповідача, а саме за адресою: « [ADDRESS] » повернувся на адресу суду 16.10.2025 року з довідкою «Укрпошти» з відміткою «за закінченням терміну зберігання». В судове засідання, яке було призначено на 12.11.2025 року відповідач не з`явився. Конверт з судовою повісткою про його виклик до суду повернувся на адресу суду 04.11.2025 року. Відповідач в судове засідання, яке було призначено на 12.12.2025 року не з`явився. Конверт з судовою повісткою про його виклик до суду повернувся на адресу суду 24.11.2025 року з довідкою «Укрпошти» з відміткою «адресат відсутній». В судове засідання, яке було призначено на 20.01.2026 року відповідач не з`явився. Конверт з судовою повісткою про його виклик до суду повернувся на адресу суду 30.12.2025 року з довідкою «Укрпошти» з відміткою «адресат відсутній». Відповідач в судове засідання, яке було призначено на 05.02.2026 року не з`явився. Конверт з судовою повісткою про його виклик до суду повернувся на адресу суду 12.02.2026 року з довідкою «Укрпошти» з відміткою «адресат відсутній». В судове засідання, яке було призначено на 02.03.2026 року відповідач не з`явився. Конверт з судовою повісткою про його виклик до суду повернувся на адресу суду 19.02.2026 року з довідкою «Укрпошти» з відміткою «адресат відсутній». Крім того, відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи призначеної на 02.09.2025 року, на 26.09.2025 року, на 15.10.2025 року, на 12.11.2025 року, на 12.12.2025 року, на 20.01.2026 року, на 05.02.2026 року та на 02.03.2026 року шляхом оголошення на офіційному сайті Судової влади України. Представники третіх осіб Служби у справах дітей Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області та Служби у справах дітей Балтської міської ради Одеської області, в судове засідання не з?явилися, однак надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, судом застосовано відповідно до ст. 280 ЦПК України заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 13 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, який розірваний рішенням Балтського районного суду Одеської області від 18 серпня 2016 року у справі № 493/1090/16-ц, що вбачається з копії рішення. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балтського районного управління юстиції в Одеській області. 27 жовтня 2023 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та змінила прізвище на « [PERSON] ». З копій актів обстеження матеріально-побутових умов сім?ї від 23.01.2025 року та від 08.08.2025 року проведенного за адресою смт. Захарівка Роздільнянського району Одеської області, де проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В будинку є три кімнати, туалет, ванна, кухня та коридор, загальна площа будинку 95 м.кв., умови проживання задовільні. Батько [PERSON] та [PERSON] знаходиться за кордоном більше п?яти років, участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, діти знаходяться на утриманні [PERSON] 09 грудня 2025 року службою у справах дітей Балтської міської ради Одеської області до суду направлено висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його дочки [PERSON] , [INFO] . У вказаному висновку зазначено, що питання виконання батьківських обов`язків та можливого позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Балтської міської ради Одеської області 11 листопада 2025 року № 16. На даному засіданні були присутні: [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] на засідання комісії не прибув, однак засобом телефонного зв`язку повідомив, що знаходиться за кордоном на постійній основі. [PERSON] і [PERSON] повідомили членам комісії, що дитина спілкується зі своїм батьком [PERSON] засобом телефонного зв`язку. Останній надсилає кошти [PERSON] на одяг, взуття, все необхідне для занять гімнастики, кошти на ліки, інші потреби своїх дітей [PERSON] і [PERSON] , іноді поштою надсилає солодощі. Стосунки у дитини з батьком добрі, але фактично батько з-за кордону повертись не планує, фізичної участі у щоденному побуті дитини не приймає. Відповідно до заяви [PERSON] від 11 листопада 2025 року про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неї, остання повідомила, що їй це не потрібно, тобто інтерес дитини в даному позбавлені батьківських прав відсутній. Тому комісія з питань захисту прав дитини Балтської міської ради Одеської області, зважаючи на всі наведені факти та беручи до уваги всі наявні обставини, а також факт постійної підтримки сімейних і матеріальних стосунків між батьком [PERSON] і дитиною [PERSON] надала рекомендацію виконавчому комітету Балтської міської ради Одеської області, як органу опіки та піклування, вважати за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Ч. ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Нормами ст. 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав з підстав, встановлених ч. 1 ст. 164 СК України, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Зі змісту норм ст. 166 СК України вбачається, що позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, оскільки тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Нормами ст. 12 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, а згідно абз. 3 ч. 2 цієї статті Кодексу дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч. 8 ст. 7 СК України). Європейський суд з прав людини зауважує, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року). Положеннями п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З абз. 1, 2 п. 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного суду України вбачається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц та у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17. Судова практика у цій категорії справ є сталою і підстави для відступлення від вказаних висновків відсутні, відмінність стосується лише фактичних обставин конкретної справи й доказування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Ч. 6 ст. 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей, а отже, позбавлення батьківських прав допускається лише при наявності вини у діях батьків, і лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Суд не вбачає в документах, які подані позивачем та містяться в матеріалах даної справи, як беззаперечні докази того, що підтверджують винну поведінку відповідача, а саме, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками та ухилення від їх виконання щодо виховання дитини, а навпаки з пояснень позивача і її доньки на комісії вбачається, що відповідач надає кошти позивачу на утримання дитини, спілкується з донькою засобом телефонного звязку, іноді надсилає солодощі та інтерес дитини в позбавленні батька батьківських прав відсутній. Крім того в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про здійснення соціального супроводу даної сім`ї, яку згідно ч. 4 ст. 164 СК України суд міг би взяти до уваги під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав відповідача щодо його доньки. З огляду на зазначене, позбавлення батьківських прав за встановлених судом обставин не буде ґрунтуватися на суттєвих і достатніх причинах у контексті прецедентної практики Європейського суду з прав людини. Таким чином судом встановлено, що наявні в матеріалах даної цивільної справи докази не є достатніми для обґрунтованості позовних вимог, на підставі яких суд може дійти висновку, що відповідач свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed