Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

31 жовтня 2023 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] (в подальшому прізвище змінено на « [PERSON] ») до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому позивачка просила суд поділити спільне майно подружжя, наступним чином: - визнати право власності [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки розташованої за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер: 5123782000:02:004:3522) водночас припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину цієї земельної ділянки. - визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з господарчими спорудами, загальною площею, 242,8 кв.м., у тому числі житлової площі 79,6 кв. м., та допоміжними (підсобної) - 163,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2030135751237, розташованого за адресою: [ADDRESS] , водночас припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину цього будинку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вказане майно було набуте сторонами під час шлюбу та за спільні кошти, а тому на підставі ст. ст. 60, 61 Сімейного кодексу України, ч. 3 ст. 368 ЦК України є спільною сумісною власністю подружжя та з урахуванням ст. 70 Сімейного кодексу України підлягає поділу у рівних частках. Також, зазначила, що у сторін у шлюбі народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти за взаємною згодою, після розірвання шлюбу будуть проживати разом з позивачкою (матір`ю). Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 06 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 11 годину 30 хвилин 27.03.2024 року. 21 березня 2024 року судом одержано заяву представника позивачки про долучення до матеріалів справи копії рішення Іллічівського міського суду Одеської області по справі від 26 вересня 2023 року по справі № 501/2520/23 про розірвання шлюбу між сторонами. 26 березня 2024 року до суду надійшла зустрічна позовна заява, заява про визнання позовної заяви та клопотання про повернення справи до стадії підготовчого провадження, подані представником відповідача. У заяві про визнання позову відповідач просив задовольнити позовні вимоги та визнати за кожною зі сторін право власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер: 5123782000:02:004:3522, та 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , з одночасним припиненням відповідних прав іншої сторони на ці частки, а також на підставі ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» просив стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати у розмірі 2 679 грн. Зустрічний позов обґрунтований тим, що під час шлюбу сторони також набули автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON» 2011 року випуску, зареєстрований за позивачкою, однак позивачка не включила його до вимог первісного позову. Оскільки відповідач не має доступу до автомобіля та не може ним користуватися, він просить визнати за позивачкою право власності на автомобіль та стягнути з неї компенсацію вартості своєї частки у розмірі 203 391 грн., що становить половину від ринкової вартості автомобілю 406 782 грн. Правовими підставами позову є ст. ст. 60, 63, 70, 71 СК України та ст. 364 ЦК України. Ухвалою суду від 27 березня 2024 року задоволено клопотання представника [PERSON] про повернення справи до підготовчого провадження та про відстрочення сплати судового збору за подання зустрічного позову на один місяць, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя об`єднано з первісним позовом в одне провадження; підготовче засідання відкладено на 13:00 год. 04 червня 2024 року. 08 листопада 2024 року представником позивача за зустрічним позовом до суду було подано заяву про зміну предмета позову обґрунтовану тим, що у процесі розгляду справи відповідачка за зустрічним позовом змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] у зв`язку з укладенням нового шлюбу 13.03.2024 року, а тому виникла необхідність пред`явити позовні вимоги належному відповідачу з урахуванням зміненого прізвища. 30 січня 2025 року позивачка за первісним позовом в підготовче судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання, в якому зазначила, що первісний позов підтримує в повному обсязі, просила суд його задовольнити в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити та слухати справу без її участі. Ухвалами суду від 30 січня 2025 року заяву представника позивача за зустрічним позовом про зміну предмета позову задоволено, встановлено відповідачу за зустрічним позовом строк для подання відзиву, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судове засідання 26 лютого 2026 року сторони та їх представники не з`явилися, від представника позивача за первісним позовом та представника позивача за зустрічним позовом надійшли заяви про проведення засідання, розгляд справи та ухвалення рішення за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 травня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 30.05.2006 року, актовий запис № 195, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26 вересня 2023 року у справі № 501/2520/23. Щодо первісного позову. Судом встановлено, що під час шлюбу сторони набули наступне спільне майно: - земельну ділянку площею 0,092 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер: 5123782000:02:004:3522), відповідно до договору купівлі-продажу від 14.07.2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] ; - житловий будинок з господарчими спорудами загальною площею 242,8 кв.м., у тому числі житлової площі 79,6 кв.м. та допоміжної (підсобної) 163,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2030135751237, розташований за тією ж адресою, відповідно до договору від 14.07.2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки зазначене нерухоме майно набуто сторонами під час шлюбу, доказів того, що зазначене майно було набуто за особисті кошти когось із подружжя або є особистою приватною власністю одного з них, матеріали справи не містять, воно є їхньою спільною сумісною власністю відповідно до вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Доказів наявності шлюбного договору або іншої домовленості щодо іншого розміру часток матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. [PERSON] у заяві про визнання позову визнав позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Згідно з ч. 5 ст. 206 ЦПК України суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд не вбачає підстав для неприйняття визнання позову відповідачем, оскільки воно не суперечить інтересам останнього. За таких обставин суд приймає визнання відповідачем позову та вважає первісний позов таким, що підлягає задоволенню. Щодо зустрічного позову. Судом встановлено, що під час шлюбу сторонами також було набуто автомобіль марки «HYUNDAI», модель «TUCSON», 2011 року випуску, номер кузова (рами, шасі) [NUMBER] , який зареєстровано за [PERSON] . Зазначений транспортний засіб придбано під час шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, а тому відповідно до ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України частки подружжя у спільному майні є рівними. Оскільки автомобіль є неподільною річчю та зареєстрований за [PERSON] , яка фактично ним користується, тоді як [PERSON] позбавлений можливості користуватися автомобілем та виділити в натурі 1/2 частку автомобіля, суд вважає за доцільне визнати право власності на автомобіль за [PERSON] з одночасним стягненням з неї на користь [PERSON] грошової компенсації вартості його частки. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник, частка якого не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості своєї частки. У правовідносинах, в яких позивач просить припинити своє право на частку у спільному майні та отримати компенсацію на свою користь, обов`язкового попереднього внесення грошової суми на депозитний рахунок суду не вимагається. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.03.2021 р. у справі № 501/2211/18, від 03.02.2020 р. у справі № 235/5146/16-ц, від 03.06.2020 р. у справі № 487/6195/16-ц, від 30.09.2020 р. у справі № 552/1514/19. [PERSON] зустрічний позов не визнала, однак відзиву на зустрічну позовну заяву не подала, доказів на спростування позовних вимог суду не надала, клопотань про призначення експертизи для визначення вартості транспортного засобу не заявляла, висновку експерта або довідки суб`єкта оціночної діяльності, складеного на її замовлення для спростування доказів, наданих [PERSON] суду не надала. Відповідно до довідки про вартість майна від 20.03.2024 року, виданої ФОП [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 104/2024 від 26.02.2024 р.), ринкова вартість транспортного засобу становить 406 782 грн. Розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь [PERSON] , становить 203 391 грн. (406 782 грн. / 2). Суд оцінює вказану довідку як належний, допустимий та достовірний доказ, складений суб`єктом оціночної діяльності в межах його повноважень, у відповідності до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», та приймає її як підставу для визначення розміру компенсації, оскільки відповідачкою за зустрічним позовом цей доказ не спростовано та відомості щодо ринкової вартості транспортного засобу не спростовані жодними іншими доказами у справі. З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною ринкову вартість транспортного засобу, визначену відповідно до довідки про вартість майна від 20.03.2024 року, виданої ФОП [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 104/2024 від 26.02.2024 р.), яка становить 406 782 грн. Розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь [PERSON] , становить 203 391 грн. (406 782 грн. / 2). За таких обставин суд вважає зустрічний позов таким, що підлягає задоволенню повністю. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на задоволення первісного позову судовий збір у розмірі 2 679,19 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, [PERSON] підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 2 679,19 грн. З урахуванням задоволення зустрічного позову судовий збір за його подання у розмірі 2 033,91 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved