Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] прростягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] 13 січня 2024 року укладено договір про надання фінансового кредиту №17725-01/2024, згідно якого відповідач отримала фінансовий кредит в розмірі 12000 грн. Договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача. 24.05.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №24052024 у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Всупереч умовам кредитного договору, [PERSON] не виконала свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , остання не здійснювала платежів для погашення існуючої заборгованості. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Посилаючись на вказаніобставини, представник позивача просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №17725-01/2024 від 13.01.2024 в розмірі 40500 грн., з яких: 12000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28500 грн сума заборгованості за відсотками та судовийзбір. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 23.09.2025 прийнято позовнузаяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яке було відкладено до 27.02.2025. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно позовної заяви та відповіді на відзив просили розглядати справу без їх участі. Позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання також не з`явились, хоча про дату, час і місце судових засідань повідомлялись належним чином. Згідно письмової заяви просили розгляд справи проводити без їх участі. Позовні вимоги визнали частково в частині стягнення тіла кредиту. Згідно письмового відзиву заявлені позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Свої заперечення мотивують тим, що в матеріалах справи відсутні первинні документи на підтвердження факту укладення та виконання кредитного договору в частині видачі коштів. Позивачем не доведено, що саме відповідач отримав кошти, а отже не довів предмета стягнення. Електронний правочин не ідентифікований належним чином. Поданий позивачем розрахунок заборгованості, є неналежним і недопустимим доказом видачі коштів та розміру боргу.Заявлена плата за користування кредитом підлягає істотному зменшенню до справедливого рівня, всі підвищені, штрафні та непропорційні нарахування, відхиленню внаслідок зловживання правом з боку позивача. Відсутні також докази належного повідомлення про відступлення права вимоги позивачу. Згідно відповіді на відзив представник позивача вважає відзив безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Свою позицію обгрунтовують тим, що 06.06.2024 [PERSON] звернулася на адресу ТОВ «ФК «ЄАПБ» із заявою про реструктуризацію кредитної заборгованості та списання штрафних санкцій за кредитним договором. На даний час відповідачем не сплачено заборгованість за укладеним договором. Відповідач і надалі продовжує порушувати умови договору. Звертають увагу, що Договір було підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який був направлений їй на номер телефону вказаний нею в заяві під час заповнення заявки на отримання кредиту по договору, який є ідентичним телефону зазначеному в заяві як особистий номер телефону [PERSON] . Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Всі нараховані відсотки нараховувались виключно первісним кредитором відповідно до умов укладеного договору. Відповідач не спростував розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами, не надав власний розрахунок наявної заборгованості. Крім того, вказують, що чинним законодавством не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Згідно письмових заперечень представника відповідача просили відмовити в задоволенні позову в частині стягнення процентів, комісії, штрафів та пені як недоведених та неспівмірних. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПКУкраїни у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступнихпідстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним ізпринципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справимають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог аб заперечень. Судом встановлено, що 13 січня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем електронний договір про надання фінансового кредиту №17725-01/2024, строк кредитування120 днів, дата погашення кредиту 11.05.2024, процентна ставка становить 2,50% в день, за умовами якого Товариство зобов`язується надати Клієнту фінансовий кредит в розмірі 12000 грн, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором(п.1.1.). Вказаний договір, а також Паспорт споживчого кредиту, Заявка-анкета Клієнта на отримання фінансового кредиту, Інформацій неповідомлення споживач підписані електронним підписом позичальника [PERSON] , відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до довідки ТОВ «УНІВЕСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 08.07.2025 за №3466 250708112124, 13 січня 2024, 10:30:00 на суму 12000 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 331198715, призначення платежу: Зачисление 12000 грн на карту [NUMBER] . Згідно з п.1.6 Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] хх-хххх-4327. Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 27.11.2025 за №20.1.0.0.0/7-251124/126011-БТ та Виписки за договором за період з 13.01.2024-13.02.2024, вбачається, що на [PERSON] в банку булоемітованоплатіжнукартку №5353542092164327 та 13.01.2024 було зарахування коштів на суму 12000 грн. 24 травня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24052024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту) плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушеннягрошовихзобов`язань та іншіплатежі, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, по кредитному договору №17725-01/2024 від 13.01.2024, позичальником по якому є відповідач [PERSON] , що підтверджується також реєстром боржників від2 4.05.2024. Між сторонами виник спір з приводу неповернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. За змістом ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно бо в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному абокількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронног оабо іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, щовизначені законом як істотніабо є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статей 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. За приписами статтей526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинн виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або осподарськогокодексівУкраїни може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205, 207 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір був укладений сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електроннійформі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав так упропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктоме лектронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиціїв порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або нших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електроннукомерцію»). Згідноіз ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомуст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електроннійформі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електроннийдоговір, укладений шляхом обміну електронним иповідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електроннийцифровийпідпис», за умовиви користання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронног підпису одноразовим ідентифікатором, визначенимц им Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умовиви користання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститисязразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 13.01.2024 [PERSON] та ТОВ «Аванс Кредит» укладено кредитний договір №17725-01/2024, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит на суму 12000 грн. Відповідних відомостей про визнання вищевказаного кредитного договору недійсним чи неукладеним матеріали справи в собі не містять. У вказаному договорі сторонами погоджено всі істотніумови, договірє дійснимі у судовому порядку не оскаржувався, а відповідачем [PERSON] не надано суду належних і допустимих доказів на спростування факту укладення даного договору. Як вбачається із матеріалів справи, договір був підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. При цьому, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля, вказаний договірне був би укладеним, і за даних обставин, сторони вказаного договору досягли згоди щодо усіх істотних умов відповідного правочину. Необхідно зазначити, що за нормами Закону України Про електронну комерцію, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укластиелектроннийдоговір, та надсилаютьсяіншійстороніцього договору. Належних, документально підтверджених доказів на спростування тверджень позивача щодо підписання договору електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором, відповідачем суду не надано. За даних обставин, у справі є доведеним, що договір між первісним кредитором та відповідачем укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами. Отже, даний правочин, відповідно до Закону України Про електронну комерцію, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, при цьому, укладення даного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01.11.2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21. Необхідно зазначити, що тягар доказування неналежності мобільного номеру телефону, інших засобів зв`язку покладено саме на відповідача, який не надав суду доказів, що зазначений у кредитному договорі засоби зв`язку їй не належать. Доводи відповідача про відсутність у матеріалах справи доказів перерахування їй кредитних коштів первісним кредитором спростовуються матеріалами справи, зокрема, як довідкою ТОВ «УНІВЕСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 08.07.2025 за №3466 250708112124, так і довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 27.11.2025 за №20.1.0.0.0/7-251124/126011-БТ, згідно яких вбачається, що на [PERSON] в банку було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та 13.01.2024 було зарахування коштів на суму 12000 грн. Відповідачем не надано суду належних і достатніх доказів на підтвердження своїх доводів, що вище вказані кошти не були зараховані на її картковий рахунок, чи що вказаний картковий рахунокїй не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не була позбавлена можливостінадати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких даних. В ході судового розгляду даної справи відповідачем не надано суду належних та достатніх, у розумінні приписів статей: 77, 80 ЦПК України, доказів, які б спростовували факт укладення відповідачем вказаних вище кредитних договорів та відповідно, отримання кредитних коштів, або які підтверджували б повернення позичальником суми заборгованості у повному розмірі та у строки, визначені кредитними договорами. Вказані факти також підтверджуються і фактом звернення відповідача до банку із заявою про реструктуризацію кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором. Позичальниксвоїзобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором виконав не в повномуобсязі, внаслідокчоговиниклазаборгованість за договором споживчого кредиту. Відповіднодо договору про відступлення прав вимоги №24052024 від 24.05.2024, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (новий кредитор) права грошовоївимоги до Боржників за Кредитними договорами, зокрема [PERSON] за кредитним договором №17725-01/2024 від 13.01.2024. Позивачем надано належні докази переходу до нього прав вимоги за укладеним відповідачем кредитним договором. Щодо доводів відповідача щодо відсутності права вимоги у позивача у зв`язку з неотриманням повідомлення про відступлення права вимоги, суд враховує, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висново кміститься у постанові Верховного Суду Українивід 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Підстав відступити від такого правового висновку щодо застосування норми права у подібних відносинахпід час розгляду цієї справи судом не встановлено. Проте доказів погашення вказаної заборгованості первісному кредитору, відповідачем не надано. При цьому, суд враховує, що згідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживчекредитування»максимальнийрозмірденноїпроцентної ставки, розрахованоївідповідно до частиничетвертоїцієїстатті, не можеперевищувати 1 %. Зміни до вказаноїстаттінабуличинності з 22.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX «Про внесеннязмін до деякихзаконівУкраїнищодоудосконалення державного регулюванняринківфінансовихпослуг». Враховуючи, що самим Законом Українивід 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесеннязмін до деякихзаконівУкраїнищодоудосконалення державного регулюванняринківфінансовихпослуг»передбачено те, щовіннабираєчинності 24 грудня 2023 року, а кредитнийдоговірбулоукладено 13.01.2024, тобтопіслянабраннячинностіцим Законом, до спірнихправовідносинпідлягаєзастосуваннючастина 5 ст. 8 Закону України «Про споживчекредитування». Зважаючи на викладеневище, процентиповиннібулинараховуватисьвідповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживчекредитування» за денною ставкою 1%, що за 120 днівскладає 14400 грн (12000 *1%*120днів). Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживчекредитування»умови договору про споживчий кредит, якіобмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом. Нарахування здійснюються в межах строку кредитування, передбаченого п. 1.2 договору. Враховуючи, що Договір, у цілому, є дійсним, проте, умова про сплату позичальником відсотків у розмірібільшомуніж 1 % в день є нікчемною. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 26400 грн., з яких: 12000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 14400 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовн івимоги підлягають частковому задоволенню на 65%, тому з відповідача на користь позивача слід пропорційно стягнути 1968 грн. 20 коп., сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: partial