Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

ТОВ "ІННОВА-НОВА" звернулося до суду із позовом до Юркул, про стягнення заборгованості за кредитним договором, обгрунтовуючи тим, що 31.05.2025 року між ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" та Юркул укладено Договір про надання грошових коштів у кредит № 8376460525, відповідно до умов якого Позивач зобов`язався надати Відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору кредитор надав позичальнику кредит у розмір 6000 грн та сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач видав Відповідачу кредит у розмірі 6000 грн, чим виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Проте, Відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати коштів за користування кредитом у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку із чим у Відповідача виникла заборгованість, яка станом на день подання позовної заяви становить 27180 грн, з яких: 6000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8280 грн - заборгованість за відсотками, 900 грн - заборгованість комісії за надання кредиту, 12000 грн - пеня. У зв`язку з вищевикладеним, Позивач просить суд стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 27180 грн та понесені судові витрати. Представник позивача в позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача подав відзив у якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на недоведеність факту укладення договору з [PERSON] та отримання ним суми кредиту. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час розгляду справи судом встановлено, що 31.05.2025 року між ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" та Юркул укладено Договір про надання грошових коштів у кредит № 8376460525, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором- 2199 (31.05.2025 07:33). Також відповідачем підписано електронним підписом паспорт споживчого кредиту про умови кредитування. Відповідно до умов вказаного договору, позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн, загальним строком на 360 днів, за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 0.98%, та комісії за надання кредиту у розмірі 15%. ТОВ "ІННОВА-НОВА" належно виконало умови кредитного договору, надавши Відповідачу кредитні кошти у сумі 6000 грн, що підтверджується випискою АТ "Універсал Банк" про зарахування 31.05.2025 року 6000 грн. на картковий рахунок відповідача[NUMBER] . Отже, позичальником свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. Доказів неотримання кредиту не здобуто. Також АТ "Універсал Банк" повідомило, що ним було імітовано на ім`я відповідача картку [NUMBER] . Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідач не надав доказів належного виконання ним зобов`язань за договором кредиту. Частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В пункті 6.4 кредитного договору сторони передбачили, що у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або комісії за надання кредиту та/або процентів за користування кредитом щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту (в тому числі й всіх передбачених платежів), строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Таким чном суд вважає доведеною заборгваність відповідача станом на 16.10.2025 у сумі 15180 грн, з яких: 6000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8280 грн - заборгованість за відсотками, 900 грн - заборгованість по комісії. Вирішуючи питання про сплату неустойки (пені), суд враховує, що відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначено статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи норми чинного законодавства, суд вважає такими, що не підлягають стягненню з відповідача неустойка (пеня) в розмірі 12000 грн., а тому та відмовляє в позові в цій частині. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч наведеним вимогам процесуального законодавства, відповідач не спростував розмір заборгованості в обґрунтованій та законній частині, а також не спростував наявність фактичних та правових підстав звернення позивача з позовом до суду у цій справі, та не довіві наявності підстав для відмови у задоволенні позову. Таким чином, дослідивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача заборгованості за вищевказаним договором у розмірі 15180 грн. Судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (55,85%).

Outcome: partial