Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі ТОВ «Фінпром Маркет») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 28.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у кредит №71469841, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3500 гривень, строком на 30 днів (з 28.04.2025 року по 27.05.2025 року) із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,35%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 525 грн. 00 коп.) У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 22524, що був надісланий на вказану [PERSON] електронну адресу - [INFO] ) у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 27.05.2025 між позикодавцем та позичальником за ініціативою останнього укладено додаткову угоду №15025675 до Договору позики №71469841, за умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 30 днів, в результаті чого загальний строк кредитування змінився з 30 днів на 60 днів, тобто до 26.06.2025 року, та змінено денну процентну ставку з 0,35% на 1%. Додатковий договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатора 55780. [PERSON] була ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Позикодавець на виконання умов кредитного договору №71469841 від 28.04.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 3 500 гривень шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи. Укладаючи кредитний договір, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування. [PERSON] не виконала свого обов`язку щодо повернення наданого їй кредиту в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору позики у [PERSON] утворилась заборгованість за кредитним договором №71469841 від 28.04.2025 року у розмірі 10 867 грн. 50 коп., яка складається з: 3500 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1050 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками; 5792 грн. 00 коп. - сума заборгованості за пенею/неустойкою. 16.10.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №16/10/25, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №71469841 від 28.04.2025 року. Згідно п. 2.1.3 договору факторингу передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимоги). Підписаний сторонами реєстр прав вимоги в паперовому/електронному вигляді - є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта/кредитодавця до фактора/позивача вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 10867 грн. 50 коп., з яких: 3500 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1050 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками; 525,00 грн - сума заборгованості за комісією, 5792 грн. 50 коп. - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у сумі 10867 грн. 50 коп. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 24.11.2025 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем відзиву на позов подано не було. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`являлася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від неї на електронну адресу суду надходили заяви про відкладення розгляду справи в зв`язку з бажанням скористатися правовою допомогою адвоката, проте відповідач цим правом не скористалася. Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним, з точки зору його практичного забезпечення: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства («Golder проти Сполученого Королівства», «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року). Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідач не надав суду відзиву на позов, хоча йому відомо про розгляд справи, також ним не надано підтверджуючих документів на викладення обставин, зазначених у його заявах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 28.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71469841, відповідно до умов якого сума наданого відповідачу кредиту становить 3500 грн. (п.2.2.1 договору), строк кредиту 30 днів (п.2.2.2 договору), процентна ставка/день 0,350% фіксована (а.с.13-20). 27.05.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №15025675 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71469841 від 28.04.2025, якою продовжено строк кредитування ще на 30 днів. У зв`язку зі зміною строку кредитування сторони домовились також, що дата повернення кредиту (останній день) 26.06.2025, денна процентна ставка 1%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1611,63%, орієнтовна загальна вартість кедиту 5442, 50 грн. (а. с. 21зв. 22). Згідно п.2.1 кредитного договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору. Комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 525 грн. 00 коп.) (п. 2.2.4 кредитного договору). Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджує, що клієнт [PERSON] , з якою укладений договори №71469841 від 28.04.2025 року, №15025675 від 27.05.2025 ідентифікована Товариством за допомогою одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису, за посередництвом системи BankID НБУ (а.с.23зв). Згідно платіжної інструкції/операції №eadeb64b-9bbf-4f72-b6b6-461e639265e6, підписаної електронним підписом 28.04.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 28.04.2025 року на платіжну картку Бойко Ірини № [NUMBER] (Mastercard) були перераховані грошові кошти у розмірі 3500 гривень (а. с. 25). Відповідно до довідок ТОВ «ФК«Фінекспрес» №КД-000063885 від 17.10.2025 року, товариство підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між компанією та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», та завершення наступної платіжної операції: дата 28.04.2025 року; номер платежу №eadeb64b-9bbf-4f72-b6b6-461e639265e6; сума 3500 гривень, отримувач [PERSON] , номер № [NUMBER] (а. с. 24 зв). Таким чином, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за Договором позики виконало. 16.10.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Фінпром Маркет» (фактор) уклали Договір факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 року (а.с. 26-30). Пунктом 1.1 договору факторингу встановлено, що за цим договором клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Згідно п. п. 2.1.3 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимоги в паперовому вигляді або у вигляді електронного документу, підписано кваліфікованими електронними підписами уповноважених представників сторін у порядку, визначеному цим договором за допомогою сервісу для обміну електронних документів «ВЧАСНО», є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги №16/10/25-02 від 16.10.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінпром Маркет» право вимоги до [PERSON] (номер в реєстрі 993) за кредитним договором 71469841 від 28.04.2025 року на загальну суму 10867 грн. 50 коп., з яких: 3500 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1050 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками; 5792 грн. 00 коп. - сума заборгованості за пенею/неустойкою (а.с. 31). Відтак, матеріалами справи підтверджуються обставини уступки права вимоги за кредитним договором позики №71469841 від 28.04.2025 року на користь ТОВ «Фінпром Маркет». Із дослідженого судом договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71469841 від 28.04.2025 року встановлено, що оспорюваний договір укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як було встановлено судом, договір надання коштів у кредит (зкомісією за надання кредиту) №71469841 від 28.04.2025 року укладений в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст. 12 вказаного Закону, а саме: з боку позикодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора 22524, та за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі. Із копії вказаного договору також видно, що [PERSON] як позичальник та споживач за договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши Товариству свої персональні дані (РНОКПП - [NUMBER] , номер паспорту № [NUMBER] , [NUMBER] , 01.07.2019, поштову адресу, тел. [NUMBER] , відомості про електронну пошту та номер платіжної картки [NUMBER] ). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Факт одержання коштів підтверджуються випискою за договором АТ «Ощадбанк» від 22.01.2026 року за карткою № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , в якій відображено факт надходження кредитних коштів на рахунок відповідача (а. с. 65-66). Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковими до виконання. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконала, у передбачений у договорі строк кошти не повернула, унаслідок чого у неї виникла заборгованість. Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач ТОВ «Фінпром Маркет» посилалося на те, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором №71469841 від 28.04.2025 року становить 10867 грн. 50 коп., з яких: 3500 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1050 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками; 525,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 5792 грн. 00 коп. - сума заборгованості за пенею/неустойкою, про що надано позивачем розрахунок (а. с. 6). Згідно із п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, нарахування комісії, що становить 525 грн., не суперечить закону та підлягає стягненню із боржника. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 28.04.2025 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині заборгованості за пенею (неустойкою) за кредитним договором у розмірі 5792 гривень задоволенню не підлягають. Таким чином, розмір заборгованості за кредитним договором становить: 5075 грн. 00 коп., що складається з 3500 грн. заборгованості за тілом кредиту, 1050 грн. 00 коп. заборгованості за відсотками; 525,00 грн. - заборгованість за комісією. Відповідачем зазначений розмір заборгованості будь-якими доказами спростовано не було. Положеннями статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial