Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 25 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір №114852 в електронній формі, який підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальнику фінансовий кредит у національній валюті України на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути отримані кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання, передбачені договором. Згідно з умовами договору: сума кредиту становить 2000,00 грн; дата надання кредиту - 25.02.2020 року; строк кредитування - 30 календарних днів; валюта кредиту - гривня (UAH); процентна ставка - 2 % на день (730 % річних). Позивач зазначає, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач належним чином зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 28 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу за плату права грошової вимоги до боржників, визначених у реєстрі. Згідно з реєстром боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу № 01-28/10/2021, позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 114852 від 25.02.2020 року. Станом на 24 листопада 2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 10 440,30 грн, з яких: 2 000,00 грн - прострочена заборгованість за основною сумою кредиту; 8 440,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 10 440,00 грн, а також судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн. Ухвалою від 04.02.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні із викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 25 лютого 2026 року. 20.02.2026 через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. До заяви додано докази на підтвердження понесених витрат та докази направлення її відповідачу. В судове засіданні представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача (зворот а.с.5). Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явився, відзиву не подав, судова повістка, яка направлялась за його зареєстрованим місцем проживання повернулася до суду без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.12-13). Крім того, 13.02.2026 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик [PERSON] до суду (а.с.14). Відповідно до положень п. 4 ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 та п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 25 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та [PERSON] був укладений Договір про надання фінансового кредиту №114852, який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL8679. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в сумі 2000 грн., на строк 30 днів,тобто до 25.03.2020 року на банківський рахунок клієнта. Сторонами погоджено, що договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань (п.1.2 індивідуальної частини договору). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730 % річних від суми кредиту в розрахунку 2 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п.1.3). Згідно додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту становлять: за 30 днів строку кредитування на суму кредиту 2000 грн нараховані проценти 3200 грн. Згідно п.2.1 повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюватимуться згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 2.3 обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється на фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. ТОВ «Займер» свої зобов`язання про надання коштів на умовах фінансового кредиту № 114852 від 25.02.2020 виконало належним чином, перерахувавши відповідачу грошові кошти у розмірі 2000 грн., що підтверджено інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» No 569/12 від 17.12.2025 року. 28.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило позивачеві за плату належні йому права вимоги до боржників згідно реєстру. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021 ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Станом на 24.11.2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором №114852 від 25.02.2020 року становить 10440,00 грн. Дана сума складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту 2000,00 грн та простроченої заборгованості за відсотками 8440,00 грн. 25.11.2025 року позивачем ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на адресу відповідача [PERSON] було надіслано досудову вимогу про повернення заборгованості в сумі 10440,00 грн. Однак відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 638 ЦК України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором у договорі засвідчив, що погоджується з усіма без виключення умовами оферти, на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов позики та в подальшому прийняв надані кредитодавцем грошові кошти. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже з матеріалів справи вбачається, що договір про надання споживчого кредиту № 114852 від 25.02.2020 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладений у відповідності до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №114852 від 25.02.2020 року в сумі 10440,00 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту 2000,00 грн.; заборгованість за процентами 8440,00 грн. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно первісному кредитору, ТОВ «Займер», а згодом і ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що права позивача порушені відповідачем [PERSON] , а тому вони підлягають захисту, тобто позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №310338 від 08.01.2026 року (а.с.6). У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ці витрати, понесені на оплату судового збору. Окрім того, позивачем заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10500 грн. Згідно з ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 10500,00 грн позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, який укладений між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем, в якому визначено вартість наданих послуг у розмірі 2000,00 грн за одну годину фактично витраченого часу; додаткову угоду №2 до Договору про надання правової допомоги від 29.12.2025; копію довіреності від 29.12.2025; акт про отримання правової допомоги від 12.02.2026, згідно з яким адвокат Пархомчук С.В. надав ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» правову допомогу під час підготовки позову у справі про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором на загальну суму 10500,00 грн, із детальним описом наданих послуг; рахунок від 12.02.2026 року на оплату правничої допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року та платіжну інструкцію №310749 від 12.02.2026 року на суму 10500 гривень. Частина 4 ст. 137 ЦПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням викладених вище вимог закону щодо визначення розміру витрат на правничу допомогу, беручи до уваги характер спірних правовідносин у цій справі, рівень складності та категорію справи, а також ціну позову, яка становить 10 440 грн., проаналізувавши обсяг наданих адвокатом позивачу послуг і час, витрачений на їх виконання, суд,

Outcome: approved