Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

У квітні 2024 позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа- Зміївський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.08.2021 [PERSON] та [PERSON] , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), зареєстровано шлюб, актовий запис N?3258.Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис N?42. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.03.2024, яке набрало законної сили 04.04.2024, по справі N?638/1754/24, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. У березні 2024 року відповідач повідомила позивачу, що у 2021 році мала статеві відносини з іншим чоловіком, під час яких, була зачата дитина [PERSON] , [INFO] , тобто позивач не є біологічним батьком вказаної дитини, оскільки дитина народилась не від позивача. Позивач зазначає, що він має сумніви щодо того, що він є біологічним батьком, проте відповідач не бажає внести зміни про виключення запису про позивача як батька з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , що змусило позивача звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 23 квітня 2024 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву. 10.06.2024 від представника відповідача- адвоката Бабій Л.В. надійшов відзив у справі, відповідно до якого позивач проти задоволення позовних вимог заперечувала. Зазначила, що сумніви позивача щодо його батьківства відносно [PERSON] є його вигадками, ніяких стосунків з іншим чоловіком у 2021 році відповідач не мала. Дитина була зачата під час статевих відносин саме з Позивачем, а тому син [PERSON] є його дитиною, а Позивач є його біологічним батьком. Зазначила, що не проти задоволення клопотання про проведення судової молекулярної генетичної експертизи, проте у зв`язку з тим, що вона з дитиною на даний час проживає у Німеччині та місто Харків та Харківська область постійно перебуває під ракетними обстрілами з боку Російської Федерації, а тому перебування там є небезпечним для життя та здоров`я як дитини , приїхати з маленьким сином [PERSON] для відібрання зразків біоматеріалів у місто Харків вона не зможе, тому вважала доцільним доручити проведення цієї експертизи експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Під час підготовчого судового провадження, а саме 11 червня 2024 року, за допомогою системи «Електронний суд» [PERSON] в особі представника адвоката Бабій Лідії Володимирівни звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. 27.08.2024 до вирішення питання про прийняття зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісним позовом від представника [PERSON] адвоката Бабій Лідії Володимирівни надійшла заява про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду. В тій самій заяві представником відповідача зазначено про те, що відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог за первісним позовом позивача [PERSON] вона не заперечує, позов визнає. Ухвалою суду від 27.08.2024 відмовлено у визнанні позову [PERSON] . Ухвалою суду від 09.10.2024 року по справі призначено судову медичну експертизу. Провадження по справі зупинено. 10.03.2025 року представник позивача подав повторно клопотання про призначення судово-медичної експертизи. Ухвалою суду від 10.03.2025 року по справі призначено судову медичну експертизу, виконання якої доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Провадження по справі зупинено. 02.06.2025 на адресу Шевченківського районного суду м. Харкова від Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення даної експертизи, оскільки на неодноразові призначення дати відбору, [PERSON] із дитиною на відбір зразків біологічного матеріалу не з`являлися. Разом з повідомленням до суду направлені матеріали справи № 638/7246/24та завірена копія акту відібрання зразків буквального епітелію [PERSON] . Ухвалою суду від 02.07.2025 відновлено провадження у справі. 12.08.2025 року від представника позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначає, що нез`явлення відповідачів до експертної установи для відібрання біологічних зразків для проведення судово-медичної експертизи без поважних причин свідчить про їх не бажання отримати точні висновки щодо походження дітей на спростування доводів позивача про оспорювання батьківства, позовні вимоги підтримує, просить закрити підготовче засідання у справі та позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 29.08.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що раніше представником позивача надавалася заява про визнання позову, позивач систематично ухилялася від відібрання зразків для проведення експертизи у справі, що є підставою для визнання судом факту, для з`ясування якого експертиза була призначена. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача 05.09.2024 надав заяву про розгляд справи за відсутністю сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників провадження, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення і в позові слід відмовити із наступних підстав. Відповідно до статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12,81ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 13.08.2021 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) про що зроблено актовий запис № 3258. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.03.2024, яке набрало законної сили 04.04.2024, по справі N?638/1754/24, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У шлюбі у сторін [INFO] народилась дитина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , місце реєстрації: Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 42. Зазначене сторонами не заперечується. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Вимогами ст. 122 Сімейного кодексу України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, походить від подружжя. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно з ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п. 2.13 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема, є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 Сімейного кодексу України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 Сімейного кодексу України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням ст. 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 09.10.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова призначено у справі судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] ? 05.02.2025 від Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшла інформація, про неможливість проведення експертизи, оскільки ані [PERSON] , ані [PERSON] із дитиною [PERSON] для відібрання зразків не з`явилися, що унеможливило відібрання зразків буквального епітелію. 10.03.2025 повторно ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова призначено у справі судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] ? [PERSON] була повідомлена про необхідність з`явитися до Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 09.09.2025 з 10-11 год, або узгодити дату з експертом. 02.06.2025 на адресу Шевченківського районного суду м. Харкова від Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення даної експертизи, оскільки на неодноразові призначення дати відбору, [PERSON] із дитиною на відбір зразків біологічного матеріалу не з`являлися. Разом з повідомленням до суду направлені матеріали справи № 638/7246/24та завірена копія акту відібрання зразків буквального епітелію [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 Цивільного процесуального кодексу України суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Згідно з нормами ч. ч. 1 - 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. 4 ст. 12, ч. ч. 2, 3 ст. 13 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року в справі № 645/1098/18 зазначено, що при вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо. Згідно з частиною четвертою, п. п. 3 - 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У ч. 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З аналізу ч. 1 ст. 109 ЦПК України (зміст якої наведено вище) слідує, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні. Аналогічні висновки висловлені в постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 676/1503/19. Зважаючи на викладене вище, суд враховує той факт, що [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про призначення ухвалою суду судової молекулярно-генетичної експертизи у даній справі, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та була повідомлена про необхідність прибути до експертної установи, не прибула на проведення такої експертизи сама і не забезпечила прибуття на експертизу дитини [PERSON] , яка проживає з нею, для здачі зразків дитини, необхідних для виконання дослідження, і у зв`язку з цим відбір об`єктів біологічного походження для проведення експертизи від дитини не відбирався. Дані обставини, суд розцінює як неналежне (недобросовісне) виконання відповідачем своїх процесуальних обов`язків та невжиття заходів для спростування вимог та доводів позову, якщо вона такі заперечує. Суд зазначає, що вказані обставини щодо цінності як доказу у справах про оспорювання батьківства висновку судово-генетичної експертизи є загальновідомими та очевидно були зрозумілі відповідачу, яка є повнолітньою дієздатною особою. Так, внаслідок поведінки відповідача та відсутності біологічних зразків проведення призначеної судом генетичної експертизи фактично стало неможливим. При цьому, суд враховує, що чинне цивільне процесуальне законодавство України не передбачає можливості відібрання в примусовому порядку біологічних зразків, натомість законодавством передбачені наслідки ухилення від участі у експертизі. Доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість явки [PERSON] разом з малолітньою дитиною для здачі зразків, необхідних для проведення судово-генетичної експертизи, суду не надано. Судом враховано надану 27.08.2024 заяву представника [PERSON] адвоката Бабій Лідії Володимирівни про визнання позовних вимог [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що предметом позову є невизнання батьківства, виключення запису як батька з актового запису про народження дитини, привід відповідача на проведення судово-генетичної експертизи в даному випадку не допускається, тому підлягає застосуванню вимога ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України, а саме визнання факту того для чого була експертиза призначена, того, що позивач [PERSON] не є батьком [PERSON] , [INFO] . Отже, суд вважає безспірним той факт, що [PERSON] ухиляється від проведення експертизи, і встановлює за наслідками ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України факт того, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що нез`явлення [PERSON] разом із дитиною до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи без поважних причин свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про оспорювання батьківства. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 та від 09 вересня 2020 року у справі № 277/836/16-ц. З урахуванням викладених обставин, а саме: ухилення відповідача від участі у призначеній судом генетичній експертизі, яку без участі відповідачки разом з донькою провести неможливо, доказової цінності висновку судової генетичної експертизи для сторін у справі про оспорювання батьківства; не надання суду доказів існування об`єктивних перешкод до участі відповідачки разом з малолітньою дитиною у призначеній судом експертизі; відсутності у суду при розгляді цивільної справи повноважень на примусове залучення відповідача разом з дитиною до участі в генетичній експертизі; неподання відповідачем відзиву на позов та відсутність аргументованих заперечень щодо позовних вимог, враховуючи вищезазначені обставини, із застосуванням вимог ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов до висновку, що позов про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька підлягають задоволенню. Зазначені обставини, які описано вище, на думку суду, є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved