Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Бориславського міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що [PERSON] та [PERSON] є її рідними батьками, шлюб між якими розірвано в судовому порядку22 грудня 2008 року. Батько добровільно не надавав матеріальну допомогу на її утримання, а тому мати була змушена звернутись до суду про стягненняз нього аліментів на утримання позивача в розмірі 25% від усіх видів доходів (заробітку)до досягнення нею повноліття. На даний час позивачка досягла повноліття та є студенткою першого курсу (бакалаврського рівня освіти) Інституту економіки і менеджменту. Вартість освітньої послуги на 2025 /2026 навчальний рік становить 56800,00 грн, які нею сплачені відповідно до квитанцій доданих до позову. Також, у зв`язку із навчанням вона уклала договір № 10-2025-17про надання втимчасове користування ліжко - місця в студентськомугуртожитку Національногоуніверситету «Львівська політехніка» від 1 вересня 2025 року.За чотири місяці 2025 року нею сплачено за проживання 4000,00 грн. Кошти за оплату навчання та проживання їй надала мати. Батько отримує достойне пенсійне забезпечення та працевлаштований, а тому має можливість щомісячно сплачувати аліменти у розмірі 1/4 доходу. У зв`язку з тим, що позивач навчається на денні формі навчання, позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе матеріально. Враховуючи наведене, просить ухвалити рішення, яким стягувати [PERSON] аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення нею 23 років. Також просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачені нею кошти за навчання в Національному університеті «Львівська політехніка» за 2025/2026 навчальний рік в сумі 28684,00 грн та за проживання в гуртожитку в сумі 2000,00 грн, всього 30684 ,00 грн понесених нею витрат. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2025 року вказана позовна заява (справа №438/2042/25) передана судді Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В. Ухвалою судді від 6 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 22 січня 2026 року. Судове засідання 22 січня 2026 року не відбулось у зв`язку з неявкою учасників справи. 23 січня 2026 року від відповідача надійшла заява в якій він просить відкласти розгляд справи. Також просить врахувати його сімейна та матеріальні обставини, визначивши розмір 1/6 або іншу меншу частку його щомісячного доходу , з огляду на наявність у нього іншої дитини та понесення витрат на догляд за батьком. Також від відповідача 3 лютого 2026 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що його єдиним доходом є пенсія, на його утриманні перебуває неповнолітня дочка, він здійснює догляд за хворим батьком. З урахуванням його доходу, наявності неповнолітньої дитини, необхідності догляду за хворим батьком, вважає можливим визначення аліментів у частці не більше ніж 1/6 мого доходу, а за розсудом суду - у ще меншому розмірі, як такому, що відповідає принципу розумності та співмірності. Вимоги про відшкодування половини вартості навчання та проживання в гуртожитку є додатковими витратами на дитину, які регулюються ст. 185 СК України, а не статтею 199 цього Кодексу. Крім того, він не брав участі у виборі навчального закладу, не погоджував платну форму навчання, не надавав згоди на укладення договору та пов`язані з ним витрати. Рішення про платну форму навчання прийняте без мого відома та погодження, при цьому можливість бюджетної форми навчання зі мною не обговорювалась.Враховуючи наведене, просить визначити розмір аліментів у частці, що не перевищує 1/6 мого доходу (пенсії), а з урахуванням усіх обставин - у меншому розмірі, на розсуд суду та обмежити строк стягнення аліментів терміном фактичного навчання - до червня 2029 року, що відповідатиме вимогам закону та реальним можливостям відповідача; - у задоволенні вимог про стягнення половини вартості платного навчання та проживання в гуртожитку - відмовити повністю. Крім того, 3 лютого 2026 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Судове засідання 12 лютого 2026 року не відбулось у зв`язку з неявкою учасників. 14 лютого 2026 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримає та просить задовольнити. 19 лютого 2026 року від відповідача надійшла заява до якої додано підтвердження направлення відзиву та документів, доданих до заяви від 14 січня 2026 року, позивачу у справі. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи заяви сторін, суд вважає за можливе розглядати справу без їх участі. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до частухового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції 11 грудня 2007 року, актовий запис №438. Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 22 грудня 2008 року у справі № 2-695/2008 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією виконавчого листа, виданого Бориславським міським судом Львівської області від 13 січня 2009 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] у розмірі 25% від суми всіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 7 листопада 2008 року і до досягнення нею повноліття. [PERSON] навчається у Інституті економіки і менеджменту Національного університету «Львівська політехніка» на першому курсі денної форми навчання рівня вищої освіти бакалавр та закінчує навчання в червні 2029 року, що підтверджується довідкою від 8 вересня 2025 року № 205. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору про надання в тимчасове користування ліжко-місця в студентському гуртожитку Національного університету «Львівська політехніка» № 10-2025-17 від 1 вересня 2025 року позивач прийняла у тимчасове користування ліжко-місце в кімнаті для проживання в гуртожитку [ADDRESS] . Згідно з фото квитанції від 20 серпня 2025 року № 50233 [PERSON] сплачено 4000,00 грн за гуртожиток [ADDRESS] за період з 1 вересня 2025 року по 30 січня 2026 року. Також відповідно до квитанцій від 28 серпня та 16 грудня 2025 року [PERSON] сплачено за навчання Національного університету «Львівська політехніка» 28684,00 грн та 28684,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З аналізу наведених норми вбачається, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання настає за наступних умов: дитина досягла повноліття, але їй ще не виповнилось 23 років; дитина навчається і саме у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги; платник аліментів має можливість надавати матеріальну допомогу; право позивача на звернення до суду з відповідним позовом обумовлене проживанням разом із ним дитини, яка продовжує навчання. Згідно з частиною 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові Верховного Суду від 6 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу». Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 5 червня 2019 року по справі № 754/866/18. Частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Оскільки судом встановлено, що повнолітня [PERSON] навчається на денній формі, що підтверджується належними доказами, вона позбавлена можливості працевлаштуватись та забезпечувати себе самостійно, а отже потребує матеріальної допомоги батьків. Судом встановлено, що на момент звернення з позовом та розгляду справи згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 7 вересня 2012 року виконавчим комітетом Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області, відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналогічний правовий висновок викладений постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20). Оскільки судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги повнолітній дочці, яка продовжує навчання, не надає, доказів на спростування доводів позивачки щодо можливості надання матеріальної допомоги відповідач не надав; наявність обов`язку відповідача щодо утримання своєї дочки, суд приходить до висновку, що обґрунтованим буде розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки на час навчання, 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи з дати подачі позову, оскільки відповідач має на утриманні неповнолітню доньку, Водночас відповідач не надав доказів щодо витрат на утримання та догляд батька, який за висновок ЛКК, потребує постійного стороннього догляду, а надані довідка щодо можливості здійснення відповідачем догляду за хворим батьком, акт проведення обстеження сім`ї, рішення про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні пост луги з догляду на непрофесійній основі, датовані 2024 роком та не можуть бути належним доказом на підтвердження обставин вказаним у відзиві. Ураховуючи викладене вище, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачки на час навчання, 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи з дати подачі позову підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] сплачені нею кошти за навчання в Національному університеті «Львівська політехніка» за 2025/2026 навчальний рік в сумі 28684,00 грн та за проживання в гуртожитку в сумі 2000,00 грн, всього 30684,00 грн понесених нею витрат, суд дійшов наступного висновку. Згідно із заявою про приєднання до договору від 7 серпня 2025 року № 494-12к про навчання та договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців [PERSON] та її законний представник [PERSON] приєдналися до договору про надання платної освітньої послуги від 17 липня 2025 року 1к-2025. Пунктом 6 вказаного договору передбачено, що вартість освітньої послуги за 2025/2026 навчальний пік становить 56800,00 грн. На підтвердження здійснення оплати за навчання позивач надала копію квитанції до платіжної інструкції від 28 серпня та 16 грудня 2025 року [PERSON] (матір`ю позивача) сплачено за навчання Національного університету «Львівська політехніка» 28684,00 грн та 28684,00 грн. Згідно з фото квитанції від 20 серпня 2025 року № 50233 [PERSON] сплачено 4000,00 грн за гуртожиток [ADDRESS] за період з 1 вересня 2025 року по 30 січня 2026 року. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно із частиною 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Також, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Суд зазначає, що витрати на навчання у вищому навчальному закладі не можна вважати витратами на дитину, що викликані особливими обставинами. Тому вказані витрати не відносяться до додаткових витрат на дитину у відповідності до вимог статті 185 СК України. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 1 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19). На момент звернення позивача із вказаним позовом, вона досягла повноліття, при цьому стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину діючим законодавством взагалі не передбачено. Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно частини 1 пункту 1 статті 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. У відповідності статті 141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору у розмірі 1211,20 грн від якого була звільнена позивач при подачі позову покладаються на відповідача.

Outcome: partial