Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

В грудні 2025 року заявник, [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається з 11/20 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яке належало померлому на підставі договору дарування, посвідченого Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 03.05.1977 року, за реєстром №1-3107. Він є спадкоємцем померлого за першої черги за законом та за заповітом, що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.10.1962 року, актовий запис №1938 та заповітом від 03.03.2000 року, зареєстрованого в реєстрі №2-694. Проте, належним чином оформити свої спадкові права не має можливості, тому що в зазначеному договорі дарування власником 11/20 частин будинку зазначений [PERSON] замість правильного [PERSON] . За зазначених обставин, нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину, тому він звернувся в суд для встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Процесуальні дії. Ухвалою судді від 16.12.2025 року відкрите провадження по справі та призначене судове засідання. Ухвалою судді від 16.12.2025 року витребувано у Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 копію спадкової справи після смерті [PERSON] . 03.02.2026 року від Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 надійшла належним чином завірена копія спадкової справи після смерті [PERSON] . Позиції сторін. Заявник в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Представник заявника адвокат Іванова І.А. подала суду заяву про проведення розгляду заяви без участі сторони заявника. Заяву підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі. Просив розглядати справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом. [INFO] помер батько заявника - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції 05.04.2001 року, актовий запис №1075 (а.с. 6). Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складалося з 11/20 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яке належало батькові на підставі договору дарування, посвідченого Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 03.05.1977 року, за реєстром №1-3107. (а.с. 9-10). У зазначеному договорі дарування власником 11/20 частин будинку зазначений [PERSON] замість правильного [PERSON] . Крім того, дата посвідчення даного договору у його тексті - [INFO] не збігається із датою його посвідчення у посвідчувальному написі - [INFO] . Заявник є спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.10.1962 року, актовий запис №1938 та заповітом від 03.03.2000 року, зареєстрованим в реєстрі №2-694 та посвідченим державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Звіздун Н.К. (а.с.7,8). В порядку п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (ред. 1963 року), що був чинний на час виникнення даних правовідносин заявник прийняв спадщину після смерті батька, шляхом звернення із відповідною заявою 8.09.2011 року до Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори, яка зареєстрована за №686 , с/с 573. За зазначених обставин, нотаріус не може видати заявнику свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 27 листопада 2025 року №02-31 (а.с.15). Той факт, що договір дарування, посвідчений Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 03.05.1977 року за реєстром №1-3107 (дата посвідчення в тексті 29.04.1977 р.) належав спадкодавцю [PERSON] підтверджується ідентичністю його прізвища та ім`я у договорі дарування та у свідоцтві про смерть та співзвучністю по-батькові « [PERSON] » та « [PERSON] ». Згідно Державного акту на право власності на землю №1269 від 17.12.1995 р., власником 11/20 частин земельної ділянки, що знаходиться за адресою [ADDRESS] зазначено [PERSON] (а.с. 13). В заповіті від 03.03.2000 року місце реєстрації [PERSON] було зазначене за адресою [ADDRESS] . (а.с. 8). Застосовані норми права. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.95 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої Можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.95 при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: - особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; - спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; - утриманці померлого для одержання пенсії; - прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; - інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Мотиви і висновки суду. Із досліджених письмових доказів, а саме: свідоцтва про смерть [PERSON] , свідоцтва про народження [PERSON] , заповіту від 03.03.2000 року, договору дарування від 29.04.1977 року, копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] вбачаються підстави для встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що договір дарування, 11/20 частин житлового будинку з належними надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , посвідчений Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою: по тексту договору 29 квітня 1977 р., згідно з посвідчувальним написом 3 травня 1977 року за р.№1-3107 на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , померлому [INFO] . Оскільки зазначений факт підтверджений належними доказами, наявними в матеріалах справи, а його встановлення має для заявника юридичне значення з метою оформлення спадщини, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved