Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою. Заяву мотивує тим, що 19.02.1999 року виконавчим комітетом Калуської міської ради було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого відділ приватизації державного житла виконкому Калуської міської ради посвідчив, що квартира [ADDRESS] належить заявнику на праві спільної часткової власності у розмірі 1/2 частини. Разом із тим під час оформлення та видачі зазначеного свідоцтва про право власності на житло посадовою особою органу була допущена технічна орфографічна помилка у написанні прізвища заявника. А саме у тексті свідоцтва його прізвище зазначено як [PERSON] , тоді як правильне написання його прізвища відповідно до паспортних та інших офіційних документів - [PERSON] . Заявник зазначає, що на момент видачі згаданого свідоцтва про право власності Заявник був малолітньою дитиною віком 12 років, а тому об`єктивно не міг виявити допущену помилку. В подальшому і дотепер, помилка не була виявлена, так як із нерухомим майном не вчинялось ніяких реєстраційних дій, свідоцтво про право власності не пред`являлось ні до органів державної влади та/чи місцевого самоврядування та/чи іншим посадовим особам, тому не було підстав для сумнівів щодо правильності правовстановлюючого документу. Лише згодом, коли заявник звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Калуської міської ради з метою проведення державної реєстрації права власності на вказану квартиру, йому було відмовлено у здійсненні реєстраційних дій, у зв`язку із розбіжністю в написання прізвища. Допущена помилка має виключно технічний та орфографічний характер, полягає у неправильному відтворення м`якого знака в прізвищі заявника та виникла не з його вини. Самостійно усунути допущену у правовстановлюючому документі помилку в адміністративному порядку заявник не має можливості, оскільки орган приватизації, який видавав свідоцтво про право власності на житло від 19.02.1999 року, фактично припинив здійснення відповідних повноважень. Тому заявник змушений звернутися до суду та просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло від 19.02.1999 року, виданого виконавчим комітетом Калуської міської ради, зареєстрованого в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №40 за реєстровим номером 2815/28 від 28.03.1999 року. В прохальній частині заяви заявник просить розгляд справи провести без його участі. Заяву про встановлення факту підтримує. Представник заявника адвокат Долинка О.А. подав до суду заяву у якій просить справу розглянути у їхній відсутності, вимоги заяви підтримують та просять їх задовольнити (а.с.27). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Щодо вирішення даної справи покладається на розсуд суду (а.с.23-25). Заінтересована особа [PERSON] подала до суду пояснення по справі згідно яких просить їх взяти до уваги, не заперечує проти задоволення заяви, окрім того судове засідання провести у її відсутності (а.с.26). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 19.02.1999 року виконавчим комітетом Калуської міської ради, відділ приватизації державного житла виконкому Калуської міської ради посвідчує, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] . Зазначена в цьому свідоцтві квартира зареєстрована в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації а праві приватної власності за зазначеними в цьому свідоцтві громадянами та записана в реєстрову книгу №40 за реєстровим номером 2815/28 від 28.03.1999 року (а.с.20-22). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Калуської міської ради від 27.11.2025 року №82073822 [PERSON] відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку із тим, що виявлено суперечності між даними, вказаними у правовстановлюючому документі та даних паспорту заявника (згідно даних паспорту громадянина України [PERSON] , згідно даних свідоцтва про право власності від 19.02.1999 року - [PERSON] ). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] правильне прізвище [NUMBER] [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13). Аналогічно в посвідченні водія, свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 18.12.1986 року (а.с.14,15), прізвище заявника зазначено саме як « [PERSON] ». Пунктом 12 постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд вважає, що аналіз письмових доказів, які містять в матеріалах справи, а також пояснення заявника, викладені в заяві, свідчать про те, що при видачі свідоцтва про право власності на житло від 19.02.1999 року виконавчим комітетом Калуської міської ради було допущено орфографічну помилку у написанні прізвища заявника, а саме зазначено « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». За таких обставин суд приходить до висновку, що вищевказане свідоцтво про право власності від 19.02.1999року належить заявнику [PERSON] . Встановлення факту приналежності свідоцтва про право власності породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його цивільні права. Іншої можливості встановити цей факт заявник немає, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України,

Outcome: approved