Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Представник позивача адвокат Боднарчук І.О. у листопаді 2025 року звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі, зазначивши в заяві, що 22.09.2025 року рішенням Херсонського міського суду Херсонської області задоволено позовні вимоги та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. Ухвалюючи рішення по даній справі судом не вирішено позовну вимогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб , що становить 3028 грн щомісячно, починаючи з 20.03.2025 року і до досягнення [PERSON] трирічного віку, також просила стягнути судові витрати по справі. Тому просить ухвалити додаткове рішення. В судове засідання позивач не з`явився в матеріалах заяви міститься заява представника позивача про розгляд питання про винесення додаткового рішення без участі, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач з`явився для участі у судовому засіданні, 02.03.2026 року подав суду? ? заяву у якій просив розгляд справи проводити без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області задоволено позовні вимоги та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. 14.11.2025 року від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. У позовній заяві від 20.03.2025 року [PERSON] також просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3028 грн щомісячно, починаючи з 20.03.2025 року і до досягнення дитиною - [PERSON] трирічного віку. Сторони по справі з 11.08.2023 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області 15.10.2025 року №766/11419/25. [INFO] у сторін народилася дитина [PERSON] про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис № 154. Відповідно до положень ч.2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, що відповідачем не заперечувалось, а також те, що дитина потребує догляду, суд погоджується з доводами позивача, що у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на своє утримання. Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд, при визначенні розміру аліментів на утримання дружини, що підлягає стягненню з відповідача, має встановити та врахувати обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному розмірі. З урахуванням вищезазначеного та того, що відповідач позовні вимоги визнав, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявленої суми на утримання матері дитини, а саме у розмірі 3028 грн. Відповідно до ст.79 СК України, аліменти на дружину за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Щодо витрат на правову допомогу. У позовній заяві, на виконання вимог ч.1 ст. 134 ЦПК України, адвокат Боднарчук І.О. зазначила про те, що позивач поніс очікує понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Відповідно до п.п. 1, 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати та стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. За змістом ч.2 ст.270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Згідно ч.1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно ч.8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги б/н від 25.02.2025 року, додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги від 25.02.2025 року. Повноваження адвоката підтверджені ордером серії АІ № 1450813 від 19.03.2025 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ТР № 000208. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, стороною позивача належним чином доведені витрати на правничу допомогу, доказів не співмірності витрат на оплату правничої допомоги відповідачем суду надано не було, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу як такі, що підтверджені відповідними доказами. На підставі викладеного та

Outcome: approved