Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Мотивуючи свої вимоги тим, що 18.12.2020 року між позичальником, яким є [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» (далі ТОВ «Слон кредит») було укладено договір про надання споживчого кредиту № 449490, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 62500,00 грн., зі сплатою процентів до 18.12.2022 року. Пунктом 1.5. Договору кредиту передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85% річних. ТОВ «Слон кредит» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши [PERSON] кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору кредиту. 26.11.2021 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №26-11/2021/13, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі, за договором про надання споживчого кредиту № 449490 від 18.12.2020 року, що укладений між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] , в сумі 84728,65 грн., з яких: 57638,46 грн. заборгованість за тілом кредиту; 27090,19 грн. заборгованість за відсотками станом на 18.12.2022 року. 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ "Коллект Центр" відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023, в тому числі, за договором про надання споживчого кредиту № 449490 від 18.12.2020 року, що укладений між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] . Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 136674,32 грн., яка складається з: 57638,46 грн. заборгованість за тілом кредиту; 79035,86 грн. заборгованість за відсотками за період з 26.11.2021 року станом на 09 січня 2023 року, понесені судові витрати із сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрати на надання правової допомоги в розмірі 25 000 грн. Ухвалою судді від 29.03.2024 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням справи до першого судового засідання на 11.06.2024 року, яке неодноразово відкладалося та у ньому оголошувалися перерви з різних об`єктивних причин. В останнє судове засідання було призначене на 24.02.2026 року. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Сторона відповідача відзив на позов не надала, проте надано від представника письмові пояснення, які підтримані у судовому засіданні усними поясненнями із запереченнями проти задоволення позову. Зокрема, по-перше, зазначено, що позивач не довів переходу до нього права вимоги за кредитним договором; по-друге, не надано первинного бухгалтерського документа про перерахування та отримання відповідачем суми кредиту в розмірі 62500,00 грн., а є тільки платіжне доручення на суму 50000,00 грн. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши представників сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд встановив обставини та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 18.12.2020 року між ТОВ «Слонкредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 449490, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 62500,00 грн., зі сплатою процентів, строк кредиту 730 днів, термін повернення 18.12.2022. Відповідно до п.2.1. договору, кредит видається в сумі 50000,00 грн. на користь споживача, а решта 12500,00 грн. оплата виконання зобов`язань споживача зі сплати процентів за перший день користування кредитом. Пунктом 1.5. Договору кредиту передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом (включно)-25% в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85%річних. Також [PERSON] було підписано Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів до договору (а.с.5-9). ТОВ «Слон кредит» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши [PERSON] кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору кредиту, що підтверджується платіжним дорученням № 4048 від 18.12.2020 року (а.с.9 зворотний бік) та виписки за договором АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.121), однак [PERSON] не в повній мірі виконував свої зобов`язання і не погашав кредит, що підтверджується розрахунком заборгованості. 26.11.2021 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №26-11/2021/13, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі, за договором про надання споживчого кредиту № 449490 від 18.12.2020 року, що укладений між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] ,в сумі 84728,65 грн., з яких: 57638,46 грн. заборгованість за тілом кредиту; 27090,19 грн. заборгованість за відсотками станом на 18.12.2022 року. (а.с.13-18). 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ "Коллект Центр" відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023, в тому числі, за договором про надання споживчого кредиту № 449490 від 18.12.2020 року, що укладений між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] , 136674,32 грн., яка складається з: 57638,46 грн. заборгованість за тілом кредиту; 79035,86 грн. заборгованість за відсотками за період з 26.11.2021 року станом на 09 січня 2023 року, (а.с.19-24). Судом, також, встановлено, що Відповідач порушував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 08.02.2024 року утворилася заборгованість в розмірі 84728,65 грн., з яких: 57638,46 грн. сума заборгованості за кредитом; 27090,19 грн. сума заборгованості за відсотками. Саме таку суму заборгованості суд вважає доведеною, з огляду на таке. Згідно з п.п. 1.3 та 2.1 Договору, п.3 Паспорту споживчого кредиту та Графіку платежів, сума кредиту складає 62500,00 грн. Саме на зазначені умови кредиту погодився відповідач, підписавши вказані документи, що стороною відповідача спростовано. Враховуючи наведене, суд вважає необґрунтованою позицію представника відповідача про те, що сума кредиту становить 50000,00 грн. та не за вказаним кредитом. Суд не погоджується з позицією представника позивача про те, що заборгованість за відсотками підлягає стягненню в сумі 79035,86 грн. станом на 08.02.2024 року, виходячи з наступного. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки сформульовані Верховним Судом, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (пункти 53,54), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункти 6.22-6.25), від 19 травня 2020 року у справі №910/23028/17 (пункт 6.28) та постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 361/4563/16-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 176/3645/14-ц та ряді інших. Так, пунктом 1.5 договору про надання споживчого кредиту сторони погодили, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а її розмір залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125%) річних; на усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. Відповідно до п.3.1 договору про надання споживчого кредиту нарахування процентів здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного п.1.4 договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний у графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором. Пунктом 3.2 договору про надання споживчого кредиту встановлено, що нарахування процентів здійснюється на фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Пунктом 3.6 договору про надання споживчого кредиту передбачено, що прострочення споживачем сплати кредиту (чергового платежу) та/або звернення Товариства до суду про стягнення заборгованості за договором, не зупиняє нарахування процентів протягом строку, визначеного п.1.4 договору, крім випадків прийняття окремого відповідного рішення Товариством. Як вбачається з розрахунку заборгованості, який відповідачем не спростовано, нарахування відсотків на кредит проводилося за період з 26 листопада 2021 року по 10 січня 2023 року, а саме: 51945,67 грн. нараховані відсотки за кредитним договором за період з 26.11.2021 року по 09.01.2023 року; 27090,19 грн. заборгованість по відсоткам на дату відступлення права вимоги (ТОВ «Слон кредит» - ТОВ «Вердикт капітал» за період з 19.12.2020 року по 18.12.2022 року. Таким чином, загальний розмір відсотків за користування кредитом становить 79035,76 грн. Детальний розрахунок заборгованості за кредитом, в тому числі за відсотками, надано за період з 19.12.2020 року по 18.12.2022 року включно, і це термін повернення кредиту (а.с.10). Згідно з даним розрахунком ТОВ «Слон кредит» розрахував заборгованість [PERSON] фактично до моменту повернення кредиту 18.12.2022 року в сумі 84728,65 грн., з яких: 57638,46 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 27090,19 грн. сума заборгованості за відсотками, а перехід права вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал» відбувся 26.11.2021 року. Подальший розрахунок заборгованості за відсотками є не деталізованим, неконкретним та виходить за межі строку дії договору. Так, вказано, що заборгованість нарахована станом на 10.01.2023 року (а.с.11), тоді як термін повернення кредиту - 18.12.2022 року. Положенням пункту 2.3 договору факторингу №26-11/2021 від 26 листопада 2021 року передбачено, що за цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрі боржників. Згідно п.2.4 договору факторингу №26-11/2021 від 26 листопада 2021 року за цим договором фактор одержує (замість клієнта) право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами фінансових послуг, право вимоги за якими передається. Отже, умовами договору факторингу №26-11/2021 від 26 листопада 2021 року узгоджено, що ТОВ «Вердикт Капатіла» набуває від ТОВ «Слон кредит» право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 449490 від 18.12.2020 року за всіма грошовими зобов`язаннями, проте лише в межах суми заборгованості, що визначена в реєстрі боржників. Як вбачається із Реєстру боржників до договору факторингу №26-11/2021 від 26 листопада 2021 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 84728,65 грн., з яких: 57638,46 грн. заборгованість за тілом кредиту; 27090,19 грн. заборгованість за відсотками. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капатіл» не набув права нараховувати відсотки за вказаним кредитним договором після укладання договору факторингу №26-11/2021 від 26 листопада 2021 року, і відповідно таке право не набуло і ТОВ «Коллект центр» на підставі договору відступлення права вимоги №10-01/2023, обсяг прав якого, як нового кредитора, також обмежений виключно правом грошової вимог у межах суми заборгованості визначеної договором факторингу №26-11/2021 від 26 листопада 2021 року. За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «Коллект Центр» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості на користь позивача: тіло кредиту в розмірі 57638,46 грн.; відсотки за користування кредитом в розмірі 27090,19 грн., яка існувала на час укладання договору факторингу №26-11/2021 від 26 листопада 2021 року з донарахуванням процентів до кінця дії кредитування - 18.12.2022 року, про що вказано в реєстру боржників. Задоволення позову в цій частині не порушує прав, свобод та інтересів сторін. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам. Оскільки позов задоволено на 61,99 %, то від суми судового збору 3028,00 грн. 61,99 % становитиме 1877,06 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 25000,00 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» 02.01.2023 року був укладений Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023. До позову додано копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс»; копію заявки на надання юридичної допомоги № 345 від 07.02.2024 року про погодження наданих правових (юридичних) послуг на суму 25000,00 грн.; копію витягу з акту № 4 про надання юридичної допомоги на суму 25000,00 грн. Також до матеріалів справи долучено копію платіжного доручення, згідно якого від імені ТОВ «Коллект Центр» на рахунок отримувача АО «Лігал Ассістанс» була проведена оплата, призначення платежу: оплата згідно договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023. Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені, як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «Коллект Центр» витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 10000,00 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15000,00 грн., тим самим частково задовольнивши дану вимогу. Враховуючи часткове задоволення позову, витрати на правничу допомогу мають бути стягнути у розмірі 61,99 % від 15000,00 грн. - 9298,50 грн.

Outcome: partial