Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

30 червня 2025 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від представника позивача адвоката Нагула О.О. надійшов позов, в якому просить : стягнути з ОСББ «Щасливе» на користь [PERSON] 137105,17 грн. збитків, завданих пошкодженням належного їй автомобіля. Вимоги обґрунтовано тим, що автомобіль позивача [PERSON] був пошкоджений внаслідок падіння на нього елементів покриття даху будівлі. Подія відбулась 02 квітня 2024 року на паркові будинку [ADDRESS] . Під час огляду місця події було встановлено, що елемент покриття даху, який пошкодив автомобіль позивача є частиною даху будинку [ADDRESS] . Балансоутримувачем цього будинку є ОСББ «Щасливе». За висновком експертного транспортно товарознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 132 105 грн. 17 коп. Збитками позивача також є 5000 грн. 00 коп., витрати на проведення вказаного експертного дослідження. 16 липня 2024 року позивач направив до відповідача претензію, проте вимога про відшкодування збитків залишена без виконання. Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 02 липня 2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Відповідач своїм процесуальним правом подати відзив на позов, клопотання чи заяви у справі, не скористався. Ухвалою суду від 03 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник позивача направив до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його та позивача відсутність, позов підтримав та просив задовольнити. Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи відповідач своїх представників до суду не направив, про причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не направили. За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно вимог ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і позивач. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи і наявні в ній докази, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст.55, 124 Конституції України та ч.1 ст. 4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що автомобіль марки «Lincoln» д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 14). З довідки про розгляд звернення [PERSON] ЄО № 6699 від 02 квітня 2024 року встановлено, що 02 квітня 2024 року до чергової частини Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області, надійшло звернення [PERSON] , [INFO] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] з приводу пошкодження її автомобіля марки «Lincoln» д.н.з. [NUMBER] внаслідок падіння елементу покриття даху будинку, яке мало місце на паркові за адресою: [ADDRESS] . В ході відпрацювання матеріалу встановлено, що 02 квітня 2024 року Українським Гідрометцентром оголошувалось штормове попередження, повідомлялось про пориви вітру 15-20 м/с. Проведеними заходами встановлено, що дах будинку [ADDRESS] покритий ондуліном візуально ідентичним до того, що пошкодив автомобіль та був виявлений на місці події. Допитаний мешканець кв. [ADDRESS] [PERSON] повідомив, що покриття даху будинку є проблемним, листи ондуліну закріплені не надійно. Так, 02 квітня 2024 року внаслідок негоди, з даху будинку зірвало два листи покриття (ондуліну). Однак, в даному зверненні вбачаються цивільно-правові відносини, тому перевірку по зверненню закінчено. Вказану довідку затверджено Начальником Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Т. Кравчуком (а.с. 15-16). Крім того, відповідно до листа т.в.о. начальника Бориспільського РЦП Т. Кравчук від 29 квітня 2024 року встановлено, що пошкодження транспортного засобу марки «Lincoln» д.н.з. [NUMBER] відбулось внаслідок падіння перекриття з даху будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 18 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання зобов`язане : забезпечити належний, санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, що належить співвласникам. Будинок [ADDRESS] обслуговує ОСББ «Щасливе» (код ЄДРПОУ 37905304) (а.с. 63). 06 травня 2024 року позивач надіслала ОСББ «Щасливе» повідомлення про огляд пошкодженого транспортного засобу (а.с. 47-49). Відповідно до висновку експерта № 101/24 за результатами проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 13 травня 2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Lincoln» д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок падіння елементів покривлі, яке сталось 02 квітня 2024 року, станом на дату проведення дослідження становить 132105 грн. 17 коп. (а.с. 17-46). Згідно з Актом наданих послуг від 13 травня 2024 року, Договором про надання експертних послуг від 06 травня 2024 року, копією рахунку №101/24 від 13 травня 2024 року та квитанції №0306-0А6С-М81А-ММВР від 13 травня 2024 року вартість наданих експертом Коваль І.М. послуг становить 5000 грн. (а.с. 64-68). 16 липня 2024 року позивачем [PERSON] направлено до відповідача претензію про відшкодування грошових коштів (а.с. 69-72). Вимога про відшкодування шкоди відповідачем не виконана. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щасливе» зареєстроване в ЄДРПОУ як юридична особа 16.01.2012, ідентифікаційний код 37905304, місцезнаходження: Україна, 08325, Київська область, Бориспільський район, с. Щасливе, вул. Героїв Майдану, буд. 16, види діяльності: 68.32 управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту (а.с. 74-76). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст.385 ЦК України, власники квартир та нежитлових приміщень у багато -квартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Згідно зі ст.4Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітет України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року за № 76, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку. Згідно з пункту 4.4.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17 травня 2005 року, та пунктів 2.6.3 та 2.6.4 Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд, затвердже-ного наказом Держжитлокомунгоспу України № 150 від 10 серпня 2004 року, балансо-утримувач зобов`язаний під час експлуатації будинку забезпечувати відсутність: дефектів металевих з`єднань у сполученнях дерев`яних конструкцій крокв, гідроізоляції; ураження деревини дереворуйнувальними комахами і будинковим грибком, наднормативний прогин риштування, крокв, прогонів; здійснити заміна старих конструкцій даху готовими залізобетонними елементами з покриттям толем, руберойдом та іншими покрівельними матеріалами та ремонт або заміна зношених металевих огорож на дахах. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи безділь-ності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто зазначена норма передбачає наявність складу делікту та протиправних дій, вини завдавача шкоди. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкоду-ванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктами 2, 9 Постанови №6 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», визначено, що при розгляді позовів про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладання на відповідальну за неї особи обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ іншим шляхом, відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відкодування можливий. Коли відшкодування в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що падіння ондуліну (покриття ) з даху будинку [ADDRESS] на автомобіль позивача, сталося з вини відповідача - ОСББ «Щасливе» у зв`язку з неналежним утриманням багато - квартирного будинку та прибудинкової території, обов`язок щодо утримання і догляду за елементами благоустрою покладено відповідно до вищевикладених норм законодавства саме на відповідача, що останнім не спростовано. Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявність протиправної поведінки відповідача, наслідком якої виникли збитки, прямий причинний зв`язок між діями відповідача та збитками, понесеними позивачем та наявність вини відповідача у їх виникненні. За наведених обставин, суд приходить до висновку про покладення на відповідача, як особу, яка завдала збитки майну позивача, обов`язку по відшкодуванню майнової шкоди, отже, обставини на які позивач посилається в позові знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд відповідно вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в сумі 1372 грн. 73 коп. та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 5000 грн. 00 коп. (а.с. 8, 68). Керуюючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263, 264-265, 279, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved