Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс» звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаною позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс» заборгованість за кредитним договором №1056565 від 17.09.2020, в сумі 16 400,00 грн (шістнадцять тисяч чотириста гривень 00 копійок), яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 5 000,00 гривень (п`ять тисяч гривень 00 копійок); заборгованість за комісіями і відсотками в розмірі 2 850,00 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок); прострочена заборгованість з процентами в розмірі 8 550,00 грн (вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок); - стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс» судовий збір у сумі 2 422,40 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1056565, який підписано відповідачкою з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 5 000 грн та зобов`язалась його повернути і сплатити проценти за користування кредитом. 28 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс Груп" було укладено договір факторингу №1-28/04/2021, відповідно до умов якого ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс Груп" набуло право вимоги за договором №1056565 від 17.09.2020. 28 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс Груп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК Айконс" було укладено договір про відступлення прав вимог №1-28/04/2021, відповідно до умов якого ТОВ "ФК Айконс" набуло право вимоги за договором №1056565 від 17.09.2020. Оскільки відповідачка в повному обсязі не повернула грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язанням, у неї виникла заборгованість, яка становить 16 400,00 грн та складається з наступного: 5 000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2 850,00 грн заборгованість за комісіями і відсотками; 8 550,00 грн прострочена заборгованість за процентами. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачка [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавала. Ухвала про відкриття провадження у справі двічі направлялась на адресу відповідачки за зареєстрованим місцем її проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, востаннє з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідачка повідомлялась про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі № 910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Згідно ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 17 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі - Товариство) та [PERSON] (далі - Клієнт) було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1056565 (з паспортом споживчого кредиту) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачкою у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», одноразовим ідентифікатором "Н500". Відповідно до п.1.1 кредитного договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. Згідно з п.1.2 кредитного договору на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 5 000,00 грн. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору (п.1.3). Згідно п.1.4. тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування кредиту залежить від фактичного виконання Клієнтом умов Договору та становить: знижена процентна ставка становить 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.3 цього Договору, якщо в цей день строк Клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в Графіку платежів (п.п.1.4.1). Стандартна процента ставка становить 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.3 цього Договору, якщо Клієнт не виконав умови зазначені в пп.1.4.1 договору для застосування зниженої процентної ставки (п.п.1.4.2). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 693,50 % річних; за стандартною ставкою 693,501% річних; (п.1.5). Відповідно до п.1.6 кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за зниженою ставкою 7 850,00 грн; за стандартною ставкою 7 850,00 грн. Згідно з п.2.1 кредитного договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особовому кабінеті, що має наступні реквізити № [NUMBER] . Пунктом 3.1 кредитного договору встановлено, що нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Відповідно до п.6.1 кредитного договору товариство має право, зокрема: вимагати від клієнта повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших встановлених договором зобов`язань; укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта. 17.09.2020 відповідачкою підписано графік платежів (додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1056565 від 17.09.2020), згідно якого [PERSON] в строк до 17.10.2020 повинна була сплатити кредит у загальному розмірі 7 850,00 грн, з яких 5 000,00 грн сума кредиту та сума нарахованих процентів 2 850,00 грн. Згідно копії листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» Вих. №2643_250521092852 від 21.05.2025 вбачається, що ТОВ «Лінеура Україна» на виконання умов договору №1056565 перерахувало на платіжну карту № [NUMBER] кредитні кошти за договором у розмірі 5 000,00 грн. 28.04.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс Груп" укладено Договір факторингу №1-28/04/2021, за умовами якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Ціна продажу прав вимоги за договором становить 2 676 832,50 грн (п.7.1 договору). Витягом з реєстру боржників до договору факторингу №1-28/04/2021 підтверджено відступлення на користь ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс Груп" право грошової вимоги до [PERSON] за договором №1056565 від 17.09.2020 на загальну суму 16 400,00 грн. За відступлення прав вимоги по договору факторингу №1-28/04/2021 ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс Груп" на користь ТОВ «Лінеура Україна» сплачено ціну відступлення в сумі 2 676 832,50 грн (платіжна інструкція № 37 від 28.04.2021). 28.04.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» (Кредитор) та позивачем ТОВ "ФК Айконс" (Новий Кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги №1-28/04/2021, за умовами якого ТОВ «ФК Айконс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які є боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп». Ціна продажу прав вимоги за договором становить 2 676 832,50 грн (п.2.1 договору). Витягом з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №1-28/04/2021 підтверджено відступлення на користь ТОВ "ФК Айконс" право грошової вимоги до [PERSON] за договором №1056565 від 17.09.2020 на загальну суму 16 400,00 грн. За відступлення прав вимоги по договору відступлення права вимоги №1-28/04/2021 ТОВ "ФК Айконс" на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» сплачено ціну відступлення в сумі 2 686 832,50 грн (платіжне доручення № 3 від 28.04.2021). З виписки з особового рахунка за кредитним договором № 1056565 від 17.09.2020, наданої ТОВ «ФК Айконс», вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 21.03.2025 складає 16 400,00 грн: прострочена заборгованість за тілом кредиту 5 000,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками 8 550, грн, заборгованість за відсотками 2 850,00 грн. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до абз.1 ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Згідно ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Правовий висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладений у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа №524/5556/19 (провадження №61-16243св20). До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19) та від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1056565 від 17 вересня 2020 року був укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] з дотриманням вимог законодавства, підписаний відповідачкою, та при його укладенні погоджено всі істотні умови кредитування. При цьому, факт отримання [PERSON] кредитних коштів підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» Вих. №2643_250521092852 від 21 травня 2025 року. Також, дослідженими судом договором факторингу та договором відступлення права вимоги, витягами з реєстру до договору факторингу, платіжними дорученнями підтверджено, що право вимоги за кредитним договором № 1056565 від 17 вересня 2020 року було відступлено на користь ТОВ «ФК Айконс». Відповідно до договору №1056565 від 17.09.2020, графіку платежів (додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1056565 від 17.09.2020), [PERSON] в строк до 17.10.2020 повинна була сплатити кредит у загальному розмірі 7 850,00 грн, з яких 5 000,00 грн сума кредиту та сума нарахованих процентів 2 850,00 грн, та наведене було погоджено сторонами договору. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за процентами в загальному розмірі 11 400,00 грн, розмір яких та порядок нарахування не обгрунтовано та не підтверджено доказово. Матеріали справи не містять розрахунку заборгованості, складеного ТОВ "Лінеура Україна", з якого можливо було б встановити період нарахування заборгованості, розмір процентів, за якими нараховувалась заборгованість за користування кредитом. Отже, сума процентів за кредитним договором, які кредитор був вправі нараховувати за користування кредитом за період погодженого строку кредитування 30 днів, становить 2 850,00 гривень (відповідно до умов договору та графіку платежів). Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс» 7 850 гривень заборгованості за кредитним договором, з яких 5 000 гривень - тіло кредиту, 2 850 гривень - проценти за користування кредитом. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 159,50 грн (7 850 грн/16 400,00 грн*2 422,40 грн) підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. 01.09.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс», інтереси якого представляє адвокат Пархомчук Сергій Валерійович, надійшла заява про відшкодування судових витрат, понесених на правничу допомогу. Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем до позовної заяви додано: - копію договору про надання правової допомоги №16/06/2025 від 16.06.2025, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК Айконс" та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем, довіреність від 16.06.2025, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; - акт про отримання правової допомоги від 22.08.2025, відповідно до якого адвокат Пархомчук С.В. надав ТзОВ «ФК Айконс» такі послуги: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, вартістю 2 000 гривень (1 год.), складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг та аналіз судової практики вартістю 5 000 гривень (2,5 год.), інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи вартістю 3 000 гривень (1,5 год.), канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції вартістю 500 гривень. Всього 10 500 грн; - рахунок № 25.08.2025-7 від 22.08.2025 на оплату наданих адвокатом послуг згідно Договору про надання правової допомоги від 16.06.2025 на суму 10 500 грн; - платіжну інструкцію №11952 від 22 жовтня 2025 року про сплату ТзОВ «ФК Айконс» на користь [PERSON] 10 500 гривень за правничу допомогу про надання правової допомоги від 16.06.2025 згідно рахунку №25.08.2025-7. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи наведені приписи, категорію справи, яка є нескладною та розгляд якої проведено в порядку спрощеного позовного провадження без фіксації судового/судових засідань за допомогою технічних засобів, обсягу наданих позивачем доказів, сталої судової практики щодо розгляду справ даної категорії, часткове задоволення позову, cуд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500 грн, що є співмірним до суми задоволених позовних вимог.

Outcome: partial