Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Прокопцева С.В., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 лютого 2025 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. В березні 2025 року сім"я фактично розпалася та її збереження стало неможливим, так як між сторонами відсутнє взаєморозуміння та з вказаної причини сімейні відносини припинені. На даний час сторони однією сім"єю не прожвають, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати та судові витрати залишити за ним. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача згідно поданої письмової заяви просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, позов підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного ішення по справі не заперечують. Відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 25 лютого 2025 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 87. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 25 лютого 2025 року (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого 10 червня 2025 року, відповідачка змінила прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ", про що 10 червня 2025 року Хмельницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено відповідний актовий запис № 10 (а.с. 11). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач стверджує, що з березня 2025 року шлюбні відносини між ним та відповідачкою як подружжям фактично припинені, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалася остаточно та існує формально. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка відзив на позов не подала, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не відбулося, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На вимогу сторони позивача суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved