Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та просить встановити факт належності їй Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.08.2025р.; встановити факт належності заявниці Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , орган, що видав: в/ЗАГС Московського РВС м. Києва, дата видачі 12.12.1991. В обгрунтування заяви зазначає, що звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за консультацією щодо нарахування пенсії. В пенсійному фонді в усному порядку їй було повідомлено, що неможливо здійснити нарахування пенсії, оскільки наявні розбіжності в написанні прізвища у Свідоцтві про народження, Свідоцтві про розірвання шлюбу та паспорті заявника. Зазначає, що в 1970 році свідоцтво про народження заповнювалось російською мовою і прізвище, ім`я, по батькові було зазначено як « [PERSON] ». Первинне свідоцтво про народження було втрачено і заявниця звернулась для повторного його отримання, при отриманні якого помітила, що її прізвище було неправильно перекладено з російської на українську мову, а саме « [PERSON] » перекладено як « [PERSON]. При розірванні шлюбу прізвище заявниці у Свідоцтві про розірвання шлюбу знову ж таки було перекладено як " [PERSON] ». Разом з тим, згідно паспорта її прізвище є « [PERSON] ». Тобто на даний час існує невідповідність між документом, що посвідчує особу заявниці, де її зазначено як « [PERSON] », та свідоцтвом про народження і свідоцтвом про розірвання шлюбу. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02.12.2025р. відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду. Заінтересована особа належним чином була повідомлена про розгляд даної справи, однак письмових пояснень щодо заяви не надала. Від представника заявника надійшла заява про розгляд даної справа за відсутності сторони заявника, в якій також зазначено про те, що заявник та його адвокат підтримують вимоги заяви та просять її задовольнити. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Матеріалами справи встановлено, що згідно з копією паспорту серії [NUMBER] , виданим Московським РУГУ МВС України в м. Києві 19.12.1995р., повне ім`я, по батькові та прізвище заявниці, [INFO] , значиться як « [PERSON] ». При цьому відповідно до Свідоцтва про народження, виданого повторно Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серії [NUMBER] , прізвище заявниці вказано як « [PERSON]. У Свідоцтві про розірвання шлюбу [NUMBER] прізвище заявниці значаться як « [PERSON] ». Тобто, прізвище заявниці у свідоцтві про народження, свідоцтві про розірвання шлюбу не відповідає паспортним даним заявниці. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Встановлення факту належності документів дозволить у подальшому заявниці реалізувати своє право на нарахування пенсійних виплат. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності ряду документів, а саме: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , заявниці. У даному випадку виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності документів. Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] належить Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.08.2025р., та Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , орган, що видав: в/ЗАГС Московського РВС м. Києва, дата видачі 12.12.1991р. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаних документів дозволить в подальшому заявниці реалізувати своє право на нарахування пенсійних виплат, а відтак суд вважає заяву заявниці обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved