Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом та просить: - стягнути з [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) пеню за прострочення сплати аліментів, стягнутих рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.12.2022 року по цивільній справі №638/5965/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох річного віку, у розмірі 48092 (сорок вісім тисяч дев`яносто дві) гривень 20 (двадцять) копійок. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , та [PERSON] , з 24.07.2021 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19.01.2023 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по цивільній справі №638/7615/22. Від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . 20.12.2022 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по цивільній справі №63 8/5965/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позов задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох річного віку. Згідно з Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №73264498 від 13.11.2024 року [PERSON] за період з жовтня 2022 року по жовтень 2024 року жодного разу аліменти не сплачував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 50510 гривень 80 копійок. Ухвалою від 23.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. 12.02.2025 представником відповідача подано через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову, посилаючись на те, що ст. 196 СК України на спірні правовідносини не застосовується. 28.05.2025, позивачем подано через канцелярію суду додаткові пояснення, якими зменшила розмір позовних вимог. 28.05.2025, позивачем подано через канцелярію суду додаткові пояснення, якими наполягала на задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні відзиву. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, доходить наступних висновків: Судом встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] , з 24.07.2021 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19.01.2023 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по цивільній справі №638/7615/22. Від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . 20.12.2022 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по цивільній справі №63 8/5965/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позов задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох річного віку. Згідно з Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №73264498 від 13.11.2024 року, у [PERSON] за період з жовтня 2022 року по листопад 2024 року, утворилась заборгованість по сплаті аліментів на утримання дружини. Частинами 1-2 ст. 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 р. у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670 сво 19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Так, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначені СК України. Права та обов`язки подружжя по утриманню унормовані в главі 9 СК України. Згідно ч. 2 ст. 84 глави 9 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Обов`язок матері, батька утримувати дитину та виконання указаного обов`язку регламентовано у главі 15 СК України. Глава 15 СК України містить ст. 196, якою передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Разом з тим, глава 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить посилань на те, що визначення заборгованості за аліментами на одного із подружжя здійснюється відповідно до ст.ст. 194-197 СК України, а тому положення ст. 196 цього Кодексу на спірні правовідносини щодо сплати аліментів на утримання дружини не поширюються. Суд зауважує, що згідно ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Тобто, особа, яка вважає свої права порушеними, за умови доведення такого порушення, має можливість захистити свої відповідні права у спосіб, який передбачений чинним законодавством, зокрема, ЦК України, що свідчить про відсутність підстав для застосування у даній справі аналогії закону. Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що позивачкою заявлені вимоги про стягнення на підставі ст. 196 СК України (Глава 9 «Права та обов`язки подружжя по утриманню») пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини, то суд вважає, що відсутні підстави для стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини, відповідно позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed