Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 листопада 2025 року Чутівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №62. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22 листопада 2025 року Чутівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено відповідний актовий запис №62. Від шлюбу подружжя дітей не має, між ними відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння. Спільного господарства не ведуть. Подружні відносини між ними фактично припинилися. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні, зазначає, що примирення між ними не можливе. Ухвалою суду від 09 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 02 березня 2026 року. Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, суд встановив наступне. 22 листопада 2025 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб у Чутівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис №62, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22 листопада 2025 року. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У ч.1 ст.24 СК України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до частин 3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст.114 СК України). Встановивши, що розлад подружніх стосунків сторін носить стійкий характер, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. Однак, враховуючи, що позивач просить судові витрати залишити за ним, суд, за таких обставин, вважає за можливе не стягувати понесені позивачем судові витрати з відповідача.

Outcome: approved