Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Позивач ТОВ «Бізнес Позика» через свого представника Дармограй А.Т., звернувся до суду з позовною заявою, поданою через систему "Електронний суд" до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 510837-КС-003 від 11.10.2024 відповідач отримав кредит у розмірі 44000,00 гривень. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало в повному обсязі шляхом перерахунку на банківську картку позичальника грошові кошти в сумі 44000,00 грн. Проте, відповідач належним чином свої зобов`язання перед позивачем не виконала, у зв`язку з чим в неї станом на 04.09.2025 утворилась заборгованість за договором № 510837-КС-003 від 11.10.2024 в сумі 56436,55 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 20020,48 грн., суми прострочених платежів по процентах 36416,07 грн.. Посилаючись на викладене, позивач просить суд, стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором № 510837-КС-003 від 11.10.2024 в сумі 56436,55 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 20020,48 грн., суми прострочених платежів по процентах 36416,07 грн. та суми сплаченого судового збору. 26 вересня 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. 05 листопада 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області частково задоволено клопотання представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» Дармограй А.Т., про витребування доказів. 13 січня 2026 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області виправлено описку в ухвалі суду від 05.11.2025. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. У прохальній частині позовної заяви представник позивача ТОВ «Бізнес позика», Дармограй А.Т., просить розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася. Встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження, надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. В матеріалах справи наявна довідка про доставку SMS повідомлення [PERSON] , на судові засідання 05 листопада 2025, 10 грудня 2025, 28 січня 2026, 25 лютого 2026 також в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, надіслане [PERSON] , відповідно до її зареєстрованого місця проживання, яке повернулося з відміткою «за закінчення терміну зберігання». Також судом встановлено, що на зареєстроване місце проживання відповідача, судом для відома було надіслано ухвалу про витребування доказів, на адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній». Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 11.10.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] , укладено Договір № 510837-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». 11.10.2024 ТОВ «Бізнес позика» направило [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти договір № 510837-КС-003 про надання кредиту, а [PERSON] , прийняла (акцептувала) пропозицію щодо укладення договору. Відповідно до п. 2.1 Договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 44000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених зазначеним Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. ТОВ «Бізнес Позика» виконало зобов`язання за договором № 510837-КС-003 від 11.10.2024 про надання кредиту, перерахувавши 11.10.2024 на банківську картку позичальника № [NUMBER] грошові кошти в сумі 44000,00 грн., що підтверджується довідкою вданою ТОВ «ПрофітГід» про зарахування коштів на банківську картку відповідача Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] , за вказаним кредитним договором станом на 04.09.2025 становить 56436,55 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 20020,48 грн., суми прострочених платежів по процентах 36416,07 грн.. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №510837-КС-003 від 11.10.2024 відповідач здійснила часткову оплату заборгованості на загальну суму 63440,29 грн.. Судом встановлено, що у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно з відповіді наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК», встановлено, що на платіжку картку № [NUMBER] емітовано на ім`я [PERSON] , банком-емітентом якої є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», був зарахований платіж. Здійснений позивачем розрахунок заборгованості та визначений розмір заборгованості відповідач не заперечив та не спростував. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з відповідача в користь позивача слід стягнути встановлену суму заборгованості за кредитом в розмірі 56436,55 грн., що складається 20020,48 грн. заборгованість по тілу кредиту, 36416,07 грн. заборгованість прострочених платежів по процентах. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених банком судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422, 40 гривень.

Outcome: approved