Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , заінтересовані особи - [PERSON] та Нікопольський відділ ДРАЦС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України, про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що 02 вересня 2016 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , яким було зареєстровано Центральним районним у м.Маріуполі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що 02.09.2016 року складено відповідний актовий запис № 711 та видане свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] , та після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] в подружжя народилась донька [PERSON] , про що центром материнства та дитинства міністерства охорони здоров`я було видане медичне свідоцтво про народження № 1781. На підставі медичного свідоцтва про народження дитини, Київським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції 24.11.2020 року було видане свідоцтво про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , актовий запис про народження № 485. Місто Донецьк є тимчасово окупованою територією України фактично з 07 квітня 2014 року, після захоплення проросійськими сепаратистами Донецької обласної державної адміністрації. При цьому, державна реєстрація народження дитини на підконтрольній території України неможлива через те, що [PERSON] народжена у м.Донецьк, так званої «днр», та медичне свідоцтво про народження і свідоцтво про народження видані [PERSON] окупаційною владою «ДНР», про що свідчить назва медичного закладу та печатка. Вказані документи не відповідають формі, встановленій законодавством України з цих правовідносин та видані на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому, на підставі вищевикладеного, в інтересах [PERSON] , змушений звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , у центрі материнства та дитинства у м.Донецьк, так званої «днр», на тимчасово окупованій території України, [INFO] народила дитину жіночої статі - [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . У судове засідання заявниця не з`явилась, від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, викладені в заяві обставини та вимоги підтримав в повному обсязі та просив вимоги задовольнити (а.с.47). Представник заінтересованої особи Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) в судове засідання також не з`явилась. Надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без їх представника (а.с.46). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Частиною 1 ст.317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У відповідності до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, визначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст.14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ст.7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Як встановлено судом, [INFO] народилась [PERSON] , про що центром материнства та дитинства міністерства охорони здоров`я було видане медичне свідоцтво про народження № 1781. На підставі медичного свідоцтва про народження дитини, Київським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції 24.11.2020 року було видане свідоцтво про народження [PERSON] , серії днр № [NUMBER] , актовий запис про народження № 485 (а.с.8, 33). Вищевказаний документ є фактично недійсним, оскільки не створює правових підстав для подружжя та їхньої новонародженої дитини, так як його видано на тимчасово окупованій території. Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, судом встановлено, що вищезазначені обставини позбавляють заявницю можливості зареєструвати місце народження своєї дитини та реалізувати інші права та обов`язки, пов`язані із народженням дитини. Відповідно до п.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи; медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера, державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, у разі мертвонародження. Враховуючи те, що заявниця не має можливості надати для реєстрації народження дитини документи встановленого законодавством України зразка, з метою захисту законних прав та інтересів заявника та її дитини як громадянки України, суд вважає можливим встановити факт народження [PERSON] [INFO] дитини [PERSON] в м.Донецьк Україна. Відомості про батька та по батькові дитини внести, відповідно до ч.1 ст.133 СК України. З урахуванням викладених обставин, суд вважає вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved