Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Товариство звернулось до суду із вищезазначеним позовом. Позивач посилається на те, що між [PERSON] та ТзОВ «Розтоцьке» укладено Договір оренди землі № б/н від 12.04.2016 року, Додаткову угоду б/н від 11.04.2018 року (якою визначено нового орендаря ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та внесено зміни до договору) щодо земельної ділянки площею 2,3668 га, кадастровий номер земельної ділянки 6122655300:01:001:0157), право оренди за яким зареєстроване відповідно до вимог чинного на момент укладення договору законодавства України у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право: 14809911. Договір укладено строком на 7 (сім) років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди. Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію». Маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі від 12.04.2016 року, 22.02.2025 року Товариством надіслано [PERSON] лист-повідомлення вих.№648 від 18.02.2025р. про намір продовжити дію договору оренди землі. Таким чином, до закінчення строку дії договору оренди Позивач, як добросовісний орендар, маючи законні сподівання на продовження дії договору оренди землі на новий строк, у встановленому порядку звернувся до орендодавця з метою реалізації переважного права на поновлення договору, яке йому гарантоване умовами договору та положеннями вказаної норми права та запропонував підписати додаткову угоду, що підтверджується квитанцією установи поштового зв`язку про прийняття поштового відправлення та повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач зобов`язаний був протягом місяця розглянути на предмет відповідності вимогам закону, узгодити, за необхідності, істотні умови договору, а за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі, укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист [PERSON] не надала, тобто не скористалась правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечила проти продовження Договору на новий строк. При цьому Позивач (орендар) належно виконував свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором та законом строк повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк та надав проєкт додаткової угоди. Зазначена земельна ділянка перебувала в оренді Товариства, та перебуває в користуванні на момент подання позову. Відповідач, у відповідь на отриманий проєкт додаткової угоди, не надіслав повідомлення про заперечення на пропоновані умови або зустрічну пропозицію, що вказує на існування правових підстав для визнання додаткової угоди укладеною. Отже, Позивач вважає поновленим Договір оренди землі на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», а тому наявні підстави для визнання укладеною Додаткової угоди про поновлення строку його дії в судовому порядку. Разом з тим, Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.10.2025 року 446996564, право оренди вказаної земельної ділянки, яка знаходиться на території Залозецької селищної ради Зборівського району, Тернопільської області, проведено державну реєстрацію іншого речового права: номер запису 59908437. Таким чином Товариству стало відомо про те, що [PERSON] уклала договір оренди земельної ділянки, яка знаходилась в оренді у Позивача, з ПАП "Агропродсервіс", у зв`язку з чим просить визнати укладеною додаткову угоду № б/н від 01.02.2025 року до договору оренди землі б/н від 12.04.2016 р. з урахуванням укладеної додаткової угоди №б/н від 11.04.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та [PERSON] . Визнати відсутнім у Приватного агропромислового підприємства «Агропродсервіс», права оренди земельної ділянки площею 2,3668 га, кадастровий номер земельної ділянки 6122655300:01:001:0157), яка розташована на території Залозецької с/ради Зборівського р-ну., Тернопільської обл. (номер запису про інше речове право: 59908437). Скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 2,3668 га, кадастровий номер земельної ділянки 6122655300:01:001:0157), яка розташована на території Залозецької с/ради Зборівського р-ну., Тернопільської обл. (номер запису про інше речове право: 59908437). Ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та визначено, що дану справу слід розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 03 грудня 2025 року здійснено перехід розгляду справи зі спрощеного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. Залучено в якості 3 особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Ярошко А.В. 12 грудня 2025 року до суду від представника відповідача ПАП «Агропродсервіс»- Карачка І.В., а 24.12.2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Сушко А.С. надійшли відзиви на позовну заяву, згідно яких відповідач [PERSON] не мала наміру поновлювати строк дії договору оренди землі б/н від 12.04.2016 року з позивачем, про що повідомляла Товариство, направивши 15.12.2024 року останньому лист з відповідним повідомленням та 11 березня 2025 року відповідь на лист-повідомлення. Тому, в подальшому, у зв`язку з припиненням вказаного договору оренди землі, відсутністю обмежень чи обтяжень стосовно об`єкта оренди, між [PERSON] та ПАП «Агропродсервіс» 12.04.2025 року було укладено договір оренди землі щодо спірної земельної ділянки, який було зареєстровано 09.05.2025 року державним реєстратором. Вказують, що позов є необґрунтованим та безпідставним, а тому просять в задоволенні позову відмовити. Представник позивача подав заяву про слухання справи в його відсутності, позов підтримує. Представник відповідачів - адвокат Сушко А.С. згідно поданої заяви заперечив щодо задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на викладені у відзиві обставини. Представник третьої особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів державний реєстратор речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Ярошко А.В., будучи повідомленим, в судове засідання не з`явився, заперечень не надав. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,3668 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ 3926866 (а.с.23, 48). 12 квітня 2016 року між [PERSON] та ТзОВ «Розтоцьке» укладено Договір оренди землі б/н, а пізніше Додаткову угоду б/н від 11.04.2018 (якою визначено нового орендаря ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та внесено зміни до договору) щодо земельної ділянки площею 2,3668 га, кадастровий номер земельної ділянки 6122655300:01:001:0157), яка розташована на території Залозецької с/ради Зборівського р-ну., Тернопільської обл, право оренди за яким зареєстроване відповідно до вимог чинного на момент укладення договору законодавства України у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право: 14809911. Договір укладено строком на 7 (сім) років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди землі. Дані обставини знайшли своє підтвердження копією договору оренди землі б/н від 12.04.2016 року (а.с.18-19), копією додаткової угоди б/н про зміну сторони та внесення змін до договору оренди від 11.04.2018 р. (а.с.20), копією витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.17). Відповідно до п.8 вказаного договору оренди землі, цей договір укладено на 7 років, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с.18). 18 лютого 2025 року Товариство склало [PERSON] лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди (а.с.24), разом з проєктом додаткової угоди від 01.02.2025 року (а.с.22 на звороті), в якому запропонувало розглянути вказаний проєкт та продовжити термін дії укладеного договору оренди землі на строк 7 років. Даного листа було надіслано 22 лютого 2025 року рекомендованим поштовим відправленням №0505258089051 з описом вкладення за зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] , що збігається з адресою, яка зазначена в договорі оренди землі. Дані обставини знайшли своє підтвердження копією фіскального чеку оплати рекомендованого листа (а.с. 31) та копією опису відправлення (а.с.31 на звороті). Відправлення отримано [PERSON] 27.02.2025 р. До відзиву на позовну заяву представником відповідача надано суду копію листа-повідомлення відповідача [PERSON] від 04.12.2024 року (а.с.53) на адресу ТзОВ «Західна агровиробнича компанія». У вказаній заяві [PERSON] повідомляє орендаря про те, що після закінченням терміну дії договору оренди від 12.04.2016 року, вона не має наміру продовжити термін дії договору або укладення нового договору оренди, оскільки має намір господарювати на власній ділянці самостійно, та просить припинити користування даною ділянкою з моменту закінчення права оренди і дії договору оренди з 11 квітня 2025 року. Лист відправлено на адресу позивача рекомендованими поштовими відправленнями №4601900047000, що підтверджується рекомендованим повідомленням, поштове відправлення одержано за довіреністю Товариства 19.12.2024 р. (а.с. 86-87). Аналогічно [PERSON] 11.03.2025 року склала відповідь на лист-повідомлення (а.с.54), який відправлено 15.04.2025 на адресу позивача рекомендованими поштовими відправленнями №4601900059556, що підтверджується рекомендованим повідомленням, описом вкладення та фіскальним чеком (а.с. 89). Таким чином відповідач своєчасно з урахуванням вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі", ст. 126-1 ЗК України повідомив орендаря щодо небажання продовжувати орендні правовідносини, тобто чітко та однозначно, а також заздалегідь висловив свою позицію і така була належним чином доведена до відома орендаря у листі. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №447061957 від 09.10.2025 року, 30.05.2016 року було зареєстровано право оренди вказаної спірної земельної ділянки на підставі договору оренди № б/н 12.04.2016 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «Розтоцьке»/ ТОВ «Західна агровиробнича компанія» номер запису про інше речове право 14809911 (а.с.23 на звороті). Надалі було зареєстровано право оренди вказаної спірної земельної ділянки на підставі договору оренди № б/н від 12.04.2025 року укладеного між [PERSON] та орендарем ПАП «Агропродсервіс» номер запису про інше речове право 59908437 (а.с. 23). Договір укладено строком на 10 років. Дата закінчення дії 12.04.2035 р. з правом пролонгації. Згідно п.п.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Згідно зі статтею 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У частині першій статті 777 ЦК України закріплено переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачено певну процедуру здійснення цього права. Відповідно до частин першої та другої статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Законом України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин,) визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частин першої та другої статті 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про оренду землі» до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди. Згідно з частиною п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Аналіз положень частини першої-п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» свідчить про те, що для визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення Такий правовий висновок про застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18). Водночас, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива за умови як дотримання встановленої цією нормою (частини друга-п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі») процедури, так і наявності волевиявлення сторін. Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 23 січня 2019 року у справі № 902/619/17, від 27 червня 2019 року у справі № 923/925/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 912/1138/19, від 17 травня 2022 року у справі № 384/30/21 (провадження № 61-21267 св 21), від 24 квітня 2023 року у справі № 608/2591/21 (провадження № 61-813 св 23). У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2019 у справі № 908/2314/18 зазначено, що саме лише визнання відмови протиправною не може бути підставою для поновлення договору оренди землі за частинами першою-п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки для поновлення договору оренди за цими частинами необхідне погодження обох сторін щодо істотних умов договору. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї, визначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном». Відповідно до статті 316 ЦК України право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Правомочність власника - в його праві володіти, користуватися й розпоряджатися майном у межах, встановлених законом (випливає зі статті 317 ЦК України). Право користування є одним з видів речових прав на чуже майно (стаття 395 ЦК України). Задля дотримання балансу між правами та законними інтересами власника та користувача (орендодавця та орендаря) законодавець передбачив, що власник-орендодавець захищений правом вибору, здавати або не здавати своє майно в оренду, та правом змінювати умови договору при його переукладенні на новий строк; орендар, який належно виконував свої обов`язки за договором оренди, захищений тим, що за прийнятності для нього нових умов, саме він має переважне право укладення нового договору перед будь-якими іншими особами (постанова Верховного Суду 18 січня 2018 року у справі № 910/12017/17). Оскільки орендодавець відмовився поновлювати договір оренди землі на попередніх умовах, суд відзначає відсутність за даних обставин справи порушення переважного права орендаря, адже переважне правоорендаря наукладення договоруоренди земліна новийстрок неможе домінуватинад виключнимправом орендодавця,як власниказемельної ділянки,щодо користуваннята розпорядженнянею навласний розсудпісля закінченнястроку діїдоговору орендиземлі. Для пролонгації відносини оренди та реалізації переважного права на укладення договору оренди на новий строк необхідною є згода обох сторін, одного лише волевиявлення орендаря недостатньо (див. постанову КЦС Верховного Суду від 28.05.2024 справа № 604/648/23). Так, судом встановлено, що між [PERSON] та ТзОВ «Розтоцьке» укладено Договір оренди землі № б/н від 12.04.2016 року, Додаткову угоду № б/н (якою визначено нового орендаря ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та внесено зміни до договору) від 11.04.2018 року щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3668 га, кадастровий номер земельної ділянки 6122655300:01:001:0157 строком на 7 років. Відповідно у позивача право оренди земельної ділянки закінчувалось 11.04.2025 року, що узгоджується із висновками, які містять у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.03.2024 у справі № 902/1207/22. 15 грудня 2024 року орендодавець [PERSON] надіслала на адресу Товариства «Західна агровиробнича компанія» лист, в якому повідомила орендаря про те, що після закінченням терміну дії договору оренди від 12.04.2016 року, вона не має наміру продовжити термін дії договору або укладення нового договору оренди, оскільки має намір господарювати на власній ділянці самостійно, та просить припинити користування даною ділянкою з моменту закінчення права оренди і дії договору оренди з 11 квітня 2025 року. За вказаних обставин в орендаря відсутнє право на поновлення договору оренди землі. Такий висновок викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14/65цс18), згідно з яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Суд приходить до висновку, що подальше направлення Товариством 22.02.2025 року пропозиції про продовження оренди, за умови отримання ним волевиявлення орендодавця про небажання продовження оренди, не може слугувати підставою для поновлення дії орендних відносин між сторонами.

Outcome: dismissed