Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

В жовтні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк», через представника Кіріченко В.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця в розмірі 52077,72 та судових витрат у справі, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ "ПРИВАТБАНК з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 20.12.2011 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. На підставі вищевказаної анкети-заяви, для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту позичальнику було підключено кредитний ліміт до такого платіжного інструменту: кредитної картки номер [NUMBER] , строк дії 06/15, тип Універсальна mini. Позичальник здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Отже, позичальник не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків. Для користування кредитним лімітом в подальшому позичальник також отримав такі платіжні інструменти: 1) кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 11/15 , тип Універсальна; 2) кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 06/16 , тип Універсальна. 3) кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 07/17, тип Універсальна GOLD. 4) кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 06/21, тип Універсальна GOLD. Також, позивач звертає увагу суду, що у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, Банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 р. - розмір 0 %, а в подальшому із 01.04.22 р. відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру. [INFO] позичальник помер. Таким чином, у зв`язку з порушенням зобов`язань позичальником по Договору, обліковується не сплачена заборгованість у розмірі 52077.72 грн. (з урахуванням списання).04.03.2025 позивач направив претензію кредитора до приватного нотаріуса Кусюк О.А. 29.10.2024 позивач отримав лист від Теплицької державної нотаріальної контори. 09.06.2025 позивач отримав лист від приватного нотаріуса Кусюк О.А., з якого вперше дізнався, що спадкоємцем померлого позичальника є відповідач. 27.06.2025 позивач додатково направив претензію на адресу відповідача щодо сплати заборгованості за Договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 52077.72 грн., що складається із наступного: 17398,50 грн - заборгованості за тілом кредиту. 34679,22 грн - заборгованості за простроченими відсотками. Від представника відповідача [PERSON] давоката [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що усі зазначені документи не можуть бути належними, допустимими та достатніми доказами укладення кредитного договору та підставою для стягнення кредитної заборгованості виходячи з наступного: у заяві позичальника від 20.12.2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, тоді як у позові вказано, що позичальник отримала картку типу - "Універсальна mini". Тарифів обслуговування кредитних карт типу - "Універсальна mini" матеріали справи взагалі не містять. Викладене додатково доводить недоведенність позовних вимог належними доказами. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Як вбачається з наданої позивачем виписки по рахунку позичальник користувалася кредитною карткою, отримувала кредитні кошти з грудня 2011 року по грудень 2014 року, вносила кошти на погашення кредитної заборгованості з грудня 2011 року по серпень 2017 року. За даними розрахунку та виписки, відповідачем отримано в кредит загалом 59741,00 грн, а сплачено 62190,00 грн. При цьому, наявний у справі розрахунок боргу взагалі не містить періоду з 21.12.2011 року по 01.11.2013 року. На підставі викладеного представник відповідача адвокат Мишковська Т.М. просить суд у відзиві на позовну заяву у задоволенні позову відмовити у повному обсязі та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» понесені витрати на правничу допомогу на користь [PERSON] в сумі 10 000 (десять тисяч) грн.. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ткачук В.В. подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що вважає вказані докази по справі такими, що не доводять позовних вимог, зазначає, що довідка про зміну кредитування за карткою не може підтверджувати надання кредитних грошових коштів і є лише підставою для виникнення зобов`язання. Заява-анкета, що міститься в матеріалах справи, не підтверджує видачу картки, її номер, надходження грошових коштів на цю картку, відкриття рахунку і зарахування кредиту на цей рахунок, вона є лише пропозицією укласти договір так як для укладення договору обов`язковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції, доказів чого не надано до матерів справи. Також в зазначеній анкеті відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання, відсутня умова про надання позивачем тієї чи іншої суми, відсутня умова про обов`язок повернення тієї чи іншої суми, відсутній строк надання грошових коштів позивачем та строк повернення цих коштів відповідачем, відсутні будь які посилання на картку з якої відповідач міг отримувати грошові кошти, відсутня умова про отримання цієї картки відповідачем. Також не має жодного доказу, що підтверджувало б отримання відповідачем картки, умови отримання та надання позивачем грошових коштів, відсутній строк на яких надано грошові кошти позивачем та строк повернення цих коштів відповідачем. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За даними виписки, позичальником отримано в кредит 59741,00 грн, а сплачено 62190,00 грн, що свідчить про відсутність у померлої боргу перед банком, а відтак і відсутнім є обов`язок у спадкоємців.На підставі викладеного, представник відповідача [PERSON] адвокат Ткачук В.В. у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у позові та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» витрати нонесені на правничу допомогу в сумі 10 000 (десять тисяч) грн. на користь відповідача: [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. [PERSON] звернулася до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 20.12.2011 та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг. Своїм підписом у заяві від 20.12.2011 [PERSON] дала свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та Банком договір (а.с.21). Згідно наданого розрахунку за договором б/н від 20.12.2021 станом на 29.07.2025 за [PERSON] утворилася заборгованість за отриманим кредитом в сумі 52077.72 грн. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Теплицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районні Вінницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №150. 11.10.2024 АТ КБ «ПриватБанк» направив претензію кредитора до Теплицької державної нотаріальної контори, яка була перенаправлена до приватного нотаріуса Кусюк О.А. (а.с.27). 14.03.2025 АТ КБ «ПриватБанк» направив претензію кредитора до приватного нотаріуса Кусюк О.А. 09.06.2025 АТ КБ «ПриватБанк» отримав лист від приватного нотаріуса Кусюк О.А., з якого вперше дізнався, що спадкоємцем померлого позичальника є відповідачі (а.с.28). 27.06.2025 АТ КБ «ПриватБанк» додатково направив претензію на адресу [PERSON] та [PERSON] щодо сплати заборгованості за договором. Відповідно до виписки зі спадкової справи № 39/2024 до майна померлої [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Гайсинського нотаріального округу Вінницької області, спадщину було прийнято [PERSON] та [PERSON] . (а.с.98-102). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Невиконання грошового зобов`язання за відсутністю коштів у боржника в силу ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності. Неповерненням отриманого кредиту з відсотками в обумовлений строк позичальник [PERSON] порушила в односторонньому порядку зобов`язання, що випливають з умов кредитного договору. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. За змістом наведених вище норм матеріального права, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину, У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року №640/6274/16-ц при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої ст. 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредиторам строків визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Окрім того, у своїй постанові №587/381/15-ц від 04 лютого 2021 року, з урахуванням положень ст. 1281, 1282 ЦК України, Верховний Суд зазначив, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу статей 1281, 1282 ЦК України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц. Оскільки боржник помер, то відповідати перед кредитором на підставі ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. З урахуванням предмету спору у даній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, і звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує вимоги кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження № 61-9358св21), від 22 червня 2022 року у справі № 592/8474/20 (провадження № 61-4657св21), від 05 жовтня 2022 року у справі № 521/10631/20 (провадження № 61-5934св22), від 01 лютого 2023 року в справі № 210/1489/14-ц (провадження № 61-11200св20). Сторонами не надано до суду документів щодо вартості спадкового майна. Разом з цим, очевидним для суду є той факт, що вартість та обсяг успадкованого майна істотно перевищує борг в сумі 52077,72 грн. Таким чином, оскільки [PERSON] та [PERSON] було прийнято спадщину після смерті [PERSON] і до складу спадщини входить: земельна ділянка розміром 1,0964 га, земельна ділянка розміром 0,1278 га, земельна ділянка розміром 2,7805 га, земельна ділянка розміром 1,6300 га, тому відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України вони зобов`язані задовольнити вимоги кредитора АТ КБ «Приватбанк» щодо погашення боргу спадкодавця за отриманим кредитом в сумі 52077,72 грн., у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги до них про стягнення зазначеної суми підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved