Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

07 грудня 2025 року позивач ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 74 447,99 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2023 року між первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 3453095 в електронній формі на суму 14 100,00 грн. Відповідач отримав кредитні кошти, проте свої зобов`язання з їх повернення та сплати процентів не виконав. Позивач набув право грошової вимоги до відповідача на підставі низки договорів факторингу- відступлення права вимоги. Загальна сума до стягнення, заявлена позивачем, становить 74 447,99 грн. Ухвалою суду від 26 грудня 2025 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з виявленими недоліками, розбіжності в адресі реєстрації відповідача та відсутність доказів надсилання копій документів відповідачу. Після усунення позивачем недоліків 05 січня 2026 року, ухвалою суду від 19 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача Варшавський К.А. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки у додаток "Viber" доставлено 20.01.2026 року. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11 лютого 2023 року між первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір № 3453095 про споживчий кредит в електронній формі. Сума кредиту становила 14 100 гривень. Договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та має юридичну силу власноручного підпису. Кредитні кошти були успішно перераховані на банківську картку відповідача. У подальшому відбулося відступлення права вимоги за вказаним договором факторингу від 26.10.2023 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ПРОФІТ. 09.09.2025 року ТОВ «ФК «ПРОФІТ» відступило право вимоги позивачу - ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» згідно договору факторингу № ДО-20250909/001. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно зі ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів не виконав. Разом з тим, суд приходить до висновку про необґрунтованість наданого позивачем розрахунком заборгованості на суму 74 447,99 грн. Як встановлено судом, строк кредитування за договором становив фіксовану кількість днів - 360 днів. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом у встановленому договором порядку. Застосовуючи норми матеріального права, суд керується обов`язковою правовою позицією Великої Палати Верховного Суду згідно постанови від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 та від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц. Велика Палата чітко зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Після спливу цього строку права кредитора забезпечуються виключно ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Отже, нарахування позивачем необґрунтованої суми відсотків та штрафів поза межами 360-денного строку кредитування є безпідставним і незаконним. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, проценти підлягають стягненню виключно в межах первинного строку кредитування. Враховуючи викладене, суд визначає обґрунтований розмір боргу, що підлягає стягненню, який складається виключно з основного боргу тіла кредиту - 14 100,00 грн, нарахованих відсотків у межах строку договору 360 днів - 6 300,00 грн. Загальна обґрунтована сума заборгованості становить 20 400,00 грн. Вимоги позивача про стягнення решти суми у розмірі 54 047,99 грн є такими, що задоволенню не підлягають. Позивачем за подання позовної заяви через підсистему «Електронний суд» було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 1 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки заявлена позивачем ціна позову становила 74 447,99 грн, а позовні вимоги підлягають задоволенню частково на суму 20 400,00 грн, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, розрахований пропорційно : 2 422,40 грн ? 20 400,00 грн / 74 447,99 грн = 663,78 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial