Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У грудні 2025 року ТОВ «Бізнес позика» за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за Договором № 496018-КС-002 про надання кредиту від 03 серпня 2024 року, в загальному розмірі 18917,89 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10281,57 грн; суми прострочених платежів по процентах - 8636,57 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що 03 серпня 2024 року між сторонами укладено договір про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання умов укладеного договору позивачем надано в кредит відповідачу грошові кошти в сумі 17000,00 грн, строком на 24 тижні до 18 січня 2025 року, стандартна процентна ставка - 1,5% на день за користування кредитними коштами, знижена процентна ставка - 1,1485% в день, денна процентна ставка - 1,16% в день, комісія 2550,00 грн. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 18917,89 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20 січня 2026 року матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 січня 2026 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 24 лютого 2026 року. Витребувано в АТ КБ «Приватбанк» письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); письмовий доказ у вигляді інформації щодо надходження 03 серпня 2024 року кредитних коштів у розмірі 10281,57 грн. на банківську картку № [NUMBER] емітовану на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, у прохальній частині позовної заяви представник позивача просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання, не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Судова кореспонденція надсилалась відповідачу на зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , проте повернулась без вручення адресату за позначкою «адресат відсутній». Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на позовні вимоги. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, судом встановлені наступні обставини та правовідносини між сторонами. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 03 серпня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «Бізнес позика» укладено Договір про надання кредиту № 496018-КС-002 в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». 03 серпня 2024 року позивачем направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 496018-КС-002 про надання кредиту. [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4575, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який боржником введено/відправлено. Отже, 03 серпня 2024 року між сторонами укладено Договір № 496018-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного договору. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 17000,00 грн., строком на 24 тижні до 18 січня 2025 року, стандартна процентна ставка - 1,5% на день за користування кредитними коштами, знижена процентна ставка - 1,1485% в день, денна процентна ставка - 1,16% в день, комісія 2550,00 грн., процентна ставка - фіксована (п. 2.1., п. 2.3., п. 2.4., п. 2.5., п. 2.6., п. 2.7., п. 2.11. Договору). Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 50377,33 грн.(пункт 2.8 Договору). Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованість [PERSON] становить 18917,89 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10281,57 грн; суми прострочених платежів по процентах - 8636,57 грн. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до частини першої ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем заборгованість за договором № 496018-КС-002 про надання кредиту від 03 серпня 2024 року становить в загальному розмірі 18917,89 грн. та складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10281,57 грн; суми прострочених платежів по процентах - 8636,57 грн. Проте, суд не може погодитися в повному обсязі з визначеним позивачем розрахунком заборгованості, з огляду на наступне. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що договір про надання кредиту укладений 03 серпня 2024 року, тобто після прийняття 23 листопада 2023 року Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому до даного договору слід застосувати положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено максимальний розмір відсотків за користування кредитними коштами 1% на день. Отже, суд приходить до висновку, що умови укладеного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами, які передбачені п. 2.4., п. 2.11. договору в розмірі 1,5%, 1,1485% та 1,16% в день, суперечать чинному законодавству, а тому згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними. Суд розраховує заборгованість по відсоткам за укладеним кредитним договором зважаючи на встановлену ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальну денну процентну ставку 1 %. З урахуванням меж заявлених позовних вимог, за період з 03 серпня 2024 року по 18 січня 2024 року (дата повернення кредиту), в межах строку дії договору, розмір заборгованості за відсотками становить в загальному обсязі 23934,54 грн., відповідно до перерахунку на 1% в день від суми кредиту. Як встановлено з розрахунку заборгованості, відповідачем на рахунок погашення заборгованості за відсотками сплачено у загальному розмірі 20294,23 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню залишок суми заборгованості за відсотками у розмірі 3640,31 грн. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що заборгованість відповідача за договором № 496018-КС-002 про надання кредиту від 03 серпня 2024 року станом на 01 грудня 2025 року становить 13921,88 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10281,57 грн; суми прострочених платежів по процентах - 3640,31 грн. Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 605/196/16-ц, які згідно положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин. Кредитний договір, укладений між сторонами, відповідачем не оспорюється, недійсним у судовому порядку не визнавався. Від відповідача заперечень щодо розміру заборгованості не надходило. У зв`язку з чим, позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, в загальному обсязі 13921,88 грн. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжної інструкції № 21048 від 15 грудня 2025 року позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 1782,67 грн., пропорційно розміру задоволених вимог 2422,40 х 13921,88 : 18917,89.

Outcome: partial