Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

У лютому 2025 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивач мотивує тим, що від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Між позивачем та відповідачем 07.11.2011 рішенням Деснянського районного суду м. Києва шлюб було розірвано, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 27.07.2011 і до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 01.08.2023 між позивачем та Національною академією внутрішніх справ України був укладений договір про навчання [PERSON] у закладі вищої освіти № ІД-23 1039-Ю, предметом якого є навчання [PERSON] у наведеному закладі за денною формою здобуття освіти. 29.08.2023 року між позивачем та Національною академією внутрішніх справ України був укладений договір про надання платної освітньої послуги за весь строк навчання [PERSON] (8 семестрів) становить 128 000,00 грн. Відповідач не виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина, у зв`язку з чим станом на 01.02.2025 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 256669,93 грн. На день подання до суду позовної заяви [PERSON] не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює. Навчання на денній формі позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на викладені обставини, та з урахуванням вартості навчання, вартості підручників для навчання, проїзду до навчального закладу, розмір аліментів, який підлягає стягненню на повнолітню дитину, що продовжує навчання, має становити 2500,00 грн., щомісячно. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 06.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. До суду надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання в якому позивач не визнає позовних вимог з огляду на те, що: не доведено необхідності надання допомоги на період навчання, не доведено розмір необхідної допомоги та відсутність доказів, що особа планує стягувати такі грошові кошти саме на витрати пов`язанні з навчанням. Відповідач зазначає що офіційно не працевлаштований та отримує нерегулярний дохід до 7000,00 грн. До суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, мотивована наступним: 29.08.2023 між [PERSON] та Національною академією внутрішніх справ України був укладений договір № ІД23/1039ю/1 про надання платної освітньої послуги (далі - Договір про надання освітньої послуги), за умовами якого загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання (8 семестрів) становить 128 000 гривень. Вартість послуги за роками навчання становить 32 000 гривень за кожен навчальний рік. За умовами Договору про надання платної освітньої послуги (п.3.3) плата за перший семестр вноситься замовником протягом 5 днів з дати зарахування здобувача до закладу відповідно до наказу НАВС. Додатковою угодою до Договору про надання платної освітньої послуги від 02.09.2024 (далі - Додаткова угода) встановлено якого загальну вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання (8 семестрів) становить 132 000 гривень. Вартість послуги за роками навчання становить: за 2023-2024 навчальний рік - 32 000 гривень; за 2024-2025 навчальний рік - 33 600 гривень; за 2025-2026 навчальний рік - 33 600 гривень; за 2026-2027 навчальний рік - 33 600 гривень. Відповідно до п.3.3.1. Додаткової угоди починаючи з 2024/2025 навчального року Замовник вносить плату посеместрово у розмірі 16 800 грн. не пізніше ніж за 10 днів до початку кожного семестру згідно зі затвердженим графіком навчального процесу. Як вбачається з платіжної інструкції від 17.08.2023 № 0.0.3151842221.1 [PERSON] з платіжної карти [PERSON] перераховані кошти за навчання за перший семестр у розмірі 16 000 грн. (копія додається). Відповідно до платіжної інструкції від 24.01.2024 № 0.0.3434284144.1 [PERSON] сплачено за навчання сина за другий семестр - 16 000 грн. Згідно з платіжною інструкцією від 31.07.2024 № 0.0.3795329156.1 позивачем сплачено за навчання сина за третій та четвертий семестри у розмірі 32 000 грн., та 19.03.2025 здійснено доплату у розмірі 1 600 грн. Доводи про те, що кошти, які вже сплачені за навчання [PERSON] , надавались [PERSON] є безпідставними та такими, що не підтвердженими жодними доказами. За 2023-2024 та 2024-2025 навчальні роки кошти за навчання сплачені виключно позивачем. Якщо підсумувати загальний розмір витрачених на навчання коштів, то за два роки навчання він становить 65 600 грн. При цьому плата за навчання вноситься посеместрово заздалегідь, а не щомісячно, тому наведений відповідачем у відзиві підрахунок є не обґрунтуванням, наданим з метою самоусунення останнього від виконання обов`язків щодо утримання сина, який продовжує навчання. З початку навчання участь у матеріальних затратах, пов`язаних з навчанням сина бере лише позивач - [PERSON] . Натомість, відповідач свідомо ухиляється від здійснення покладеного на нього законом обов`язку, незважаючи на неодноразові намагання позивача досягти домовленості стосовно спільної участі у витратах на навчання сина. За два роки навчання жодного разу [PERSON] не брав участі у матеріальних затратах, пов`язаних саме з навчанням сина. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 07.11.2011 рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Вищевикладеним рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 27.07.2011 і до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно договору від 01.08.2023 між позивачем та Національною академією внутрішніх справ України був укладений договір про навчання [PERSON] у закладі вищої освіти № ІД-23 1039-Ю, предметом якого є навчання [PERSON] у наведеному закладі за денною формою здобуття освіти. 29.08.2023 між позивачем та Національною академією внутрішніх справ України був укладений договір про надання платної освітньої послуги за весь строк навчання [PERSON] (8 семестрів) становить 128000,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості Відділу державної виконавчої служби зі сплати аліментів ВП № [NUMBER] у відповідача станом на 01.02.2025 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 256669,93 грн. На день подання до суду позовної заяви [PERSON] не досяг 23 років, продовжує навчання не працює. Навчання на денній формі позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що згідно до відзиву відповідача на позовну заяву він визнає свій обов`язок сплачувати аліменти. Водночас у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що позивачем не доведено необхідність надання допомоги на період навчання сина - [PERSON] , належного обґрунтування суми у розмірі 2 500 грн.; відсутні докази того, що грошові кошти, які позивач планує стягувати, пов`язані з навчанням. Крім того, позивач стверджує, що визначена у позовній заяві сума у розмірі 2500 грн. свідчить про намір позивача перекласти обов`язок з утримання дитини, яка продовжує навчання, повністю на відповідача. При цьому, зазначає, що кожного року влаштовує святкування дня народження спільного сина у себе вдома, де проживає з новою родиною, витрачає фінанси, а також дарує подарунок. Поряд з цим, зауважує, що він має нерегулярний мінливий дохід орієнтовно до 7000 грн., на його утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З огляду на вказані обставини, відповідач стверджує про відсутність підстав для стягнення аліментів на сина [PERSON] , який продовжує навчання. Суд не приймає викладені у відзиві заперечення відповідача, виходячи з того, що з матеріалів справи вбачається, що 01.08.2023 між [PERSON] та Національною академією внутрішніх справ України був укладений договір про навчання у закладі вищої освіти № ІД23-1039ю, предметом якого є навчання [PERSON] у цьому закладі вищої освіти за денною формою здобуття освіти. 29.08.2023 між [PERSON] та Національною академією внутрішніх справ України був укладений договір № ІД23/1039ю/1 про надання платної освітньої послуги, за умовами якого загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання (8 семестрів) становить 128 000 грн. Вартість послуги за роками навчання становить 32 000 грн. за кожен навчальний рік. За умовами Договору про надання платної освітньої послуги (п.3.3) плата за перший семестр вноситься замовником протягом 5 днів з дати зарахування здобувача до закладу відповідно до наказу Національної академії внутрішніх справ України. Додатковою угодою до Договору про надання платної освітньої послуги від 02.09.2024 встановлено загальну вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання (8 семестрів), яка становить 132 000 грн. Вартість послуги за роками навчання становить: за 2023-2024 навчальний рік - 32 000 грн.; за 2024-2025 навчальний рік - 33 600 грн.; за 2025-2026 навчальний рік - 33 600 грн.; за 2026-2027 навчальний рік - 33 600 грн. Відповідно до п.3.3.1. Додаткової угоди починаючи з 2024/2025 навчального року Замовник вносить плату посеместрово у розмірі 16 800 грн. не пізніше ніж за 10 днів до початку кожного семестру згідно зі затвердженим графіком навчального процесу. Як вбачається з платіжної інструкції від 17.08.2023 № 0.0.3151842221.1 [PERSON] з платіжної карти [PERSON] перераховані кошти за навчання за перший семестр у розмірі 16 000 грн. Відповідно до платіжної інструкції від 24.01.2024 № 0.0.3434284144.1 [PERSON] сплачено за навчання сина за другий семестр - 16 000 грн. Згідно з платіжною інструкцією від 31.07.2024 № 0.0.3795329156.1 позивачем сплачено за навчання сина за третій та четвертий семестри у розмірі 32 000 грн., та 19.03.2025 року здійснено доплату у розмірі 1 600 грн. згідно до платіжної інструкції № 0.0.4261267260.1. Доводи про те, що кошти, які вже сплачені за навчання [PERSON] , надавались [PERSON] є безпідставними та такими, що не підтвердженими жодними доказами. За 2023-2024 та 2024-2025 навчальні роки кошти за навчання сплачені виключно позивачем. Загальний розмір витрачених на навчання коштів становить 65 600 грн. При цьому плата за навчання вносилася посеместрово заздалегідь, а не щомісячно, тому наведений відповідачем у відзиві підрахунок не є обґрунтуванням самоусунення позивача від виконання обов`язків щодо утримання сина, який продовжує навчання. Як вбачається з матеріалів справи, з початку навчання участь у матеріальних затратах, пов`язаних з навчанням сина бере лише позивач [PERSON] . За два роки навчання жодного разу [PERSON] не брав участі у матеріальних витратах, пов`язаних з навчанням сина. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину ( стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу) При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. З огляду на викладене, визначений розмір аліментів, який позивач просить стягнути з відповідача на повнолітню дитину, що продовжує навчання, у сумі 2 500 грн. щомісячно, є обґрунтованим. Водночас законодавством України не передбачено звільнення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти під час перебування дитини на канікулах, а той факт, що під час канікул [PERSON] не проходить навчання, не є підставою для звільнення від передбаченого статтею 199 СК України обов`язку батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки канікулярний час входить в період навчання. За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 346/103/17. Твердження відповідача про те, що він на теперішній час не працює, у зв`язку з чим не може утримувати сина, який продовжує навчання, є необґрунтованим і безпідставним. [PERSON] є працездатною особою, має можливість працевлаштуватися, у зв`язку з чим може надавати допомогу на утримання повнолітнього сина під час навчання. Утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання є обов`язком батьків, а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча може її надавати. Довідка про відсутність відомостей про заробітну плату в Реєстрі застрахованих осіб, а також довідка форми ОК-7 свідчать лише про факт відсутності офіційного працевлаштування відповідача, та не доводять неспроможність його за станом здоров`я (встановлення інвалідності, медичні протипоказання) чи з інших об`єктивних причин (відсутність роботи за місцем проживання, отримання статусу безробітного, перебування на утриманні в іншої особи) надавати матеріальну допомогу своєму синові. Не подано відповідачем також будь-яких інших доказів, які б доводили його скрутне матеріальне становище, зокрема, довідки про взяття його на облік центром зайнятості як безробітного, документів про нарахування субсидій, соціальної допомоги малозабезпеченим, довідки за формою 1-ДФ про доходи (а саме про відсутність доходу за попередній рік/роки). Єдиною підставою, коли батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, це, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби (ст. 188 СК України). Натомість, [PERSON] , який є сином [PERSON] , на теперішній час не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює. Навчання на денній формі позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Твердження відповідача про те, що на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим він не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, не можуть бути взяті до уваги, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів (чи уникати такого обов`язку) за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19. Поряд з цим, зазначений у відзиві правовий висновок, який викладений у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 635/1139/17, не є релевантним до спірних правовідносин як такий, що зроблений за інших встановлених фактичних обставин. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов`язок по утриманню малолітніх дітей покладено на обох батьків, суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн., щомісячно, що буде справедливим та достатнім порівнюючи обов`язки кожного із батьків по відношенню до спільних дітей. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини 24.02.2025, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві, тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх спільного сина. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. на користь держави. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved