Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

28 жовтня 2025 року до Дніпровського районного суду міста Кам`янського надійшла позовна заява Дніпровського державного технічного університету до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом примусового виселення без надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстрації місця проживання особи. На обґрунтування вимог зазначено, що 14 червня 2024 року між Дніпровським державним технічним університетом (далі - ДДТУ) та [PERSON] було укладено Договір №11 найму житлового приміщення з фонду житла для тимчасового проживання на платній основі студентського гуртожитку №З ДДТУ, з наданням ордеру №11 від 14 червня 2024 року на вселення в житлове приміщення, який видавався тимчасово на термін дії Договору найму №11 від 14 червня 2024 року. Відповідно до умов договору, п.4.1. відповідачу надавалося у тимчасове користування житлове приміщення, а саме - кімната №32 строком на 1 (один) рік з 14 червня 2024 року по 14 червня 2025 року включно, яка знаходиться у студентському гуртожитку №3 ДДТУ за адресою: [ADDRESS] , зі сплатою в повному обсязі плати за використання приміщення, надання комунальних та інших послуг, відповідно до підпункту 1.3.6. Договору найму. Означене житлове приміщення у студентському гуртожитку №3 ДДТУ, відповідачу було надано для тимчасового проживання на підставі листа Кам`янського міського комітету Профспілки працівників освіти і науки України №12, який датований 2021 роком, як працівнику закладу дошкільної освіти, вихователю Дошкільного - навчального закладу - Центру розвитку дитину №36 «Джерельце", ветерану педагогічної праці, яка внаслідок коштовного, довготривалого лікування залишилася без житла та опинилась на вулиці. Як з`ясувалась пізніше, відповідно до інформаційного листа Кам`янського міського комітету Профспілки працівників освіти і науки України №18 від 29 серпня 2025 року «Щодо прохання [PERSON] про надання кімнати у гуртожитку №3 ДДТУ», наказом №55 від 02 грудня 1996 року Дошкільного закладу №59 міста Дніпродзержинська, відповідач була звільнена із закладу дошкільної освіти ще 30 листопада 1996 року за власним бажанням по догляду за дитиною до 14 років та більш в установах підпорядкованим Міністерству освіти і науки України не працювала. При зверненні до Кам`янського міського комітету Профспілки працівників освіти і науки України щодо надання їй житлового приміщення у зв`язку зі скрутним положенням, як працівнику закладу дошкільної освіти, не повідомили та приховала інформацію щодо її звільнення ще у 1996 році з закладу дошкільної освіти та ввела профспілку в оману. Таким чином, [PERSON] не є ні працівником закладу дошкільної освіти, ні здобувачем вищої освіти ДДТУ, ні найманим або сезонним працівником ДДТУ, а отже, у неї немає ніякого юридичного зв`язку з університетом, отже, немає правових підстав перебувати та проживати у студентському гуртожитку, оскільки, вона не входить до кола осіб, які мають право на проживання в студентському гуртожитку з фонду житла для тимчасового проживання, відповідно до положення про студентські гуртожитки ДДТУ від 24 вересня 2020 р. 14 червня 2025 року строк дії Договору №11 найму житлового приміщення кімнати №32 з Фонду житла для тимчасового проживання студентського гуртожитку №3 ДДТУ закінчився, ордер на вселення в гуртожиток видавався тимчасовий на термін дії договору найму. В подальшому, Дніпровський державний технічний університет немає наміру укладати з відповідачем договір найму житлового приміщення на новий термін, та неодноразово пропонував відповідачу звільнити вказане житлове приміщення та забрати свої речі, які знаходяться з метою збереження в опечатаному житловому приміщенні кімнаті гуртожитку. Станом на сьогоднішній день, ДДТУ не має доступу до кімнати № [NUMBER] студентського гуртожитку №3, оскільки відповідач змінила двірні замки в кімнаті, та ключи знаходиться тільки у неї. Відповідач не проживає в означеному приміщенні, була повідомлена під особистий розпис про звільнення наданою їй приміщення у зв`язку із закінчення строку дії Договору найму, але в добровільному порядку категорично відмовляється надати ключі та звільнити житлове приміщення. Просять суд усунути перешкоди Дніпровському державному технічному університету у користуванні житловим приміщенням кімнатою [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право у користуванні житловим приміщенням кімнатою [ADDRESS] ; виселити [PERSON] , [INFO] , з житлового приміщення кімнати № [NUMBER] студентського гуртожитку №3 Дніпровського державного технічного університету, що розташований за адресою: вул.Дніпробудівська, буд.13а, м.Кам`янське, Дніпропетровська область, знявши [PERSON] з тимчасової реєстрації місця проживання та стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 01 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача адвокат Шведов Є.В. в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовільнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином згідно з вимогами ст.128, 131 ЦПК України, про що в матеріалах справи наявні поштові документи, заяву про розгляд справи без її участі та відзив на позовну заяву не надала, достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України - суд, зважаючи на наявність законних підстав, приходить до висновку про можливість у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наданих сторонами доказів, без вислуховування особистих пояснень відповідача по справі. Розглянувши надані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України №122 від 04 лютого 2019 року «Про закріплення державного майна за Дніпровським державним технічним університетом», закріплене нерухоме державне майно, а саме - студентський гуртожиток [ADDRESS] /а.с.26-36/. 14 червня 2024 року між Дніпровським державним технічним університетом (далі - ДДТУ) в особі керівника, в.о. ректора Солодки Володимира та Куліковою Клавдією було укладено Договір №11 найму житлового приміщення з фонду житла для тимчасового проживання у гуртожитку № 3 ДДТУ на платній основі, з наданням ордеру №11 від 14 червня 2024 року на вселення в житлове приміщення, що підтверджується копіями договору та ордеру /а.с.24, 25/. Відповідно до п.п.1.1. п.1 Договору, відповідачеві у тимчасове користування було надано житло, а саме - житлове приміщення у гуртожитку [ADDRESS] , строком на 1 (один) рік. Відповідно до п.п.1.3.6, 1.3.8, 1.3.9 п.1 Договору, відповідач зобов`язався у встановлені терміни (щомісячно) сплачувати в повному обсязі плату за використання житла, комунальні та інші послуги; допускати у займані наймачем житлові приміщення представників адміністрації гуртожитку; при звільненні житлового приміщення, провести повну оплату всіх комунальних послуг. Строк дії договору - 1 рік з 14 червня 2024 року по 14 червня 2025 року (п.п.4.1 п.4 Договору). Відповідно до п.п.4.5 п.4 Договору, після закінчення встановленого терміну тимчасового проживання наймач зобов`язаний звільнити надане йому житлове приміщення в належному стані та майно гуртожитку, що перебувало в його користуванні в двотижневий строк або продовжити термін дії договору за згодою сторін. Вказане житлове приміщення у студентському гуртожитку №3 ДДТУ, відповідачеві було надано для тимчасового проживання на підставі листа Кам`янського міського комітету Профспілки працівників освіти і науки України №12 від 24 березня 2021 року як вихователю Дошкільного-навчального закладу - Центру розвитку дитину №36 «Джерельце", ветерану педагогічної праці, яка внаслідок коштовного, довготривалого лікування залишилася без житла та опинилась на вулиці /а.с.56/. Але, згідно листа Кам`янського міського комітету Профспілки працівників освіти і науки України, вих. №18 від 29 серпня 2025 року встановлено, що у трудових відносинах [PERSON] з міським комітетом Кам`янської міської організації Профспілки працівників освіти і науки України не перебувала, була звільнена за власним бажанням по догляду за дитиною до 14 років з 30 листопада 1996 року /а.с.57, 58/. 05 травня 2025 року відповідачу було особисто вручено повідомлення, що її заборгованість за проживання в гуртожитку №3 станом на 01 травня 2025 року складає 17046,11 грн., запропоновано до 14 червня 2025 року провести оплату заборгованості в повному обсязі та наголошено, що в разі несплати своєї заборгованості ДДТУ буди змушений прийняти заходи щодо виселення її із студентського гуртожитку, що підтверджується копіями повідомлення та реєстру на отримання повідомлення про заборгованість за проживання в гуртожитку [ADDRESS] /а.с.68, 69/. 16 липня 2025 року помічником ректора з господарчих питань С. Головань було винесено розпорядження по АГЧ №9 про звільнення житлового приміщення в 3-денний строк мешканці гуртожитку [ADDRESS] [PERSON] , заборони допуску [PERSON] до блоку № [NUMBER] , опечатані входу до блоку № [NUMBER] студентського гуртожитку №3 /а.с.70/ та 16 липня 2025 року було складено акт про те, що у зв`язку із закінченням строку дії договору найму житлового приміщення було опечатано вхід до блоку №32 студентського гуртожитку № [NUMBER] із забороною допуску [PERSON] до цього приміщення /а.с.71/. 17 липня 2025 року відповідачеві було особисто вручено повідомлення, що її заборгованість за проживання в гуртожитку №3 станом на 16 липня 2025 року складає 2346,63 грн., зазначено про недотримання [PERSON] п.п.1.3.6 п.1.3 Розділу 1 «Предмет договору та зобов`язання сторін» Договору найму житлового приміщення, повідомлено про закінчення строку чинності договору 14 червня 2025 року та зобов`язання звільнити житлове приміщення в 3-денний строк /а.с.72/. Відповідно до акту, складеного комісією ДДТУ та затвердженого помічником ректора з господарських питань 25 липня 2025 року, зазначено, що 17 липня 2025 року під особистий розпис [PERSON] отримала повідомлення про виселення її до 31 липня 2025 року з гуртожитку №3. 24 липня 2025 року з 08.00 до 17.00 годин для збирання особистих речей та звільнення кімнати [PERSON] не прийшла /а.с.74/. 01 серпня 2025 року ректору ДДТУ від зав. гуртожитками 2,3 Олени Ткач надійшла доповідна записка, згідно якої станом на 01 серпня 2025 року розпорядження №9 не виконано, [PERSON] не звільнила кімнату, особисті речі залишаються у приміщенні гуртожитку /а.с.75/. У зв`язку з викладеним, відповідачеві було повторно надіслано повідомлення від 04 серпня 2025 року про закінчення дії договору найму житлового приміщення, порушення нею умов договору та запропоновано звільнити кімнату гуртожитку до 06 серпня 2025 року. Згідно позовної заяви встановлено, що станом на дату подання позовної заяви [PERSON] не проживає в гуртожитку, була повідомлена під особистий розпис про звільнення наданого їй приміщення у зв`язку із закінчення строку дії Договору найму, але в добровільному порядку категорично відмовляється надати ключі та звільнити житлове приміщення. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.41 Конституції України, та ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст.378 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.ст.317, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Також у ч.7 ст.319 ЦК України передбачено, що власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який його власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку. Згідно зі ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, який укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.7 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року №498, користування жилою площею здійснюється: у гуртожитках державної та комунальної форми власності виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера. За договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату (ч.1 ст. 810 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.815 ЦК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Згідно зі ст.73 Закону України «Про вищу освіту», вищий навчальний заклад відповідно до законодавства та статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності. Перелік платних освітніх та інших послуг, що можуть надаватися державними і комунальними вищими навчальними закладами, затверджується Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року №796 затверджено перелік платних послуг, які можуть надаватись закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності, до якого згідно з п.7 зазначеного Переліку включені послуги у сфері житлово-комунальних послуг. На виконання п.8 ч.1 ст.62 Закону України «Про вищу освіту», п.8 ч.1 ст.54 Закону України «Про фахову передвищу освіту» та абз.3 п.1 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року №498, наказом Міністерства освіти і науки України від 21 листопада 2019 року №1452, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 лютого 2020 року за №114/34397, затверджене Положення про особливості користування гуртожитками закладів фахової передвищої та вищої освіти. Відповідно до п.2 розділу V Положення про користування гуртожитком, плата за проживання у гуртожитках закладу освіти вноситься мешканцями у порядку та строки, встановлені договором найму жилого приміщення у гуртожитку закладу освіти. Ст.ст.3, 6, 627 ЦК України передбачають свободу договору. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ст.127 ЖК України, передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті ради. Згідно ст.129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Ч.1 ст.130 ЖК України визначено, що порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст.132 ЖК України, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. За умовами ст.810 ЦК України, найм (оренда) житла здійснюється на підставі відповідного договору, певний строк, за плату. До договору найму житла крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності застосовується положення ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для поживання у ньому на певний строк за плату. В порушення зазначених норм та правил, та всупереч закінченню дії договору найму житлового приміщення, відповідач відмовляється добровільно звільнити кімнату у гуртожитку. Враховуючи також, що протягом дії договору найму вона не в повному обсязі здійснювала плату за використання нею житла та мала заборгованість, чим порушувала умови договору, позовні вимоги Дніпровського державного технічного університету до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом примусового виселення без надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстрації місця проживання особи підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved