Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

30.01.2026 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором №2108156608677 від 23.03.2021 в сумі 41307,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 16000 грн. та судовий збір 2662,40 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23.03.2021 між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] укладено договір №2108156608677. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит в розмірі 4900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач в свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Вказує на те, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором.Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, перерахувавши грошові кошти на рахунок позичальника/картковий рахунок позичальника. Щодо права вимоги заборгованості за договором ТОВ «Коллект центр» до відповідача, то позивач зазначає наступне. 01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача за договором № 2108156608677. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача за договором № 2108156608677. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 2108156608677. Всупереч умов кредитного договору відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Порушення умов кредитного договору не усунув. Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 833966,96 грн., з яких:заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 4900,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 78499,96 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 41307.00 , з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 4900,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 36407,00 грн. та понесені судові витрати. 02.02.2026 суддею отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача,/а.с.41/. Ухвалою судді від 02.02.2026 прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 26.02.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення,/а.с.42/. Ухвала разом з позовною заявою та додатками надсилались відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, та повернулась з відміткою «за закінченням терміну зберігання», /а.с.44/. Поряд з цим, 26.02.2026 до суду надійшла заява [PERSON] , у якій відповідач зазначає, що позов визнає частково, зокрема в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту. Відсотки за кредитним договором вважає завищеними, суму витрат на правову допомогу непропорційною та необґрунтованою. Просить зменшити розмір таких витрат,/а.с.45/. Відповідно до ч. 5 ст. 279ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Судом встановлено, що 23.03.2021 між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг №2108156608677 «Стандартний»,/а.с.10-12/. Згідно п. 1.1. Договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Пунктом 1.2 договору визначено, що кредит надається у строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Пунктом 1.3. договору передбачено орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту, а процентна ставка (базова) становить 2.0 % в день. Дата повернення кредиту 06.04.2021, орієнтована загальна вартість позики 7154.00 грн. (4900,00 грн. тіло кредиту + 686,00 грн. комісія + 1568,00 грн. відсотки за кредитом). Вказаний вище строк кредиту 16 днів також зазначений в умовах заяви-анкети, паспорту споживчого кредиту та графіку платежів. Разом з тим, хоч і позивач не заявляє вимогу про стягнення з відповідача комісії, проте, суд звертає увагу, що положення договору про сплату комісії за обслуговування кредиту суперечать положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору. На підтвердження виконання зобов`язань щодо переказу коштів кредитодавцем відповідачу [PERSON] позивачем надано лист ТОВ «ВейФорПей» щодо підтвердження переказу грошових коштів за договором №2108156608677 23.03.2021 о 13:28 у сумі 4900,00 грн., номер картки отримувача [NUMBER] . Доказ переказу коштів за кредитним договором №2108156608677 від 23.03.2021 знаходиться в електронних матеріалах справи. Встановлено, що відповідач укладення договору позики та отримання у позику коштів не заперечує. Судом встановлено, що 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено Договір факторингу № 1-12, який знаходиться в електронних матеріалах справи. Відповідно до умов договору факторингу № 1-12 первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. Як передбачено п.2.2. даного договору, фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від боржників, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані фактором суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 ТОВ «Вердикт капітал» набуло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2108156608677 у розмірі 41307,00 грн., з яких 4900 грн. сума виданого кредиту, 36407,00 заборгованість за процентами,/а.с.13/. Крім цього, 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги,/а.с.17-22/. Відповідно до умов даного договору, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредиторнабуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора доборжників, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або якізобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), зурахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, а новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором. Як вбачається з Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги ТОВ «Вердикт капітал» передав, а ТОВ «Коллект центр» прийняв Реєстр Боржників, після цього, з врахування умов Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, до ТОВ «Коллект центр» переходять права вимоги до боржників,/а.с.16/. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги ТОВ «Коллект центр» набуло права вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 83399,96 грн., з яких з яких 4900 грн. сума виданого кредиту, 78499,96 грн. заборгованість за процентами,/а.с.30/. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» є новим кредитором у зобов`язанні з відповідачем [PERSON] , а тому має право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за таким договором. Загальний розмір заборгованості відповідача перед ТОВ «Коллект центр», станом на дату набуття права вимоги - 10.01.2023, за кредитним договором №2108156608677 від 23.03.2021 становить 83966,96 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 4900,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 78499,96 грн. Розрахунок заборгованості міститься в електронних матеріалах справи. Проте, як зазначає позивач, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, відповідно до розрахунку заборгованості проведеного станом на 07.01.2026, який знаходиться в електронних матеріалах справи, він просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 41307.00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 4900,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 36407,00 грн. Враховуючи те, що за умовами вищезазначеного договору позики відповідач отримав кошти та користувався ним, що ним не заперечується, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в позику коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суду не надав, відтак, суд доходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТзОВ «Коллект Центр» 4900,00 грн. отриманих кредитних коштів на підставі договору №2108156608677 від 23.03.2021, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за позиченими коштами, просив стягнути заборгованість по процентах за користування цими коштами. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження №14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну сплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України Оскільки кредитним договором №2108156608677 від 23.03.2021 визначено, що строк позики/строк договору складає 16 днів, то строк дії договору закінчився 06 квітня 2021 року, а тому кредитодавець мав право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами лише до 06 квітня 2021 року включно. Отже, за користування коштами за кредитним договором №2108156608677 від 23.03.2021 у позичальника виник обов`язок зі сплати процентів в розмірі 1568,00 грн., що зазначено в графіку платежів. Таким чином, за кредитним договором №2108156608677 від 23.03.2021 у [PERSON] наявна заборгованість в розмірі 6468,00 грн. (4900.00 грн. + 1468,00 грн.), яка підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно із п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн. Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2024 року між ТОВ «Коллект Центр» та АО «ЛігалАссістанс» укладено договір про надання правової допомоги №01-07/2024 /а.с.60-62/. Згідно витягу з заявки №1532 про надання юридичної допомоги від 01.12.2025 адвокатське об`єднання «ЛігалАссістанс» надало ТОВ «Коллект Центр» правничу допомогу по цивільній справі за позовом ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вартість правничої допомоги, згідно детального опису наданих послуг, становить 16000,00 грн. Докази надання правової допомоги позивачу знаходяться в електронних матеріалах справи. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2922,23 грн., виходячи з розрахунку 6468,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 18662,40 грн. (понесені судові витрати (2662,40 грн. - ставка судового збору + 16000,00 грн. - витрати на правничу допомогу) : 41307,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 2922,23 грн., що буде пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved