Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

26 січня 2026 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання як дружини до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона з 12 червня 2025 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. Сімейне життя між нею та відповідачем не склалося, з листопада 2025 року вони припинили подружні стосунки, однією сім`єю не проживають, не ведуть спільного господарства та не можуть дійти згоди щодо розміру і порядку сплати аліментів на утримання дитини. Крім того, позивачкою зазначено, що вона має право на утримання від відповідача, оскільки дитина ще не досягла трирічного віку, однак дійти згоди щодо розміру та порядку сплати аліментів на її утримання, вони також дійти не можуть. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітньої доньки доньку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення донькою трирічного віку, а саме до [INFO] . Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім того зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також в заяві зазначив, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Судом встановлено, сторони з 12 червня 2025 року перебувають у шлюбі зареєстрованому Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до Витягів з Реєстру Чорноморської територіальної громади № 2025/008889214 від 03 липня 2025 року та № 2026/001084401 від 22 січня 2026 року позивачка [PERSON] зареєстрована разом з донькою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 10). За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України). При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 Сімейного кодексу України, так і положень ст.ст. 183, 184 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України, Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частина перша статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у п. 23 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи цивільно-правовий спір в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з такого. Частинами 2 та 4 статті 84 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання про можливість стягнення аліментів з чоловіка на утримання його дружини, необхідно враховувати його майновий стан, наявність працездатності, інших утриманців тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, а також того факту, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, а також, що відповідач позов визнав у повному обсязі, ним не надано підтвердження щодо свого матеріального становища, як скрутного, наявності у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина; він матеріальної допомоги на утримання доньки та позивачки добровільно не надає, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 коп. (за дві позовні вимоги), від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved