Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 75833914 від 08.07.2021 року, Кредитним договором № 4879149 від 05.12.2021 року в загальному розмірі 18 115,84 грн., судового збору в розмірі 2 422,40 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 9 000,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що 08.07.2021 року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Договір позики № 75833914 (надалі Кредитний договір) на суму 8 000,00 грн. на строк 21 день під процентну ставку (базову, фіксовану) 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом та під стандартну процентну ставку 2,70 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. На підставі низки Договорів факторингу право вимоги за Кредитним договором № 75833914 від 08.07.2021 року, перейшло до позивача. Станом на день формування позовної заяви відповідач має перед позивачем заборгованість в сумі 14 613,84 грн., з яких: 8 000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 6 467,43 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 128,00 грн. - інфляційні збитки та 18,41 грн. - нараховані 3% річних. Окрім того, 05.12.2021 року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» Договір про споживчий кредит № 4879149, згідно якого отримав кредит в розмірі 4 000,00 грн строком на 15 днів, тобто дата його повернення, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування ним 20.12.2021 року, із зобов`язанням сплатити комісію в розмірі 1 160,00 грн. і проценти за користування кредитом в розмірі 1 800,00 грн, які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Водночас у пункті 2.3.1.2 згаданого договору передбачає можливість збільшення строку кредитування (пролонгацію) у випадку продовження позичальником користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, але не може перевищувати 60 днів. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 24.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено Договір факторингу № 24-07/2024, згідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за плату право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 4879149 від 05.12.2021 року, що укладений з [PERSON] . Станом на день формування позовної заяви відповідач має перед позивачем заборгованість в розмірі 3 502,00 грн., з яких: 3 502,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту). Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та спліті процентів за вищевказаними Договорами становить 18 115,84 грн., з яких 11 502,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 6 467,43 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 128,00 грн. - інфляційні збитки та нараховані 3% річних - 18,41 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором № 75833914 від 08.07.2021 року, Кредитним договором № 4879149 від 05.12.2021 року в загальному розмірі 18 115,84 грн., судового збору в розмірі 2 422,40 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 9 000,00 грн. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.11.2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи судом повідомлений належним чином, однак в позовній заяві зазначив, що позов підтримує і просить справу розглядати за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про місце і час розгляду справи судом повідомлений належним чином, відзив на позов не подав, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.274 ЦПК України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч.8 ст.178 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи вимоги ст.280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 08.07.2021 року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Договір позики № 75833914 (надалі Кредитний договір) на суму 8 000,00 грн., строком на 21 день під процентну ставку (базову, фіксовану) 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом та під стандартну процентну ставку 2,70 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Однак, [PERSON] не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 27.01.2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (надалі за текстом - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») було укладено Договір факторингу № 27/01/2022, згідно умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Кредитним договором № 75833914 від 08.07.2021 року, укладеним з [PERSON] . Далі, 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір № 10-01/2023 відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно умов яких ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги первісного кредитора до боржників, в тому числі за Кредитним договором № 75833914 від 08.07.2021 року, що укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] . Вже, 28.02.2025 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір № 18-02/25 відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» передало (відступає) ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги первісного кредитора до боржників, в тому числі за договором за Кредитним договором № 75833914 від 08.07.2021 року, що укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] . Станом на день формування позовної заяви відповідач [PERSON] має перед позивачем заборгованість в сумі 14 613,84 грн., з яких: 8 000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 6 467,43 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 128,00 грн. - інфляційні збитки та 18,41 грн. - нараховані 3% річних. Також, 05.12.2021 року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» Договір про споживчий кредит № 4879149, згідно якого отримав кредит в розмірі 4 000,00 грн., строком на 15 днів, тобто дата його повернення, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування ним 20.12.2021 року, із зобов`язанням сплатити комісію в розмірі 1 160,00 грн. і проценти за користування кредитом в розмірі 1 800,00 грн, які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Водночас у пункті 2.3.1.2 згаданого договору передбачає можливість збільшення строку кредитування (пролонгацію) у випадку продовження позичальником користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, але не може перевищувати 60 днів. Однак, [PERSON] не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 24.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено Договір факторингу № 24-07/2024, згідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за плату право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 4879149 від 05.12.2021 року, що укладений з [PERSON] . Станом на день формування позовної заяви відповідач має перед позивачем заборгованість в розмірі 3 502,00 грн., з яких: 3 502,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту). Отже, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та спліті процентів за вищевказаними Договорами становить 18 115,84 грн., з яких 11 502,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 6 467,43 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 128,00 грн. - інфляційні збитки та нараховані 3% річних - 18,41 грн. Так, відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно абзацу першого ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також у відповідності до приписів ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до положень ст.ст.512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст.1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Висновки суду Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання за Договором позики № 75833914 від 08.07.2021 року, що укладений з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Договором про споживчий кредит № 4879149 від 05.12.2021 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» , а також враховуючи те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву (відзив) та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до останнього ґрунтуються на законі та укладених договорах, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню. При цьому, суд відзначає, що пред`явленні до стягнення суми інфляційних збитків і 3% річних були нараховані виключно за період до 24.02.2022 року, передбачений Кредитним договором № 75833914 від 08.07.2021 року, що підтверджує відповідний розрахунок, а тому вказані суми підлягають стягненню. Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, вони складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу, п.п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1-2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 2 422,40 грн., згідно Платіжної інструкції кредитового переказу коштів АТ «ОТП БАНК» № 0563450070 від 10.10.2025 року Стосовно витрат, пов`язаних з розглядом справи, - на професійну правничу допомогу, судом встановлені наступні обставини. Згідно абзаців 1 і 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Згідно з ч.1,3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До Договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому Договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з ч.ч.1,3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Аналогічний висновок зазначений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 червня 2020 року справа № 466/9758/16-ц (провадження № 61-39474св18). Відповідно до копії Договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, укладеного між позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», копії Заявки про надання юридичної допомоги № 276 від 01.09.2025 року, а також Витягу з акту про надання юридичної допомоги№ 19 від 30.09.2025 року, вартість витрат на правничу допомогу позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» становить 9 000,00 грн. Таким чином матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції. Водночас із цим від відповідача [PERSON] до суду не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, в порядку передбаченому ч.5 ст.137 ЦПК України. Ураховуючи зазначене вище суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» підлягають стягненню в повному обсязі судові витрати понесені останнім на сплату судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, - на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved