Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 45505 грн.та судового збору 2422,40 грн. 15.07.2021 року [PERSON] в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» подано Заявку на отримання кредиту № 102692242. Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» направлено відповідачу електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 102692242 від 15.07.2021 року. Таким чином, 15.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №102692242 у формі електронного документа за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до платіжного документа відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 9500 грн. 29.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір відступлення права вимоги №11Т. Відповідно до Договору відступлення права вимоги №11Т від 29.10.2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 102692242 від 15.07.2021 року. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання та станом на момент подання позовної заяви до суду заборгованість відповідача становить 45505 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 9500 грн.; - заборгованість за відсотками становить 34200 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 1805 грн. Неможливість досудового врегулювання спору зумовило звернення позивача до суду. Позивач просив здійснити розгляд за відсутності, позов підтримав, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач повідомлена про час та дату судового засідання належним чином, не направила уповноваженого представника. Клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності від відповідача не надходили. При відсутності заперечень з боку позивача, суд вважає за можливе заочно розглянути справу та винести заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 15.07.2021 року [PERSON] в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» подано Заявку на отримання кредиту № 102692242. Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» направлено відповідачу електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 102692242 від 15.07.2021 року. Таким чином, 15.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №102692242 у формі електронного документа за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до платіжного документа відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 9500 грн. 29.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір відступлення права вимоги №11Т. Відповідно до Договору відступлення права вимоги №11Т від 29.10.2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 102692242 від 15.07.2021 року. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання та станом на момент подання позовної заяви до суду заборгованість відповідача становить 45505 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 9500 грн.; - заборгованість за відсотками становить 34200 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 1805 грн. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За положеннями статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Позикодавець відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. При цьому, згідно з частиною 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина 2 статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною (Постанова Великої Палати ВС від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21). Вимога позивача в частині стягнення комісії є необґрунтованою, не доведеною та безпідставною, а отже такою, що не підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, доведеність заявлених сум зібраними у справі доказами, розрахунком заборгованості, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задоволити частково та стягнути з відповідача 43 700 грн. Судові витрати підлягають стягненню на користь позивача з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК пропорційно заявлених вимог.

Outcome: approved