Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

ТОВ Бізнес Позика звернулося з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором про надання кредиту № 457009-КС-001 від 14.12.2022 у розмірі 38701,30 грн, в якому також просить стягнути з відповідача судові витрати у справі - сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позов обґрунтовано тим, що 14.12.2022 між ТОВ Бізнес Позика та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір № 457009-КС-001, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 38701,30 грн., з яких: 12000,00 грн. - за тілом кредиту, 24901,30 грн. - за процентами та 1800,00 коп. за комісією. 04.09.2025 ухвалою судді відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом з клопотанням про поновлення строку на його подання. У відзиві зазначено, що нарахування процентів після спливу строку дії договору (05.04.2023) є необґрунтованим, крім того згідно договору відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 11400 грн, нарахування процентів у більшому розмірі суперечить умовам спірного договору, положенням ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», нараховані проценти є явно завищеними, вимога про їх сплату не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, чч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності. Крім того зазначено, що відповідач звільнений від сплати судового збору, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи. З урахуванням викладено представник відповідача просить відмовити у позові. Представник позивача подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що істотні умови, зокрема, тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів, зазначені у кредитному договорі, з яким відповідач ознайомився та добровільно погодився на зазначені у договорі умови. В судове засідання учасники справ не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи норми ст. 127 ЦПК України, для забезпечення прав відповідача, з метою недопущення надмірного формалізму та задля всебічного, об`єктивного та повного встановлення всіх обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 13.12.2022 між ТОВ Бізнес Позика та [PERSON] в електронній формі укладено договір про надання кредиту № 457009-КС-001 (Споживчий кредит. Електронна форма). Згідно договору відповідач отримав кредит у розмірі 12000,00 грн, строком на 16 тижнів, до 05.04.2023. Процентна ставка фіксована, стандартна процентна ставка за кредитом становить 2 % в день, знижена процентна ставка - 1,15958126 %. Договором також передбачена комісія за видачу кредиту в розмірі 1800,00 грн. Разом з договором відповідачем в електронній формі підписано паспорт споживчого кредиту. Згідно інформації, наданої АТ «ПриватБанк», на ім`я [PERSON] емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 14 грудня 2022 року зараховано платіж у сумі 12000,00 грн. Із розрахунку заборгованості до договору № 457009-КС-001 вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача становить 38701,30 грн, з яких: 12000,00 грн. за тілом кредиту, 24901,30 грн. - за процентами та 1800,00 грн. - за комісією. Статтею 11 ЦК України визначено, що договори є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ "Про електронну комерцію" (далі - Закон). Згідно зі ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 (кредит) і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем [PERSON] було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у кредитному договорі і він користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущено порушення його зобов`язання в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, сплати комісій. Водночас, вирішуючи питання щодо покладення на відповідача обов`язку сплати визначеної суми відсотків за кредитним договором, суд звертає увагу на таке. Позивачем заборгованість нарахована за період з 14.12.2022 по 05.04.2023, тобто в межах строку кредитування. Розрахунок заборгованості підтверджує складові заборгованості та узгоджується з умовами кредитного договору. Інформація, необхідна для усвідомлення споживачем потенційного обсягу його зобов`язання, зокрема, але не виключно, шляхом зазначення процентної ставки за користування кредитом та орієнтовної вартості кредиту, викладена у договорі. Підписавши договір, відповідач погодився з його умовами. Згідно чч.1, 2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Верховний Суд у постанові від 12.02.2025 № 679/1103/23 висловив правову позицію, що вимога про нарахування та сплату відсотків (2-3% в день), які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Суд вважає, що вимога про нарахування та сплату відсотків за спірним договором, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч.1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Із наведеного суд робить висновки, що позивач, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. З огляду на зазначене, заявлена позивачем до стягнення заборгованість за договором № 457009-КС-001 від 13.12.2022, який до того ж укладений в умовах воєнного стану, по процентах у розмірі 24901,3 грн не є співрозмірною сумі кредиту у 12000 грн, є непропорційно великою сумою відсотків, що суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд вважає за доцільне зменшити розмір процентів за договором до розміру 15723,95 грн., що відповідатиме погодженій сторонами процентній ставці у розмірі 1,15958126 (зазначена у договорі як знижена). Таким чином стягненню з відповідача за договором № 457009-КС-001 від 13.12.2022 підлягає 12000 грн. - за тілом кредиту, 15723,95 грн заборгованість за процентами, 1800 грн. заборгованість за комісією, а в загальній сумі 29523,95 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відсоток задоволеності позовних вимог складає 76,29 %, тому з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 1848,05 грн (2422,40 грн * 76,29 %). Разом з тим, згідно витягу з державного реєстру ветеранів війни № 20251121-00115175 від 21.11.2025, відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи, а тому згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. З огляду на викладене сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1848,05 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial