Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

19 грудня 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" (далі позивач,ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ") звернулося у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 20560,49 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 09 серпня 2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" було укладено електронний договір №6964840 про надання споживчого кредиту, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 9000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, зі строком кредиту - 360 днів, знижена процентна ставка за користування кредитними коштами становить 0,01 % в день, та стандартна процентна ставка - 1,99 % в день. ТОВ "Авентус Україна" зобов`язання за вищевказаним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти у розмірі, передбаченому умовами договору, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача. В подальшому, 25 липня 2025 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу №25.07/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ "Авентус Україна" відступило на користь ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі щодо відповідача в розмірі 19095,53 грн, яка складається з 5258,12 грн - тіло кредиту та 13837,41 грн. - нараховані відсотки. Окрім того, позивачем після укладення вищевказаного договору факторингу були нараховані відсотки в межах строку кредитного договору за 14 календарних днів в розмірі 1464,96 грн. Після відступлення на користь позивача права грошової вимоги до відповідача, останній не виконав зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за його користування ні на користь позивача, ні на користь первинного кредитора (ТОВ "Авентус Україна"), внаслідок чого допустив виникнення заборгованості, загальний розмір якої станом на час звернення до суду становить 20560,49 грн. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 20560,49 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Ухвалою суду від 09 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В поданому до суду представником відповідача адвокатом Штогрін В.С. відзиві на позов, відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме в частині стягнення з нього тіла кредиту в сумі 5258,12 грн. Проти стягнення відсотків за користування кредитом в сумі 15302,37 грн заперечував, оскільки в період коли були нараховані відсотки за кредитом, він проходив військову службу в збройних Силах України, та що на нього поширюється дія Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей". Також просив зменшити до 500,00 грн витрати на правничу допомогу, зазначивши, що вони є не співмірними з наданами послугами адвоката по даній справі, а судовий збір стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог. 23 лютого 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В обґрунтування вказано, що з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач не погоджується вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства з наступних підстав. Позивач зазначає, що нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. Вказує, що у даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Щодо застосування до відповідача ч. 15 ст. 14 Закону "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", позивач зазначає наступне. Для припинення або звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники або члени їх сімей повинні звернутись до кредитора (банку або МФО) із заяву разом з документами, перелік документів встановлений листом Міністерства оборони від 21 серпня 2014 року 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Однак позивачу ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" відповідні документи відповідачем не надавалися. В матеріалах справи відсутні докази надсилання таких документів первісному кредитору ТОВ "Авентус Україна" та позивачу до моменту звернення з позовною заявою до суду. Звернув увагу суду, що до відзиву на позовну заяву додано довідку № 21 від 29 січня 2024 року про те, що [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 18 січня 2024 року, а кредитний договір укладено 14 серпня 2023 року, до того як відповідач набув статусу військовослужбовця. Доказів перебування відповідача на військовій службі в період, що передує 14 серпня 2023 року, суду не надано. Таким чином п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не може підлягати застосуванню в спірних правовідносинах. 24 лютого 2026 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у якій зазначив, що для первісного кредитора ТОВ "Авентус Україна" документи на підтвердження проходження військової служби надавалися в електронному вигляді. Та обставина, що первісний кредитор не передав дані документи позивачу разом із кредитним договором не впливає на статус відповідача та проходження ним військової служби, а відтак це в жодному випадку не спростовує доводи відзиву на позовну заяву. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив, в поданій позовній заяві зазначив, що розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. У відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив просив розгляд справи проводити без його участі та його представника, позовні вимоги визнає частково. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 14 серпня 2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" в електронній формі було укладено договір про надання споживчого кредиту №6964840, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 9000,00 грн, строком на 360 календарних днів (пункти 1.3-1.4 кредитного договору). Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Відповідно до п.1.5.2 кредитного договору знижена процентна ставка становить 0,01% в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 13 вересня 2023 року або протягом трьох календарних днів, які слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Відповідач прийняв умови кредитного договору та підписав зазначений кредитний договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором та 14 серпня 2023 року отримав кредит в сумі 9000,00 грн, що не заперечується відповідачем. Відповідно до п.9.8 кредитного договору, підписуючи цей договір, споживач підтвердив, зокрема, що: - перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України "Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2 ст.12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та розміщена на Веб-сайті; - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ "Авентус Україна" , (далі - Правила), що розміщені на Веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. 25 липня 2024 року між ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" (фактор) та ТОВ "Авентус Україна" (клієнт) укладено договір факторингу № 25.07/24-Ф, відповідно до п.1.1 якого ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" зобов`язалось передати грошові кошти ТОВ "Авентус Україна" за плату, а ТОВ "Авентус Україна" відступити ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги зазначені в реєстрі боржників, який формується в додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно Витягу з реєстру боржників ТОВ "ФК "Авентус Україна" відступило ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" право вимоги заборгованості до боржників, в тому числі боргу відповідача за кредитним договором №6964840 на загальну суму заборгованості в розмірі 190295,53 грн, з яких 5258,12 грн - за тілом кредиту та 13837,41 грн заборгованість за відсотками. Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" від 25 листопада 2024 року змінено найменування позивача на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал". Відповідач частково здійснив погашення заборгованості 5378,83 грн, які зараховано на погашення тіла кредиту у сумі 3741,88 грн та процентів у сумі 1636,95 грн. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості по договору № 6964840 від 14 серпня 2023 року, заборгованість відповідача становить 190295,53 грн, з яких 5258,12 грн - за тілом кредиту та 13837,41 грн заборгованість за відсотками, право вимоги за якими перейшло до позивача за договором факторингу. Крім того, позивачем нараховано проценти за 14 календарних днів (26 липня 2024 року 08 серпня 2024 року) в межах строку договору в розмірі 1464,96 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). В силу положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір був укладений між відповідачем та первинними кредиторами в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом одноразовими ідентифікаторами, що свідчить про повідомлення позичальника кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови відповідно до вимог чинного законодавства України, при цьому відповідач не заперечує факт отримання коштів від кредитора за вказаним договором. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, унаслідок чого у нього виникла заборгованість. Так, звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" посилалося на те, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і становить 20560,49 грн, з яких: 5258,12 грн - тіло кредиту та 13837,41 грн - сума процентів за користування кредитом, нараховані первісним кредитором, проценти за 14 календарних днів нараховані позивачем за період з 26 липня 2024 року по 08 серпня 2024 року у розмірі 1464,96 грн. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме в частині стягнення з нього тіла кредиту в сумі 5258,12 грн. Проти стягнення відсотків за користування кредитом в сумі 15302,37 грн заперечував, оскільки в період коли були нараховані відсотки за кредитом, він проходив військову службу в збройних Силах України, та що на нього поширюється дія Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей". Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оборону України"). Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 "Про часткову мобілізацію", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" № 1126-VII від 17 квітня 2014 року, в Україні оголошено проведення часткової мобілізації. Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право мобілізовані позичальники, військовослужбовці Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та, правоохоронних органів спеціального призначення, залучених до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових завдань. Відповідний правовий висновок міститься і в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 306/1157/15-ц (провадження № 61-2525св18), від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14. Відповідач з 18 січня 2024 року призваний до лав Збройних Сил України і на теперішній час, відповідач проходить військову службу, що підтверджено довідкою ВЧ [NUMBER] від 29 січня 2024 року № 21. Таким чином, на відповідача поширюються правові гарантії, визначені п. 15 ст. 14 Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", однак лише з 18 січня 2024 року, а саме з моменту призову на військову службу. Натомість в даній справі, кредитні правовідносини між позичальником і кредитодавцями, згідно укладеного договору № 6964840, виникли 14 серпня 2023 року і припинили свою дію 08 серпня 2025 року, так як строк дії договору 360 днів припинив свою дію 08 серпня 2025 року. Згідно з розрахунком за Договором про надання споживчого кредиту № 6964840, заборгованість нарахована за період з 14 серпня 2023 року по 23 грудня 2023 року, в межах строку дії договору в сумі 15474,36 грн, та з врахуванням здійснених відповідачем в погашення заборгованості по процентах платежів становить 13837,41 грн. Після відступлення прав вимоги за договором, відповідачу нараховано проценти за 14 календарних днів, з 26 липня 2024 року по 08 серпня 2024 року, в межах строку договору в розмірі 1464,96 грн і після цієї дати товариством не здійснювало жодних додаткових нарахувань. Таким чином, нарахування відповідачу відсотків здійснювалося первісним кредитором на законних підставах, оскільки у періоди нарахування процентів з 14 серпня 2023 року по 23 грудня 2023 року, відповідач не був військовослужбовцем, не проходив військову службу, а тому за вказаний період в даних кредитних правовідносинах між сторонами не підлягають застосуванню норми Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Посилання представника позивача на ненадання відповідачем документів, які б підтверджували право на пільгу для позивача не є підставою для обмеження права відповідача, як військовослужбовця на користування вказаною вище пільгою. Тому доводи позовної заяви про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами, не заслуговують на увагу. Відтак відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів за Договором про надання споживчого кредиту № 6964840 від 14 серпня 2023 року за період з 26 липня 2024 року по 08 серпня 2024 року в розмірі 1464,96 грн. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Частиною 1 ст. 133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 8426 від 16 грудня 2025 року, керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, де вказано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено частково з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 93 % від ціни позову, що становить 2252,83 грн (2422,40 грн.*93 %). Щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то суд встановив наступне. Представник позивача просить суд покласти на відповідача зобов`язання компенсувати позивачу витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Також представником відповідача заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 500,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано Договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, укладений міжТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", надалі клієнт, та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем, надалі адвокат, свідоцтво про право на зайняття Столітнім М.М. адвокатською діяльністю серії КС №9422/10, ордер про надання правничої допомоги серії АІ №2076147, заявку №13566 від 17 листопада 2025 року на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, рахунок на оплату №13566-16/12-2025 від 16 грудня 2025 року, Акт №13566 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 16 грудня 2025 року. Як вбачається з Акту про отримання правової допомоги адвокат надав, а клієнт прийняв послуги професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості за договором №6964840 від 14 серпня 2023 року, укладеним між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем, згідно наведеного в акті розрахунку обсягу та вартості послуг з правової допомоги адвокатом, загальна сума гонорару за надання правової допомоги становить 10000,00 грн. Відповідно до ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи характер виконаної адвокатами роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання процесуальних документів та значимості таких дій у справі, суд дійшов висновку про те, що заявлені сторонами витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Так, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на професійну правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 3 000 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат. З огляду на наявні в матеріалах справи заяви про розгляд справи за відсутності представників сторін, часткового визнання позовних вимог, а також клопотання представника відповідача про зменшення заявлених позивачем розміру витрат на правову допомогу, суд вважає за доцільне зменшити розмір заявлених стороною позивача вимог на відшкодування витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн.

Outcome: approved