Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача). Представник позивача адвокат Гафич І.І. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 74 637,01 грн. та моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн. Вирішити питання про розподіл судових витрат, у тому числі витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 1211,20 грн., витрат, пов`язаних із отриманням професійної правничої допомоги, у розмірі 15 000,00 грн. та 4000 грн. 00 коп. витрат на складання оцінки збитку. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 28.02.2025 в с. Жовтанці на перехресті вул. Львівській,13 вул. Загаївській -вул. Срібна відбулась ДТП за участю транспортного засобу "Ford Fiesta з номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортним засобом марки Volvo V 50 з номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень із матеріальними збитками. Постановою Кам"янка-Бузького суду Львівської області від 04.04.2025 у справі №446/488/25 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. У звязку з тим що на момент ДТП водій транспортного засобу "Ford Fiesta [PERSON] не був забезпечений за Договором обов"язкого страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] письмово повідомила "ТДВ "СК"Гардіан" про страховий випадок та надала всі необхдні документи для початку розгляду справи. Пошкоджений автомобіль марки Volvo V 50 був наданий для огляду представнику "ТДВ "СК"Гардіан" . Страховиком відповідальності "ТДВ "СК"Гардіан" було виконано свій обов`язок і здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 160 000 гривень. Натомість з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмрі 74 637,01 грн. та моральна шкода у розмірі 15 000 грн. Щодо стягнення матеріальної шкоди зазначає про те, що згідно із Висновками щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 83/03-25 від 20.03.2025: вартість матеріального збитку КТЗ Volvo V 50 з номерним знаком [NUMBER] становить 281 340,00 грн. вартість відновлювального ремонту КТЗ Volvo V 50 з номерним знаком [NUMBER] без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на дату події 28.02.2025 становить 846 796,00 грн. ; ринкова вартість КТЗ марки Volvo V 50 з номерним знаком [NUMBER] без врахування аварійних поршкоджень на дату події 28.02.2025 становитиьт 281 340 грн.. Згідно звіту про розрахунок вавртості пошкодженого автомобіля № 208/04/25 ринкова вартість транспортного засобу в пошщкодженому стані -46 702,99 грн. Зазначив про те, що якщо транспортний засіб вважається знищеним його власнику відшкордовується різниця між вартістю транспопртного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Виходячи з наведеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування: 234 637,01 - 160 000 = 74637,01 грн. Просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн., мотивуючи таку тим, що належний позивачеві транспортний засіб марки Volvo V 50, був сімейним засобом пересування. Крім цього моральна шкодла завдана не лише у звязку з пошкодженням майна але й через протиправні дії відповідча а саме порушенння правил дорожнього руху.. Крім цього просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу. Позиція відповідача. Представник відповідача адвокат Олешко Т.О. подав відзив на позовну заяву. У відзиві зазначив про те, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає частково. Зокрема відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу№ 83/03-25 вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля Volvo V 50 становить 281 340,00 грн.та рівна ринковій вартості автомобіля. Звітом про розрахунок ринкової вартості пошкодженого (в технічно несправному стані) автомобіля № 208/04/25 визначено 93 458,78 грн. Станом на день ДТП цивільно-правова відповідальнсіть [PERSON] була забезпечена полісом обов"язкового страхування № 224875505 у ТДВ "СК"Гардіан" на підстві якого 29.04.2025 позивачка отримала страхову виплату у розмірі 160 000 гривень. З урахувнням наведеного розмір невідшкодованого збитку становить 27 881,22 грн. (281340,00-93458,78-160 000) . Отже відповідачка визнає вимоги про відшкодування матеріальної шкодм в сумі 27 881,22 грн. Разом із тим зазначив що відповідач не визнає заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення моральної шкоди. [PERSON] шкодує про ДТП,оскільки не мала наміру завдавати шкоди. Проте просить суд врахувати надзвичайно складне матеріальне стаеновище відповідачки,яка самостійно виховує доньку,яка повністю перебуває на її утриманні,оскільки батько дитини не сплачує аліменти. Просить суд врахувати вищевказані обставини та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 15 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Пояснення сторін та їх представників в судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, зазначені в позовній заяві та у письмових поясненнях. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача Олешко Т.О. в судовому засіданні підтримав поданий ним відзив на позовну заяву просив частково задоволити позовні вимоги щодо матеріальної шкоди та відмовитиу стягнення моральної шкоди. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Відповідно до постанови Кам" янка-Бузького районного суду Львівської області від 04.04.2025 у справі № 446/488/25 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, а саме за те, що 28.02.2025 о 17 год. 15 хв. По вул. Стрийській,13 в смт. Жовтанці водій [PERSON] керуючи автомобілем марки Форд Фієста д.н.з. [NUMBER] на перехресті нерівнозначних доріг,рухаючись по другорядній дорозі не надала дорогу автомобілю,який рухався по головній дорозі. У результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Вольво V 50» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень із матеріальними збитками, чим порушив п. 16.11 ПДР України. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , транспортний засіб марки Volvo V 50 з номерним знаком [NUMBER] належить [PERSON] . Відповідно до полісу № 224875505, транспортний засіб марки Volvo V 50 з номерним знаком [NUMBER] застрахований в ТДВ «СК «Гардіан». Як вбачається з інформації із АТ «Державний ощадний банк України» 29.04.2025 [PERSON] перераховано кошти відшкодування згідно страхового акту № G -43328-1 3А в розмірі 160 000 гривень . Відповідно до висновку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 83/03-25 та згідно з звітом № 83/03-25 від 20.03.2025, вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ Volvo V 50 з номерним знаком [NUMBER] на дату події 28лютого 2025 становить 281 340,00 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ Volvo V 50 з номерним знаком [NUMBER] на дату події 28 лютого 2025 становить 846 796,00 грн.,; ринкова вартість КТЗ Volvo V 50 з номерним знаком [NUMBER] без урахування аварійних пошкоджень на дату події 28 лютого 2025 становить 281 340,00 грн; вартість автомобіля з урахуванням пошкоджень ДТП КТЗ Volvo V 50 з номерним знаком [NUMBER] на дату події 28лютого 2025 не розраховується у звязку з відсутністю дааних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані. Згідно з Звітом про розрахунок ринкової вартості пошкодженого (в технічно несправному стані) автомобіля № 208/04/25 ринкова вартість пошкодженого автомобіля марки КТЗ Volvo V 50 з номерним знаком [NUMBER] у післяаварійному стані становить 93 458,78 грн. Вирішуючи позовні вимоги, судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Згідно із особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За змістом статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає в її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а за шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, який, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц , від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц та ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц ). З наведеного слід зробити висновок, що для виплати страхового відшкодування потерпілому внаслідок ДТП страховою компанією у відповідності до ст.29 вказаного Закону береться до уваги вартість витрат на відновлювальний ремонт автомобіля з урахуванням зносу. Однак, для розрахунку суми повного відшкодування збитків з винної особи це правило не поширюється. Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу, яка передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні. Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 641/10491/15-ц. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, 12 липня 2007 року). У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Мотивована оцінка доказів наданих сторонами та висновки суду. Постановою Кам"янка-Бузького районного суду від 04.04.2025 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Вищевказана ДТП пригода відбулась 28.02.2025 близько 17.15 год. по вул. Стрийській,13 в смт. Жовтанці. У результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Вольво V 50» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень із матеріальними збитками, чим порушив п. 16.11 ПДР України. Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ № 83/03/25 вартість матеріальног збитку внаслідок пошкодження автомобіля Вольво V 50» д.н.з. [NUMBER] становить 281 340,00 та рівна ринковій вартості. Згідно звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого (в технічно несправному стані) автомобіля № 208/04/25 становить 93 458,78 грн. Відповідно до полісу № 224875505, транспортний засіб марки Volvo V 50 з номерним знаком [NUMBER] застрахований в ТДВ «СК «Гардіан» та позивач 29.04.2025 отримала страхову виплату у розмірі 160 000 гривень. Відтак на думку суду з урахуванням вище наведеного розмір невідшкодованого збитку становить 27 881,22 грн, з розрахунку 281 340,00-93 458,78-160 000,00. Встановивши, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 27 881,22 грн, суд приходить до висновку про те, що для повного відшкодування спричиненої [PERSON] шкоди [PERSON] зобов`язана сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою з урахуванням ринкової вартості пошкодженого (в технічно несправному стані) автомобіля. Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законом України від 05 липня 2012 року № 5090-VІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який набрав чинності 05 лютого 2013 року, до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» були внесені зміни, які полягали, зокрема в тому, що із вказаної статті виключено пункт 30.3, яким передбачалося, що якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП, а право на залишки транспортного засобу отримує страховик. Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в чинній редакції транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Отже, для визнання автомобіля фізично знищеним згода власника транспортного засобу фактично не потрібна, оскільки вказівку на це вилучено із вказаної статті Закону, а пункт 30.3 - взагалі виключено. Враховуючи викладене, у справі, яка переглядається, у страховика виник обов`язок з відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, хоча розмір такого відшкодування є меншим від страхової суми (ліміту відповідальності). Вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено відшкодування страховиком шкоди у розмірі вартості транспортного засобу до ДТП в разі його фізичного знищення. Подібні висновки були зроблені також в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2018 року у справі № 209/3145/15-ц, від 05 серпня 2020 року у справі № 362/3680/17, за обставин визнання транспортного засобу фізично знищеним, коли сума страхової виплати не покривала у повному обсязі заподіяної шкоди, Верховний Суд виходив з того, що винні в ДТП особи зобов`язані відшкодувати потерпілим різницю між розміром завданої шкоди (при тому, що до цього розміру не входить вартість залишків транспортного засобу) і сумою страхової виплати. При ухваленні рішення про компенсацію шкоди за статтею 1194 ЦК України з урахуванням вимог вищезгаданої статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в суду відсутні підстави зобов`язувати потерпілого передати залишки транспортного засобу особі, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (винному). Заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь [PERSON] завданий майновий збиток в результаті ДТП в розмірі 74 637,01 грн, тобто різниці між вартістю автомобіля до ДТП і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), не підлягають до задоволення, оскільки задовольнивши таку, на відповідача буде безпідставно покладено обов`язок з відшкодування майнової шкоди, оскільки страховою виплатою (страховим відшкодуванням) потерпілому відшкодовано фактичний розмір завданої шкоди (без франшизи). Позивач не позбавлений можливості реалізувати залишки його транспортного засобу шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту. Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 207/2838/15-ц. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 753/11069/16-ц, зазначено, що задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля, не можна визнати обґрунтованим. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слді задоволити чатсково, та стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 27 881,22 грн. в задоволенні решти позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди відмовити. Щодо стягнення моральної шкоди Проаналізувавши матеріали справи, зважаючи на доводи позивача, викладені у позовній заяві про те, що належний позивачеві транспортний засіб марки Вольво V 50 реєстраційний номер [NUMBER] був сімейним автомобілем, внаслідок пошкодження транспортного засобу з вини відповідача звичний розпорядок життя позивача та його сім`ї було порушено, на період ремонту з вини відповідача позивач був позбавлений можливості користуватися своїм майном Разом з тим судом враховується матеріальний стан відповідачки,те що остання не мала наміру завдати шкоди, крмі цього на її утриманні перебуває малолтіня донька, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., в задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В цій справі [PERSON] заявила позов про відшкодування завданого майнового збитку в результаті ДТП в розмірі 74 637,01 грн та сплатила судовий збір в сумі 1211,20 грн, однак судом позов задоволено частково і стягнуто з відповідача на користь позивача 27 881,22 грн на відшкодування завданого майнового збитку в результаті ДТП та 5000 гривень моральної шкоди. Тому судові витати, пов`язані з розглядом позовної заяви [PERSON] , підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 448,32 грн судового збору та 1454,40 грн. витрат повязаних із розглядом справи та 5604 грн. витрат на правову допомогу. Таким чином, за результатами розгляду справи по суті в порядку розподілу між сторонами судових витрат, враховуючи розмір задоволених та відхилених позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, а саме в сумі 448,32 грн судового збору та 1454,40 грн. витрат повязаних із розглядом справи та 5604 грн. витрат на правову допомогу. Також, суд враховує, що з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1008,32грн. щодо пзовної вимоги про відшкодування моральної школи, пропорційно до задоволення пзовних вимог. Крім цього з урахуванням клопотання відповідачки [PERSON] щодо розстрочення судового рішення, врахувавши подані нею документи щодо матеріального стану та перебування на утриманні малолітньої доньки, суд приходить до висновку про доцільність розстрочення виконання рішення суду на десять місяців рівними частинами.

Outcome: approved