Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

До Покровського районного суду міста Кривого Рогу надійшла позовна заява [PERSON] (місце проживання за адресою: [ADDRESS] ) до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (місце проживання за адресою: [ADDRESS] ) про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. Свою заяву позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] за допомогою соціальної мережі «Телеграм» їй зателефонувала невідома особа, представившись співробітником банку на ім`я [PERSON] , повідомивши, що є загроза несанкціонованого втручання у банківську систему та з належної їй банківської картки намагаються зняти грошові кошти. Як запевнив [PERSON] , для того щоб зберегти заощадження, їй потрібно перевести належні їй грошові кошти на рахунок вказаний [PERSON] , які повернуться на її новостворений рахунок. Після чого, за допомогою соціальної мережі «Телеграм» на її аккаунт було надіслано повідомлення від співробітника банку [PERSON] з вказаними банківськими реквізитами: картка «Пумб № [NUMBER] , [PERSON] » та з вказанням суми 21770 гривень. Позивач [INFO] , виконавши вказівки співробітника банку [PERSON] , через мобільний застосунок банку AT «Приватбанк» «Приват24» перерахувала зі свого банківського рахунку [NUMBER] належні їй грошові кошти у розмірі 21 770 грн. за банківськими реквізитами вказаними співробітником банку [PERSON] : «Пумб картка № 5355280043043981, [PERSON] » та на підтвердження успішного переказу надіслала фотографію з екрану телефона. Станом на день подання позову відповідач не виходить на зв`язок, грошові кошти у загальному розмірі 21 770 грн. позивачці відповідачем не повернуто. У зв`язку з чим позивачка вважає, що в результаті неправомірних дій відповідача, останнім за рахунок позивача було безпідставно набуто грошові кошти у загальному розмірі 21 770 грн. Також просить суд стягнути з відповідача на її користь завдану їй протиправними діями відповідача моральну шкоду, яку оцінює у сцмі 10000 грн. Ухвалою судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 18.06.2025 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Овідіопольського районного суду Одеської області. Вказаною ухвалою судді встановлено, що згідно відомостей реєстру Бахмутської міської територіальної громади №249 від 22.05.2025, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Водночас, згідно отриманої 18 червня 2025 року інформації з Міністерства соціальної політики України, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа. В довідці зазначена адреса реєстрації фактичного проживання та листування: [ADDRESS] з 26.07.2023 року. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.11.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено відкрите судове засідання. Вказаною ухвалою суду також задоволено клопотання позивача та витребувано з Акціонерного товариства « Перший Український Міжнародний банк» (код ЄДРПОУ 14282829, місцезнаходження: 04070, Україна, місто Київ, вул. Андріївська, 4) усі наявні дані про особу, на ім`я якої відкрито та або було відкрито картковий рахунок у банку по картці № [NUMBER] , включаючи: назву банку що видав картку; номер розрахункового рахунку; реквізити отримувача коштів (в тому числі, але не виключно, ПІБ, РНОКПП, адресу реєстрації місця проживання та інші ідентифікуючі відомості особи, на картку якої були перераховані грошові кошти за платіжною інструкцією № P24А3940056350D7327 від 18.02.2025 року. 18.12.2025 року надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнав, оскільки між ним та [PERSON] не було жодних договірних зобов`язань та правових підстав щодо отримання ним грошових коштів від позивача. Позивач є для нього незнайомою людиною та до нею він ніколи не звертався з проханням про переказ грошових коштів, не ініціював отримання будь-якої фінансової допомоги та не повідомляв ніяких реквізитів з цією метою. Також зазначає, що не має жодних трудових відносин з банківськими установами України, а працює в АД «Укрзалізниця» «Одеса-Головна», про що надав Довідку з місця роботи. 06.02.2026 року на виконання вимог ухвали суду від 07.11.2025 року від АТ «ПУМБ» в частині витребування доказів, надійшов лист № КНО-07.8.5/1482БТ від 30.01.2026 року щодо [PERSON] . В судове засідання позивачка не з`явилася, в позовній заяві просить розглянути справи без її участі. Відповідач також в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що згідно копії платіжної інструкції №P24A3940056350D7327 від 18.02.2025 року позивачем по справі [PERSON] через мобільний застосунок банку AT «Приватбанк» «Приват24» перерахувано зі свого банківського рахунку [NUMBER] належні їй грошові кошти у розмірі 21 770 грн. на рахунок отримувача № [NUMBER] . 06.02.2026 року на виконання вимог ухвали суду від 07.11.2025 року від АТ «ПУМБ» в частині витребування доказів, надійшов лист № КНО-07.8.5/1482БТ від 30.01.2026 року щодо [PERSON] , на ім`я якого була випущена банківська платіжна картка [NUMBER] . Однак, відомості стосовно РНОКПП, даних паспорта, адреси реєстрації [PERSON] , зазначені у вказаному листі, зовсім інші, ніж зазначені в позовній заяві та містяться в матеріалах даної справи щодо особи відповідача - [PERSON] . Вказане свідчить, що на ім`я відповідача по справі [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в АТ «ПУМБ» не випускалася банківська платіжна картка [NUMBER] , а була випущена на ім`я іншої особи, хоча й ПІБ ті ж самі. Тому, на переконання суду, відповідач [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , не є неналежним відповідачем у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом, саме на позивача покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету (пункт 2 частини 3 статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). Як випливає зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Позивачка у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляла. При цьому суд зауважує, що лист АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.5/1482БТ від 30.01.2026 року долучено до матеріалів справи, та він є в електронному вигляді в підсистемі «Електронний суд» з 06.02.2026 року, користувачем якого є позивач по справі [PERSON] та має доступ до електронної копії даної справи, про що свідчать її заяви до суду від 04.12.2025 року. Таким чином, суд, як орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , не може виступати належним відповідачем у даному спорі. Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує ст. 141 ЦПК України та відмову в задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з чим понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed