Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору №3464503253-479781 від 30 вересня 2021 року, укладеного між сторонами, відповідач отримав кредит у розмірі 7 500,00 грн з початковим строком кредитування 21 день, з відсотковою ставкою 2,2% на добу шляхом переказу на платіжну картку №4441114454511294. Кредитний договір укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач суму кредиту не повернув, нараховані відсотки не сплатив, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 25 815,00 грн. Просить стягнути з відповідача зазначену суму, а також сплачений судовий у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. У судове засідання сторони не викликались. Від відповідача відзив на позов не надходив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду справи, однак у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. 22 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Витребувано докази. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 30 вересня 2021 року між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] укладено договір №3464503253-479781 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі 7 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Процентна ставка за користування кредитом 2,2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка 2,20 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; дисконтна процентна ставка 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк лояльного періоду. Строк надання кредиту 21 день (лояльний період). Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, зазначений у заявці. Сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні 212 ст. ЦК, що має наслідком подовження строку користування кредитом на таких умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду (п. 3.6 3.7 договору). Підписанням кредитного договору відповідач погодився на його умови. На виконання умов договору позивачем 30 вересня 2021 року перераховано 7 500,00 гривень на картковий рахунок № [NUMBER] . Згідно з інформацією АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», наданою на ухвалу суду про витребування доказів, платіжна картка 4441114454511294 емітована на ім`я [PERSON] . Підтверджено зарахування коштів у сумі 7 500,00 грн 30 вересня 2021 року на рахунок відповідача. Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, видно, що нарахування відсотків в період з 30 вересня 2021 по 18 січня 2022 відбувалося в розмірі по 165,00 грн в день за ставкою 2,2%. Відповідач не здійснював сплату відсотків, тіло кредиту не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 25 815,00 грн, з яких: 7 500,00 грн заборгованість за кредитом, 18 315,00 грн заборгованість за процентами. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлено, що сторонами в кредитному договорі визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредиту, процентна ставка, періодичність платежів, загальна вартість кредиту, реальна річна процентна ставка. Також встановлено, що кредитний договір між сторонами укладено у формі електронного документу та підписано відповідачем електронним підписом. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 цього закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електронну комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення з відповідачем кредитного договору №3464503253-479781 від 30 вересня 2021 року. Відповідачем не спростовано отримання грошових коштів у зазначеній у договорі сумі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як встановлено кредитним договором №3464503253-479781, за користування кредитом передбачено сплату процентів за ставкою 2,2% від суми кредиту за кожен день користування кредитом в межах лояльного періоду (21 день) та 2,2% при продовженні користування кредитом (90 днів) на підставі п. 3.6, 3.7 договору. Як видно із розрахунку позивача, нарахування процентів здійснювалось в межах строку кредитування та відповідало умовам договору. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Судом встановлено, що сторонами договору були погоджені умови та порядок нарахування відсотків за кредитом, який дотриманий кредитором. Відповідач умови договору зі сплати процентів та повернення тіла кредиту не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у зазначеному вище розмірі. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що відповідачка відзив на позов та будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем у зазначеному розмірі - не надала, доводи позивача щодо невиконання нею зобов`язань за договором кредиту, а також щодо розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000,00 грн, суд виходить з такого. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від відповідача не надійшло. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved