Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

24 червня 2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом в якому зазначило наступне: - 11.10.2021р. між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] в електронній формі був укладений договір №4984631, відповідно до умов якого товариство повинно надати відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 15000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути вказані кошти та сплатити комісію за надання кредиту та проценти за їхнє користування у встановлені договором терміни. Отримавши кредитні кошти, позичальник своїх зобов`язань щодо повного та своєчасного повернення суми кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. 26.01.2022р. на підставі договору № 26-01/2022-83 ТОВ «МІЛОАН» відступило своє право грошової вимоги за договором № 4984631 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», яке в свою чергу відступило дане право ТОВ «Коллект Центр» на підставі укладеного між ними договору №10-01/2023 від 10.01.2023р. Таким чином позивач набув право вимоги до [PERSON] та просить стягнути з нього заборгованість, яка виникла договором №4984631 від 11.10.2021 в загальному розмірі 93600,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 75750,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги та 2850,00 грн. - заборгованість за комісіями. - 25.10.2021р. між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] в електронній формі був укладений договір №101324275, відповідно до умов якого товариство повинно надати відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 5000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути вказані кошти та сплатити комісію за надання кредиту та проценти за їхнє користування у встановлені договором терміни. Отримавши кредитні кошти, позичальник своїх зобов`язань щодо повного та своєчасного повернення суми кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. 10.02.2022р. на підставі договору № 10-02/2022-50 ТОВ «МІЛОАН» відступило своє право грошової вимоги за договором № 101324275 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», яке в свою чергу відступило дане право ТОВ «Коллект Центр» на підставі укладеного між ними договору №10-01/2023 від 10.01.2023р. Таким чином позивач набув право вимоги до [PERSON] та просить стягнути з нього заборгованість, яка виникла договором №101324275 від 25.10.2021 в загальному розмірі 25925,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 20375,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги та 550,00 грн. - заборгованість за комісіями. - 11.10.2021р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №77275764, за умовами якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сума позики становить 10100,00 грн., процента ставка - 1,99% за кожен день користування позикою. Договір був укладений в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію». 22.02.2022р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклали договір №22/02/2022, відповідно до якого первісний кредитор відступив належні йому права за кредитними договорами в тому числі і за договором № 77275764. В свою чергу ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило дане право ТОВ «Коллект Центр» на підставі укладеного між ними договору №10-01/2023 від 10.01.2023р. Таким чином позивач набув право вимоги до [PERSON] та просить стягнути з нього заборгованість, яка виникла договором №77275764 від 11.10.2021 в загальному розмірі 34220,46 грн., з яких: 10100,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 24118,80 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги та 1,66 грн. - 3% річних Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача загальний розмір заборгованості за вищевказаними договорами в розмірі 153745,46 грн, а також витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн. Ухвалою від 15.07.2025р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву. 28.07.2025р. представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив, в якому вказав, що кредитні договори були укладені в жовтні 2021 року. Відповідно до п. 2.3.1.2 договору № 4984631 від 11.10.2021р. пролонгація даного договору не може перевищувати 60 днів, тобто відрахування строку позовної давності починається з 10.12.2021р. і на даний час строк позовної давності сплинув. Відповідно до п. 2.3.1.2 договору № 4984631 від 11.10.2021р. пролонгація даного договору не може перевищувати 60 днів, тобто відрахування строку позовної давності починається з 10.12.2021р. Також, відповідно до п. 2.3.1.2 договору № 101324275 від 25.10.2021р. пролонгація даного договору не може перевищувати 60 днів, тобто відрахування строку позовної давності починається з 24.12.2021р. Відповідно до п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною договору №77275764 від 11.10.2021р. пролонгація даного договору не може перевищувати 90 днів, тобто відрахування строку позовної давності починається із 09.01.2022р. Таким чином, вважає, що на даний час строк позовної давності сплинув за всіма трьома договорами. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» в повному обсязі у зв`язку зі спливом строків позовної давності, а також у випадку задоволення позовних вимог просив зменшити суму судових витрат на професійну правничу допомогу до 3000 грн. 29.07.2025р. відповідач [PERSON] подав до суду свій відзив, в якому просив врахувати його соціальне та сімейне становище, а саме, що він є інвалідом війни ІІІ групи, перебуває на пенсійному забезпеченні, виховує малолітню дитину та має скрутний матеріальний стан. Також просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю або частково. 01.08.2025р. представник ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. подала до суду відповідь на відзив, в якій вказала, що укладення договорів саме з відповідачем та ознайомлення з їхнім змістом підтверджується долученими до справи доказами. Перебіг строку позовної давності не пропущено, оскільки останній продовжувався на строк дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, який був скасований лише 01.07.2023р., а також строк позовної давності був зупинений на строк дії воєнного стану в Україні. Таким чином, з 12.03.2020 по 01.07.2023р. перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022р. по даний час перебіг позовної давності зупинено, а тому відсутні підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності. Відтак, вважає, що посилання сторони відповідача на пропущення строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом є необгрунтованими і заява останнього про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 04.08.2025р. представник відповідача [PERSON]. подав до суду заперечення в яких вказав, що позивачем не надано доказів того, що саме відповідачем надсилався одноразовий ідентифікатор, яким підписано договори, доказів належності номера телефону, на який надсилався код, [PERSON] , доказів ідентичності договору, який був підписаний та того, із яким ознайомлювався відповідач. Крім цього, представником позивача не надано роз`яснень з того приводу, що веб-сайті відсоткова ставка вказана в розмірі 0,01% в день, а договори містять інші умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами. Просив в задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 15.07.2025р. у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено перше судове засідання з викликом сторін. Ухвалою суду від 24.09.2025р. поновлено представнику позивача Ткаченко М.М. строк на подачу клопотання про витребування доказів та витребувано з АТ КБ «Приватбанк» наступні відомості: - ідентифікаційні дані власника картки та повний номер карток [NUMBER] та [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти) та інші відомості про власника вказаної картки. - докази зарахування на картку [NUMBER] кредитних коштів в сумі 15000,00 грн., які 11.10.2021р. та 5000,00 грн., які 25.10.2021р. були зараховані на неї, а саме виписки за номером карти [NUMBER] за період з 11.10.2021 по 11.11.2021р. - докази зарахування на картку [NUMBER] кредитних коштів у сумі 10100,00 грн., які 11.10.2021 р. були на неї перераховані, а саме витребувати виписки за номером карти [NUMBER] за період з 11.10.2021 по 11.11.2021р. - інформацію чи відкривалась [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банківські картки [NUMBER] та [NUMBER] (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер банківських карток; - інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжними картками [NUMBER] та [NUMBER] за період з 11.10.2021 по 11.11.2021р. - інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). В судовому засіданні представник позивача Ліпкевич І.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в заявах по суті. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно в електронному вигляді через мережу Інтернет укладав кредитні договори за якими отримував кредитні кошти в сумі 15000,00 грн., 5000,00 грн. та 10100,00 грн. Вказані кошти надходили на його рахунок і свій обов`язок по їхньому поверненню він визнає. Нараховані йому відсотки вважає завищеними, оскільки, на його думку, їхній розмір не повинен перевищувати суми боргу по тілу кредиту. Просив задовольнити позовні вимоги частково у визнаних ним сумах. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази та доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 жовтня 2021 року ТОВ «МІЛОАН» в особі генерального директора Вініченко Олексія Віталійовича, з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, уклали між собою Договір про споживчий кредит №4984631. Договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника. Підписання договору відповідачем було здійснено електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора L22709, який був відправлений йому 11.10.2021р. на номер мобільного телефону [NUMBER] , що підтверджується довідкою генерального директора ТОВ «МІЛОАН» про ідентифікацію особи позичальника та акцептування ним договору. В даному договорі сторони погодили, що кредитодавець зобов?язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов?язується повернути Кредитодавцо кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов?язків найманого працівника. Сума (загальний розмір) кредиту становить 15000.00 гривень. Кредит надається строком на 30 днів з 11.10.2021р. (строк кредитування) Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту 10.11.2021р. (п. 1.2-.1.4 договору). Комісія за надання кредиту: 2850,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 9000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього договору (п. 1.5.1-1.7 договору). Пунктом 2.1 передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Квитанцією від 11.10.2021р. підтверджується перерахування ТОВ «МІЛОАН» на рахунок [PERSON] грошових коштів в сумі 15000,00 грн. згідно договору № 4984631, що підтверджує належне виконання кредитором своїх зобов`язань. Згідно Графіка платежів за договором про споживчий кредит № 4984631 від 11.10.2021р. вбачається, що по закінченню строку кредитування визначеного п. 1.3 (30 днів), а саме 10.11.2021р. [PERSON] повинен був сплатити грошові кошти в сумі 26850 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума кредиту, 2850,00 грн. - комісія та 9000,00 грн. - сума нарахованих процентів за користування кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №4984631, у визначений умовами договору строк [PERSON] своїх зобов`язань по поверненню суми кредиту та сплати відсотків не виконала. Загальна сума її заборгованості становить 71850,00 грн., яка складалася з: 15000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2850,00 грн. - комісія та 54000,00 грн. заборгованість за відсотками. 25 жовтня 2021 року ТОВ «МІЛОАН» в особі генерального директора Вініченко Олексія Віталійовича, з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, уклали між собою Договір про споживчий кредит №101324275. Договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника. Підписання договору відповідачем було здійснено електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W80268, який був відправлений йому 25.10.2021р. на номер мобільного телефону [NUMBER] , що підтверджується довідкою генерального директора ТОВ «МІЛОАН» про ідентифікацію особи позичальника та акцептування ним договору. В даному договорі сторони погодили, що кредитодавець зобов?язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов?язується повернути Кредитодавцо кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов?язків найманого працівника. Сума (загальний розмір) кредиту становить 5000.00 гривень. Кредит надається строком на 30 днів з 25.10.2021р. (строк кредитування) Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту 24.11.2021р. (п. 1.2-.1.4 договору). Комісія за надання кредиту - 550,00 грн., яка нараховується за ставкою 11,00% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 1875,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього договору (п. 1.5.1-1.7 договору). Згідно п. 2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Квитанцією від 25.10.2021р. підтверджується перерахування ТОВ «МІЛОАН» на рахунок [PERSON] грошових коштів в сумі 5000,00 грн. згідно договору № 101324275, що підтверджує належне виконання кредитором своїх зобов`язань. Згідно Графіка платежів за договором про споживчий кредит № 101324275 від 25.10.2021р. вбачається, що по закінченню строку кредитування визначеного п. 1.3 (30 днів), а саме 24.11.2021р. [PERSON] повинен був сплатити грошові кошти в сумі 7425,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума кредиту, 550,00 грн. - комісія та 1875,00 - сума нарахованих процентів за користування кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №101324275, у визначений умовами договору строк [PERSON] своїх зобов`язань по поверненню суми кредиту та сплати відсотків не виконав. Загальна сума його заборгованості становить 22425,00 грн., яка складалася з: 5000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 550,00 грн. - комісія та 16875,00 грн. - заборгованість за відсотками. 11.10.2021р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в особі директора Білана В.І. та [PERSON] уклали між собою Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №77275764. Договір підписаний сторонами електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно погоджених сторонами умов: сума позики становить 10100,00 гривень, строк позики 30 днів. Знижена процента ставка 0,796% в день (застосовуються у відповідності до умов Програми лояльності) Процента ставка за понаднормове користування позикою (її частиною) 2,70% в день. Дата надання позики 11.10.2021р. дата повернення 10.11.2021р. Орієнтовна загальна вартість кредиту 12511,88 грн. Довідкою від 10.10.2024р. №КД-000001052/ТНПП підтверджується здійснення ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» за замовленням ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» платіжної операції 11.10.2021р. на карту № [NUMBER] грошових коштів в сумі 10100,00 грн. Вказані обставини підтверджують належне виконання позичальником своїх зобов`язань по наданню позики. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №77275764 від 10.11.2021р., сума боргу [PERSON] станом на 22.02.2022р. становить 34218,80 грн. та складається з: 10100,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 24118,80 грн. сума заборгованості за відсотками. 26 січня 2022р. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «МІЛОАН» уклали між собою договір факторингу №26-01/2022-83, за умовами якого первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 83672331,46 грн., а фактор зобов`язується здійснити фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. Відповідно до п. 6 договору факторингу №26-01/2022-83, оформлення відступлення права вимоги відбувається в такому порядку. За цим договором клієнт відступає, а фактор приймає право вимоги. Реєстр боржників в електронному вигляді (Додаток №1) передається фактору за актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток №2) не пізніше наступного робочого дня після здійснення повного Фінансування на користь Клієнта відповідно до Розділу 7. Право вимоги переходить до фактора після здійснення повної оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого Права вимоги. 26.01.2022р. між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «МІЛОАН» був підписаний акт приймання-передавання Реєстру Боржників за Договором факторингу №26-01/2022-83, згідно якого Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 3679 штук, після чого з урахуванням умов Договору Факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022р. від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №26-01/2022-83, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набув право вимоги до [PERSON] за заборгованістю, яка виникла за договором №4984631 в загальній сумі 71850,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 2850,00 грн. - заборгованість по комісії та 54000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Як вбачається з долученого до справи розрахунку заборгованості, набувши право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» в період з 26.01.2022 по 23.02.2022р. тобто за період 29 дні здійснило нарахування відсотків на суму заборгованості за тілом кредиту (15000,00 грн.) з розрахунку 5% в день та донарахувало [PERSON] заборгованість по відсоткам на суму 21750,00 грн. 10 лютого 2022р. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «МІЛОАН» уклали між собою договір факторингу №10-02/2022-50, за умовами якого первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 50173520,95 грн., а фактор зобов`язується здійснити фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. Відповідно до п. 6 договору факторингу №10-02/2022-50, оформлення відступлення права вимоги відбувається в такому порядку. За цим договором клієнт відступає, а фактор приймає право вимоги. Реєстр боржників в електронному вигляді (Додаток №1) передається фактору за актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток №2) не пізніше наступного робочого дня після здійснення повного Фінансування на користь Клієнта відповідно до Розділу 7. Право вимоги переходить до фактора після здійснення повної оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого Права вимоги. 10.02.2022р. між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «МІЛОАН» був підписаний акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №10-02/2022-50, згідно якого Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 2389 штук, після чого з урахуванням умов Договору Факторингу №10-02/2022-50 від 10.02.2022р. від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №10-02/2022-50, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набув право вимоги до [PERSON] за заборгованістю, яка виникла за договором №101324275 в загальній сумі 22425,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 550,00 грн. - заборгованість по комісії та 16875,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Як вбачається з долученого до справи розрахунку заборгованості, набувши право вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» в період з 10.02.2022 по 23.02.2022р. тобто за період 14 днів здійснило нарахування відсотків на суму заборгованості за тілом кредиту (5000,00 грн.) з розрахунку 5% в день та донарахувало [PERSON] заборгованість по відсоткам на суму 3500,00 грн. 22 лютого 2022р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклали між собою договір факторингу №22/02/2022, за умовами якого первісний кредитор зобов`язався відступити за плату право грошової вимоги в сумі 153662582,15 грн., а Фактор зобов`язувався здійснити фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами позики, укладеними між клієнтом і боржниками. Відповідно до п. 6 договору факторингу №22/02/2022, оформлення відступлення права вимоги відбувається в такому порядку. За цим договором клієнт відступає, а фактор приймає право вимоги. Реєстр боржників в електронному вигляді (Додаток №1) передається фактору за актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток №2) не пізніше наступного робочого дня після здійснення повного Фінансування на користь Клієнта відповідно до Розділу 7. Право вимоги переходить до фактора після здійснення повної оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого Права вимоги. 22.02.2022р. між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був підписаний акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №22/02/2022, згідно якого Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 12130 штук, після чого з урахуванням умов Договору Факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022р. від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Згідно витягу з Реєстру боржників до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором №77275764на загальну суму 34218,80 грн., з яких: 10100,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 24118,80 грн. - сума заборгованості за відсотками. Пунктом 2.5 договору факторингу №22/02/2022 передбачено, що фактор має право здійснити наступне відступлення прави вимоги будь-якій третій особі. 10 січня 2023 року ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклали між собою договір №10/01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прави вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених в додатках №1 та №3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за договорами позики (кредитними договорами) з урахуваннях усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти в розмірі та у порядку, визначених цим договором. 10 січня 2023р. між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був підписаний акт прийому-передачі боржників за договором №10/01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прави вимоги від 10.01.2023р. За вказаним актом первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 207 307 осіб. Після цього, з урахуванням умов договору №10/01/2023 від первісного кредитора до нового кредитора переходять права вимоги заборгованості до боржників і новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №10/01/2023, ТОВ «Коллект центр» набув право вимоги до [PERSON] за заборгованістю, яка виникла за договором №4984631 в загальному розмірі 93600 грн., з яких: 15000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 2850,00 грн. - заборгованість за комісією та 75750,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги. Також, згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №10/01/2023, ТОВ «Коллект Центр» набув право вимоги до [PERSON] за заборгованістю, яка виникла за договором №101324275 в загальному розмірі 25925 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 550,00 грн. - комісія та 20375,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги. Крім цього, згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №10/01/2023, ТОВ «Коллект центр» набув право вимоги до [PERSON] за заборгованістю, яка виникла за договором №77275764 в загальній сумі 34220,46 грн., з яких: 10100,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 24118,80 грн. - сума заборгованості за відсотками та 1,66 грн. - 3% річних. Звертаючись до суду, позивач вказав, що кредитні зобов`язання відповідача до теперішнього часу залишаються невиконаними, а тому просив стягнути з нього заборгованість за трьома вищевказаними договорами в загальній сумі 153745,46 грн., з яких: 30100,00 грн. - заборгованість за тілами кредиту, 120243,80 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 3400,00 грн. - заборгованість за комісіями та 1,66 грн. - 3% річних. Мотиви суду та застосовані норми права Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно ст.. 4, 5 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовою зокрема вважається послуга з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. Статтею 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. Отже, укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим. При цьому, судом, згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. На виконання ухвали про витребування доказів АТ КБ Приватбанк» надано до суду відомості з яких слідує, що на ім`я відповідача в банку було емітовано карту № [NUMBER] та картку № [NUMBER] , які містять зарахування 15000,00, 5000,00 та 10100,00 грн. Номер телефону [PERSON] - [NUMBER] , що відповідає номеру телефону, на який були відправлені одноразові ідентифікатори для підписання [PERSON] кредитних договорів та спростовує доводи представника відповідача, викладені у запереченнях, щодо відсутності належних доказів належності вказаного номеру телефону [PERSON] та його використання останнім при укладенні договорів. Отже, в даній справі судом встановлено, що [PERSON] з фінансовими установами ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «МІЛОАН» було укладено договори, за якими відповідачем було отримано фінансові послуги з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Взявши на себе обов`язок з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. Суд також бере до уваги, що факту укладення кредитних договір, отримання за ними кредитних коштів на свій рахунок, а також позовні вимоги в частині: заборгованості по тілу кредиту в сумі 15000,00 грн. за договором № 4984631, заборгованості по тілу кредиту в сумі 5000,00 грн. за договором № 101324275 та заборгованості по тілу кредиту в сумі 10100,00 грн. за договором № 77275764, були визнані відповідачем [PERSON] в судовому засіданні після надходження до суду відомостей від АТ КБ «Приватбанк». Відтак, суд враховує положення п. 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України, яким передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частини першої та четвертої статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною шостою статті 263 ЦПК України передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Таким чином, з урахуванням обставин справи та визнання [PERSON] позову в частині вимог про стягнення з нього заборгованостей за тілом кредитів, що не суперечить вимогам законодавства та інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Також суд вважає обгрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованостей за комісією, оскільки її розмір та сплата за надання кредиту передбачена п. 1.5.1 договорів №4984631 та № 101324275. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом та комісією, також просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, проти розміру якої сторона відповідача заперечувала. Даючи оцінку доводам сторін в цій частині, суд виходить з наступного. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Положеннями статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно приписів абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, у випадку настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти. Відповідно до п. 2.1-2.2 договору №4984631, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, визначених в п. 1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4 У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 Договору. Згідно п. 2.2.3 договору, проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6 договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процента ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п. 1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгації) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової згоди позичальника. Пунктом 2.3 договору передбачено, що продовження вказаного в п. 1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових та стандартних (базових) умовах, наступним чином: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Пунктом 2.3.1.2 договору визначено пролонгацію на стандартних (базових) умовах. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору. Згідно п. 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4 Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п. 1.4 договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно п. 1.3 та п. 2.3 цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4 «Відповідальність сторін» та п. 3.2.5 Договору. Відповідно до п. 3.2.5 Договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником умов цього договору кредитодавець з дотриманням вимог законодавства має право стягнути заборгованість в примусовому порядку та/або звернути стягнення на майно, що належить позичальнику на праві власності. Аналогічні умови вказані і в договорі про споживчий кредит № 101324275. Крім цього, в п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в редакції чинній на час укладення договору № 77458642, вказано, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому Договором позики за кожен день понадстрокового користування позикою (або її частиною) починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Як слідує з долучених до справи розрахунків заборгованості, первісними кредиторами: ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було здійснено нарахування відсотків [PERSON] за договором №4984631 в сумі 54000,00 грн., за договором №101324275 в сумі 16875,00 грн. та за договором № 77275764 в сумі 24118,80 грн. Суд погоджується з вказаними розрахунками та вважає, що саме такий розмір заборгованості по відсоткам є обґрунтованим, оскільки їхнє нарахування позичальниці було здійснено в межах пролонгованого періоду строку кредитування та за розмірами відсоткових ставок, передбачених умовами договорів. Водночас, суд вважає, що відсотки за період з 26.01.2022р. по 23.02.2022р. в сумі 21750,00 грн. та за період з 10.02.2022 по 23.02.2022р. в сумі 3500,00 грн., які були донараховані [PERSON] ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» після набуття даним товариством права вимоги, суд вважає безпідставними, оскільки їх було нараховано за межами строку кредитування, що прямо суперечить п. 2.2.3 Договору, яким визначено, що після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгації) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Таким чином, враховуючи вказані обставини, суд доходить висновку про наявність у [PERSON] підтвердженої кредитної заборгованості на загальну суму 128493,80 грн., з яких заборгованість за договором № 4984631 в сумі 71850,00 грн., заборгованість за договором № 101324275в сумі 22425,00 грн. та заборгованість за договором № 77275764 в сумі 34218,80 грн., право вимоги на яку набув позивач за укладеними між ним та кредитодавцем відповідача договором про відступлення (купівлю-продаж) прави вимоги №10/01/2023, суд знаходить позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє за безпідставністю. Щодо строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини 1, 5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. У частині 1 статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). В даній справі встановлено, що договір про споживчий кредит № 4984631 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений 11.10.2021р. зі строком кредитування 30 днів, тобто до 10.11.2021р. Договір про споживчий кредит № 101324275 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений 25.10.2021р. зі строком кредитування 30 днів, тобто до 24.11.2021р. Договір позики № 77275764 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений 11.10.2021р. зі строком кредитування 30 днів, тобто до 10.11.2021р. Проте, у зв`язку з неповерненням по закінченню строку кредитування кредитних коштів і сплати процентів та продовженням користування кредитними коштами, відбулася пролонгація ще на 60 та 90 днів, які завершилися по договору № 4984631 - 09.01.2022р., по договору № 101324275 - 23.01.2022р., по договору № 77275764 - 08.02.2022р. Таким чином, з 10.01.2022р. та з 24.01.2022р. у ТОВ «МІЛОАН» та з 09.02.2022р. у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виникло право на звернення до суду за захистом своїх прав і трирічний строк загальної позовної давності закінчувався у відповідні дати січня-лютого 2025р. З даним позовом до суду позивач звернувся 24.06.2025р., тобто поза межами строку позовної давності. Однак, суд бере до уваги посилання представника позивача Ткаченко М.М. на положення п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції чинній на момент подачі позову) відповідно до якого, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. У зв`язку з військовою агресією рф проти України указом Президента від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України запроваджено правовий режим воєнного стану з 24.02.2022, дія якого неодноразово продовжувалась відповідними указами Президента України та який продовжує свою дію дотепер. Таким чином, врахувавши, що з 24.02.2022р. перебіг позовної давності було зупинено, суд доходить висновку, що ТОВ «Коллект Центр» не пропущено строк на звернення до суду із даним позовом, а тому суд не вбачає підстав для відмови в його задоволенні у зв`язку з пропущенням строку позовної давності. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2034,82 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (84%). Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу необхідно зазначити таке. Відповідно до ч.1. п.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.1,2 ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, укладеного між адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект центр», копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс» з переліком правничих послуг та їхньої вартості, заявку на надання юридичної допомоги №287 від 01.05.2025р. та витяг з акту №10 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025р., в якому зазначено вид наданих послуг, витрачений час та їхню вартість (надання усної консультації 2 год. на суму 4000 грн., надання письмової консультації 1 год. на суму 3000 грн. та складання позовної заяви 6 год. на 18000 грн.) на загальну суму 25000,00грн. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження№ 12-171гс19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. За таких обставин суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 25 000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» понесені в даній справі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial