Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

У листопаді 2025 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту № 8351368 у розмірі 9 423,75 грн., з яких: 2 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 923,75 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5 000,00 грн. - сума заборгованості за пенею / неустойкою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.05.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит №8351368, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 2 500,00 грн. строком на 360 днів (з 27.05.2025 по 21.05.2026 року), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 431,25 грн.). Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису / одноразовий ідентифікатор 431667, що був надісланий на вказану Відповідачем / Позичальником електронну адресу, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №8351368 від 27.05.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 2 500,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС»). Враховуючи умови Договору кредиту №8351368 від 27.05.2025 року, додаткові угоди та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають - 716,25 грн., заборгованість останнього за договором кредиту складає 9 423,75 грн., зокрема: 2 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 923,75 грн. - сума заборгованості по відсоткам; 5 000,00 грн. - сума заборгованості за пенею / неустойкою. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №8351368 від 27.05.2025 року. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором кредиту та заборгованості за процентами не виконав ні перед первісним кредитором, ані перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги. На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідача суму заборгованості за договором кредиту №8351368 від 27.05.2025 року у розмірі 9 423,75 грн. та вирішити питання щодо судових витрат. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н. О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 11 листопада 2025 року від представника позивача - Гедзь О.В. надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 11 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано у Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (код ЄДРПОУ: 21133352, місцезнаходження: 04080, Україна, місто Київ, вулиця Оленівська, будинок 23), інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: 1) інформацію щодо належності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; 2) виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період 27.05.2025 року. 15 грудня 2025 року через електронну пошту та 18 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку від Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшла витребувана інформація, відображена у листі №БТ/Е-21258 від 12.12.2025 року, в якому зазначено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ), Банком було емітовано картку № [NUMBER] . До листа долучено рух коштів за картковим рахунком, спеціальним платіжним засобом до якого є картка № [NUMBER] , за 27.05.2025 року. Оскільки позов подано в електронній формі через електронний кабінет, примірник позовної заяви разом із доданими до неї матеріалами позивачем направлений відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання, що відповідає інформації, отриманої за відомостями з Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА, у відповідності до вимог ст.ст. 43, 177 ЦПК України, про що в матеріалах справи наявні бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення. Додатково копія ухвали про відкриття провадження у справі від 11 листопада 2025 року відповідачу [PERSON] , [INFO] , була направлена на адресу його зареєстрованого місця проживання відповідно до відомостей з Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА - [ADDRESS] . Як вбачається із наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі особисто 28.11.2025 року. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у судове засідання учасники справи не викликалися. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27 травня 2025 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в електронній формі укладено Договір Кредитної лінії (Надійний) № 8351368, за умовами якого Кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Кредит»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від Суми кредиту та Комісію за надання кредиту відповідно до умов цього Договору (п. 2.1). У відповідності до п.п. 2.2.1 - 2.2.5 Договору кредитної лінії: сума кредиту становить 2 500,00 грн.; строк кредитування (строк договору) - 360 днів; розмір Першого обов`язкового платежу 906,25 грн.; період сплати Мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати Позичальником процентів за користування Кредитом та становить 20 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування Кредитом нараховані за 20 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 20 днів користування; кількість Мінімальних обов`язкових платежів становить 17; дата сплати Першого обов`язкового платежу 15.06.2025 року. Відповідно до п. 2.2.8 Договору кредитної лінії: Комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 431,25 грн.). Крім того, вказаним пунктом визначено, що датою надання кредиту є 27.05.2025 року, а датою повернення - 21.05.2026 року; процентна ставка / день - 0,95 % (фіксована); орієнтовна загальна вартість кредиту - 11 481,25 грн.; неустойка - 125,00 грн. / день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 3 949,85%. Денна процентна ставка/день 0,998% (п. 2.3 Договору кредитної лінії). Пункт 11 Договору «Юридичні адреси та реквізити сторін» у розділі відомостей про позичальника містить номер електронного платіжного засобу [PERSON] - [NUMBER] . Договір Кредитної лінії (Надійний) № 8351368 від 27.05.2025 року підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «431667». Як вбачається із довідки про ідентифікацію, виданої директором Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», клієнт [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Ідентифікація клієнта здійснювалась при укладення договору № 8351368 за допомогою одноразового ідентифікатора - 431667; час відправки ідентифікатора позичальнику - 27.05.2025 20:00:43; номер телефону / електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: [INFO]. Відповідно до листа директора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» №КД-000061239 від 14.10.2025 року, підтверджено виконання платіжної інструкції, наданої ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», та завершення наступної платіжної операції: дата: 27.05.2025 року; Сума 2 500,00 грн.; Отримувач: [PERSON] - ЕПЗ номер [NUMBER] . Вказане вбачається і з інформації, наданої Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» у листі №БТ/Е-21258 від 12.12.2025 року, яким повідомлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ), Банком було емітовано картку № [NUMBER] . Відповідно до наданого руху коштів за картковим рахунком, спеціальним платіжним засобом до якого є картка № [NUMBER] , за 27.05.2025 року, на рахунок [PERSON] 27.05.2025 року відбулось зарахування коштів у розмірі 2 500,00 грн. Зважаючи на викладене, судом встановлено, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало свої зобов`язання за договором, зарахувавши на належний [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 2 500,00 грн., що відповідає умовам Договору Кредитної лінії (Надійний) № 8351368 від 27.05.2025 року. За правилом, встановленим ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Так, стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як встановлено судом, одноразовий ідентифікатор було направлено на електронну пошту [PERSON] , яку він зазначив під час укладення Договору Кредитної лінії (Надійний) № 8351368 від 27.05.2025 року. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Згідно з статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Усі істотні умови договору кредиту, зокрема: розмір кредиту, строк договору та відсотки за користування кредитними коштами, [PERSON] та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» узгодили у Договорі Кредитної лінії (Надійний) № 8351368 від 27.05.2025 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», станом на 16.10.2025 року у [PERSON] наявна заборгованість за Договором №8351368 від 27.05.2025 року у загальному розмірі 9 423,75 грн., з яких: 2 500,00 грн. - туло кредиту; 1 923,75 грн. - відсотки за користування кредитними коштами; а 5 000,00 грн. - неустойка. Із вказаного розрахунку також вбачається, що [PERSON] здійснювалась часткова сплата заборгованості: 15.06.2025 року на суму 190,00 грн. та 15.06.2025 року на суму 716,25 грн. Крім того, як вбачається із розрахунку, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» здійснювало нарахування відсотків на заборгованість відповідача у межах строку кредитування та узгодженою між ним та [PERSON] відсотковою ставкою, що відповідає положенням Договору Кредитної лінії (Надійний) № 8351368 від 27.05.2025 року. 16 жовтня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (Фактор) укладено Договір факторингу № 16/10/25, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі Права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (Ціна придбання) за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (п. 1.1 Договору). За умовами п. 4.1 Договору: загальна сума Прав вимоги, що відступається за відповідним Реєстром, Ціна придбання та Одинична ціна визначаються окремо для кожного Реєстру і вказується в таких Реєстрах. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25 від 16 жовтня 2025 року, Клієнт відступає Факторові Право Вимоги заборгованостей до Боржників на умовах, передбачених Договором факторингу №16/10/25 від 16 жовтня 2025 року, зокрема: №1898 [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , номер договору: 8351368 від 27.05.2025 року, загальна сума заборгованості 9 423,75 грн., з яких: сума заборгованості за тілом - 2 500,00 грн.; сума заборгованості за відсотками - 1 923,75 грн. та неустойка - 5 000,00 грн. На підтвердження виконання зобов`язань за Договором факторингу №16/10/25, відповідно до Реєстру прав вимог від 16 жовтня 2025 року, позивачем долучено платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №579939279.1 від 20.10.2025 року з якої вбачається, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перерахувало на користь ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» грошові кошти у розмірі 5 821 023,72 грн. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Зобов`язання відповідач не виконав ані перед первинними кредиторами, ані перед позивачем. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» надало належні та достатні докази на підтвердження права вимоги до [PERSON] . Однак, суд звертає увагу, що відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 16.10.2025 року у [PERSON] наявна заборгованість за Договором №8351368 від 27.05.2025 року у загальному розмірі 9 423,75 грн., з яких: 2 500,00 грн. - туло кредиту; 1 923,75 грн. - відсотки за користування кредитними коштами; а 5 000,00 грн. - неустойка. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) вказав тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зазначивши, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування неустойки в сумі 5 000,00 грн. за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно повернув вказаний борг. Суд звертає увагу, що протягом розгляду справи відповідачем не подано пояснень чи письмових доказів на підтвердження неможливості виконання умов договору. Судом встановлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит та відсотки за користування ним, однак свого зобов`язання вчасно не виконав, кредит не повернув, нараховані відсотки не сплатив. Оскільки умови кредитного договору відповідач не виконав своєчасно і належним чином, то суд доходить висновку, що позов про стягнення заборгованості за Договором Кредитної лінії (Надійний) № 8351368 від 27.05.2025 року необхідно задовольнити частково та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 4 423,75 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 500,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 1 923,75 грн. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо судових витрат у вигляді сплаченого судового збору. Позивач надає суду платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579941418.1 від 31 жовтня 2025 року, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» здійснило платіж у розмірі 2 422 гривень 40 копійок на сплату судового збору за подачу позовної заяви до [PERSON] до Святошинського районного суду міста Києва. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 1 137,13 грн. (4 423,75 грн. 9 423,75 грн. * 2 422,40 грн.), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу. У поданому позові позивачем заявлена вимога про стягнення із відповідача 4 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у матеріалах справи наявні: договір №25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 року, що укладений між Адвокатом Ткаченко Юлія Олегівна та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ»; Витяг з Акту №6ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 23.10.2025 року за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 року щодо надання послуг по боржнику [PERSON] на загальну суму 4 500,00 грн. (За надані послуги з правничої допомоги Клієнт сплачує Адвокату винагороду у розмірі: 144 000,00 грн.); Акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, який є Додатком №1 до Договору №25-08/25/ФП про надання правничої допомоги; платіжна інструкція кредитового переказу коштів №579939289.1 від 27.10.2025 року з якої вбачається, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» здійснило платіж у розмірі 144 000,00 грн. на користь Ткаченко Юлії Олегівни із призначенням платежу: «Оплата згідно акту №6ФП приймання наданої правничої допомоги від 23 жовтня 2025 року за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року без ПДВ»; ордер на надання правничої допомоги серії АХ №1287257 від 03 вересня 2025 року та Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 на ім`я Ткаченко Юлія Олегівна. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Так, учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом. Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а від відповідача не надходили заперечення щодо суми витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 112,41 грн. (4 423,75 грн. 9 423,75 грн. * 4 500,00 грн.) витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial