Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

09.09.2025 [PERSON] подав до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на його користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначив, що з 29.10.2010 він перебував у шлюбі зі [PERSON] , вони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11.12.2024 шлюб між ним та відповідачем розірваний. Їх неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом з ним, за однією адресою: [ADDRESS] . Відповідач з листопада 2024 року фактично проживає окремо та не забезпечує дочку матеріально, хоча зобов`язана брати участь в утриманні дочки, яка потребує допомоги. За вказаних обставин, вважав за необхідне вирішити питання щодо стягнення аліментів з відповідача на його користь на утримання дочки. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29.09.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 27.10.2025. 01.10.2025 представник відповідача [PERSON] надіслав заяву про ознайомлення з матеріалами справи. 17.10.2025 представник відповідача [PERSON] в інтересах [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] , а 27.11.2025 заяву про уточнення позовних вимог за зустрічною позовною заявою, в якій просив стягнути зі [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено, що сторони не спростовують ті обставини, що 29.10.2010 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який був розірваний згідно рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11.12.2024. Згідно норм СК України передбачено, що шлюб вважається розірваним з дня набрання законної сили рішення суду. Також, сторони не заперечують, і це не підлягає доказуванню, що в період шлюбу народилася дитина [PERSON] [INFO] . Єдиним при зверненні до суду є доведення факту саме проживання неповнолітньої дитини з тим із батьків, хто звертається до суду з даними вимогами. Як вбачається з матеріалів справи, позивач посилається лише на право на подання такої вимоги до суду лише з підстав реєстрації дитини за однією адресою, при цьому не надавши відповідні докази проживання дитини саме з батьком, позивачем по справі. Обставини ж проживання з позивачем за первісним позовом неповнолітньої дитини не доведені з боку позивача. Натомість, дитина, після звернення до органу опіки та піклування та бажання самої дитини, проживає зі [PERSON] . Зазначив, що довести ті обставини, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] можливо лише за допомогою свідчення в судовому засіданні самої дитини, яка прибуде в судове засідання. 17.10.2025 представник відповідача [PERSON] подав клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 27.10.2025 позивач [PERSON] надіслав заяву, в якій підтримав позовні вимоги. У заяві зазначив, що дитина проживає саме разом з ним, що підтверджується доказами, доданими до позовної заяви. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту проживання дочки саме з нею. При цьому, міркування відповідачки ґрунтуються на непідтверджених доводах. 27.10.2025 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання в залі суду на 27.11.2025. 12.11.2025 представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] надіслав клопотання про виклик до суду неповнолітньої [PERSON] та представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області. 26.11.2025 позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] подав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності, позовні вимоги підтримав. 27.11.2025 за клопотанням представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] , підготовче засідання відкладене на 18.12.2025. 27.11.2025 представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] надіслав заяву про уточнення позовних вимог за зустрічною позовною заявою. 18.12.2025 прийнято до провадження заяву про уточнення позовних вимог за зустрічною позовною заявою, та відкладено підготовче засідання на 22.01.2026. Ухвалою Зміївського районного суду харківської області від 22.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в залі суду в м. Змієві на 15:30 годину 22.01.2026. 22.01.2026 представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] надіслав заяву, в якій просив викликати у наступне судове засідання представника служби у справах дітей Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області для участі у допиті неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.01.2026 зобов`язано Службу у справах дітей Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області забезпечити прибуття представника в судове засідання, призначене на 15:30 годину 25.02.2026, для участі у допиті неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Зміївського районного суду Харківської області, та відкладено судовий розгляд на вказану дату та час. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] у заяві від 26.11.2025 просив проводити судовий розгляд за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] заперечувала проти задоволення позову [PERSON] , оскільки після розлучення їх дочка проживає разом з нею. У лютому 2025 року вона з дочкою виїжджала до Японії. Лише влітку їх дочка під час канікул перебувала з батьком. Вона не заперечує проти спілкування дочки з батьком, раніше не мала наміру вимагати стягнення аліментів. Однак на цей час у неї з відповідачем існує спір з приводу утримання дочки, яка хоч і зареєстрована разом з батьком, але проживає з нею, тому аліменти на утримання дочки повинен сплачувати саме [PERSON] . Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] підтримав позицію [PERSON] , просив задовольнити зустрічну позовну заяву. Вислухавши відповідача (позивача за зустрічним позовом) та її представника, допитавши неповнолітнього свідка, у присутності представника служби у справах дітей, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копій паспорта громадянина України [NUMBER] , відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні № 1952 від 28.08.2025, підтверджується, що позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] з 24.10.2013 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним зареєстрована й [PERSON] , [INFO] (а. с. 3, 6). Даними копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] підтверджується, що сторони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] (а. с. 9). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11.12.2024 по справі № 621/4154/24, що набрало законної сили 13.01.2025, був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7, 8). З копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 17.06.2025 органом 6334, відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні № 1952 від 28.08.2025, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 27.11.2024 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 5, 6). Згідно довідки ГУ ДМС України в Харківській області № 6301.4.3-17331/63.2-25 від 22.09.2025, копій паспорта громадянина України, витягу з реєстру територіальної громади № 2024/014315202 від 27.11.2024, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 17, 28). За відомостями зустрічної позовної заяви, на цей час відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Під час судового розгляду неповнолітня [PERSON] , [INFO] , у присутності представника служби у справах дітей Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області Плавун С. Г., показала, що раніше періодично проживала разом з батьком [PERSON] в м. Слобожанське, а з жовтня 2025 року вона остаточно переїхала жити до матері [PERSON] в м. Харків. Дійсно, вона з матір`ю їздила до Японії до бабусі. З батьком у неї добрі стосунки, тривалий час вона не могла вирішити з ким з батьків жити, та на цей час остаточно визначилася проживати з матір`ю. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Так, позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) надано докази того, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) є матір`ю їх спільної неповнолітньої дочки. Під час судового розгляду встановлено, що дійсно неповнолітня дочка [PERSON] до жовтня 2025 року періодично проживала з батьком [PERSON] , за зареєстрованим місцем проживання. Водночас, з жовтня 2025 року [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] в м. Харків, що підтвердила у судовому засіданні. Доказів, якими б спростовувалися показання неповнолітньої [PERSON] щодо її проживання з матір`ю, матеріали справи не містять. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частиною 3 ст. 160 СК України передбачено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи, що неповнолітня [PERSON] визначила місце проживання з матір`ю [PERSON] , тобто позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] проживає окремо від неповнолітньої дочки, тому відсутні підстави для стягнення на його користь аліментів на утримання дитини. За таких обставин, належить відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Разом з тим, оскільки [PERSON] зобов`язаний утримувати до досягнення повноліття дочку [PERSON] , від якої він проживає окремо, однак між ним та [PERSON] , з якою проживає дочка, не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дитини, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом стягування зі [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки у розмірі однієї чверті заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Outcome: approved