Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] , законним представником якої є [PERSON] , звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Переріслянської сілької ради, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , однак фактично проживає в [ADDRESS] , разом із своєю бабусею [PERSON] . Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Надвірнянського районного суду від 14.08.2024 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її дочки [PERSON] . Зазначає, що рішенням виконавчого комітету Переріслянської сільської ради від 02.10.2024 №122-9/2024 піклувальником над дитиною [PERSON] , [INFO] призначено [PERSON] [INFO] . В свою чергу батько [PERSON] майже з народження дочки не піклується про неї та не забезпечує їй належні умови умови проживання, веде аморальний спосіб життя, випиває, неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності і відбував покарання в місцях позбавлення волі. Звертає увагу, що відповідач по даній справі неодноразово вчиняв психологічне домашнє насильство в сім`ї за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. Також був притягнутий до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків у 2016 році. Актом обстеження від 08.09.2025 року встановлено що [PERSON] проживає разом з бабусею, батько не займається вихованням дочки, місце фактичного перебування останнього не відоме. Таким чином відповідач, самоусунувся і від виконання своїх батьківських обов`язків, а також і від обов`язку утримувати та виховувати свою дитину, та забезпечувати їй належні та достатні умови проживання. З Характеристики Переріслянського ліцею вбачається, що батько жодного разу не відвідував батьківські збори та не цікавився навчанням дитини. Наведеними обставинами підтверджується, що батько дитини жодним чином не цікавиться навчанням на розвитком дочки, її потребами пов`язаними з навчанням, не займається підготовкою дитини до дорослого життя. Комунальним некомерційним підприємством «Переріслянська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» у відповіді № 32 від 17.09.2025 на адвокатський запит представника позивача зазначено що дитина [PERSON] , [INFO] знаходиться на обліку у лікаря. Дитина відвідує лікаря з бабусею останні два роки. Батько дитини станом здоров`я дитини не цікавиться. Отже, з даної відповіді вбачається, що відповідач не цікавиться станом здоров`я своєї дочки та її загальним розвитком. Таким чином, відповідач [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та ухиляється від їх виконання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, що слід розцінювати як ухилення від виховання дитини та свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Вказані обставини свідчать про те, що поведінка батька дитини - відповідача пов`язана з його самоусуненням від виконання батьківських обов`язків, суперечить інтересам дитини, позбавляє її відповідних соціальних благ, створює перешкоди у реалізації відповідних прав та обов`язків. Тобто відповідач, як батько дитини свідомо нехтує батьківськими обов`язками і ухиляється від їх виконання, що відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно, посилається на те, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Стислий виклад позиції сторін: Позивач, її законний представник та представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Просили суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи Служби у справах дітей Переріслянської сілької ради в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. При ухваленні рішення просила взяти до уваги обставини, викладені у висновку органу опіки та піклування. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд даної справи без його участі. Зазначив, що проти позову не заперечує. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.09.2025 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.11.2025 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , однак фактично проживає в [ADDRESS] , разом із своєю бабусею [PERSON] , що підтверджується актом обстеження №121 від 08.09.2025 року, складеним в.о. старости Ліснотарновицького старостинського округу Х.Д. Йосипчук (а.с.5, 16). Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Рішенням Надвірнянського районного суду від 14.08.2024 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її дочки [PERSON] , копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.9-14). Відповідно до рішення виконавчого комітету Переріслянської сільської ради від 02.10.2024 №122-9/2024, піклувальником над дитиною [PERSON] , [INFO] призначено [PERSON] [INFO] (а.с.15). Разом з тим, як з`ясовано судом, батько дитини - [PERSON] майже з народження дочки не піклується про неї та не забезпечує їй належні умови умови проживання, веде аморальний спосіб життя, випиває, неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності і відбував покарання в місцях позбавлення волі. Крім того, відповідач по даній справі неодноразово вчиняв психологічне домашнє насильство в сім`ї за що був притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с.22-24). Також був притягнутий до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків у 2016 році (а.с.21). Як зазначено вище, актом обстеження від 08.09.2025 року встановлено що неповнолітня [PERSON] проживає разом з бабусею, батько не займається вихованням дочки, місце фактичного перебування останнього не відоме. Таким чином відповідач, самоусунувся і від виконання своїх батьківських обов`язків, а також і від обов`язку утримувати та виховувати свою дитину, та забезпечувати їй належні та достатні умови проживання. З Характеристики Переріслянського ліцею вбачається, що батько жодного разу не відвідував батьківські збори та не цікавився навчанням дитини (а.с.17). Встановленими обставинами підтверджується, що батько дитини жодним чином не цікавиться навчанням та розвитком дочки, її потребами пов`язаними з навчанням, не займається підготовкою дитини до дорослого життя. Також, як вбачається із відповіді Комунального некомерційного підприємства «Переріслянська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» за №32 від 17.09.2025 на адвокатський запит представника позивача, дитина [PERSON] , [INFO] знаходиться на обліку у лікаря. Дитина відвідує лікаря з бабусею останні два роки. Батько дитини станом здоров`я дитини не цікавиться (а.с.18). Тобто, з даної відповіді вбачається, що відповідач не цікавиться станом здоров`я своєї дочки та її загальним розвитком. Таким чином, відповідач [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та ухиляється від їх виконання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, що слід розцінювати як ухилення від виховання дитини та свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Вказані обставини свідчать про те, що поведінка батька дитини - відповідача пов`язана з його самоусуненням від виконання батьківських обов`язків, суперечить інтересам дитини, позбавляє її відповідних соціальних благ, створює перешкоди у реалізації відповідних прав та обов`язків. Тобто відповідач, як батько дитини свідомо нехтує батьківськими обов`язками і ухиляється від їх виконання. Відповідно, відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав. Згідно довідки Державної установи «Коломийська виправна колонія №41» за №213/1-897 від 07.03.2024 року, [PERSON] , [INFO] , був засуджений 30.05.2022 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, відбував міру покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» з 02.11.2022 року по даний час (на час видачі довідки). Кінець строку відбування покарання 28.11.2025 року (а.с.46, 47). З висновку органу опіки та піклування Переріслянської сілької ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Переріслянської сілької ради від 15.10.2025 за № 172-6/2025, про доцільність позбавлення батьківських прав, вбачається, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , яка на даний час перебуває у службі у справах дітей сільської ради на обліку як дитина, позбавлена батьківського піклування, у зв`язку з позбавленням матері батьківських прав та перебування батька у місцях позбавлення волі. Рішенням виконавчого комітету Переріслянської сільської ради від 02.10.2025 року № 121-9/2024 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування на підставі рішення Надвірнянського районного суду від 14.08.2024 (справа № 348/526/24) про позбавлення батьківських (материнських) прав матері [PERSON] та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, копії вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.05.2022 року по справі № 348/2036/21 про визначення покарання батькові у виді позбавлення волі, довідки ДУ «Коломийська виправна колонія» від 07.03.2024 року № 2/3/1-897 про відбування покарання [PERSON] до 28.11.2025 року. Рішенням виконавчого комітету Переріслянської сільської ради від 02.10.2024 року №122-9/2024 «Про призначення піклувальником над дитиною, позбавленою батьківського піклування» призначено рідну бабусю по батьковій лінії [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] піклувальником над дитиною, позбавленою батьківського піклування [PERSON] , [INFO] . Службою у справах дітей сільської ради подано запит від 13.08.2025 р. № 63/12-21 до Коломийської виправної колонії № 41 з метою інформування батька [PERSON] про обов`язок виконання своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , проведення профілактичної роботи щодо налагодження з неповнолітньою донькою родинних стосунків, можливості повернення дитини собі на виховання та обов`язок утримання дитини. У відповідь повідомлено про те, що засуджений [PERSON] дійсно відбував покарання в Державній установі «Коломийська виправна колонія № 41». Проте він був звільнений з установи умовнодостроково 30.12.2024 року за адресою [ADDRESS] . Працівниками служби у справах дітей Надвірнянської міської ради відвідано сім`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , обстежено умови проживання та з`ясовано, що [PERSON] проживає разом з опікуном (бабусею). Умови проживання задовільні, є житлова кімната та кухня. Дитина має індивідуальне місце для сну, відпочинку та навчання. В кімнатах чисто, прибрано, приготовлена їжа, є запас продуктів харчування. Дитина забезпечена одягом відповідно до сезону, необхідними засобами гігієни та речами побутового вжитку. Також повідомлено, що батько [PERSON] жодного разу не звертався до служби у справах дітей Надвірнянської міської ради щодо повернення дитини йому на виховання після звільнення з місць позбавлення волі. Крім того, місце проживання та перебування [PERSON] службі у справах дітей невідоме. До служби у справах дітей сільської ради батько неповнолітньої [PERSON] також не звертався, місце проживання та перебування [PERSON] службі невідоме. Бабуся приділяє належну увагу щодо виховання дитини. Завжди співпрацює з класним керівником. Також комісія відвідувала сім`ю у зв`язку з конфліктною ситуацією, яка склалася між батьками. [PERSON] знаходився в нетверезому стані, в результаті чого між дорослими відбулася сварка. Комісією проведено бесіду з батьками щодо вияснення обставин конфлікту та його вплив на виховання дітей. Проведена роз`яснювальна робота з батьком та матір`ю, в якій батько вів себе пасивно. Оскільки, батько неповнолітньої [PERSON] не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не проживає з нею, не здійснює і не здійснював догляд за дитиною, не цікавиться її життям, навчанням, станом здоров`я, не спілкується з нею, не забезпечує матеріально та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, дитина, позбавлена батьківського піклування проживає у сім`ї опікуна (бабусі), яка турбується про неї, забезпечує усім необхідним, виховує у дусі поваги та любові. З огляду на викладене, орган опіки та піклування Переріслянської сілької ради у своєму висновку вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з підстав ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню, навчанню та утриманню дитини, піклуванню про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток (а.с.56-58). Крім того, як вбачається із листа служби у справах дітей Надвірнянської міської ради на ім`я начальника служби у справах дітей Переріслянської сільської ради за №266/01-22 від 17.12.2025 року, під час проведеної профілактично-роз`яснювальної бесіди з батьком дівчинки [PERSON] , щодо виконання ним батьківських обов`язків встановлено, що батько не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, так як він немає можливості утримувати та вести належний нагляд та догляд за дівчинкою (а.с.83). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини, тощо. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Під час розгляду судом та/або органом опіки та піклування спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, обов`язково беруться до уваги факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності (частина четверта статті 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Тлумачення вказаної норми свідчить, що законодавець поклав на суд обов`язок при вирішенні спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, враховувати як факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини, так і за присутності дитини. Тобто, у разі посилання учасників сімейного спору на факти вчинення одним із учасників домашнього насильства обов`язково слід перевіряти чи відбувалося домашнє насильство щодо дитини або за її присутності. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з обставин, викладених стороною позивача в позовній заяві та підтверджених в судовому засіданні, відповідач [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та ухиляється від їх виконання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, що суд розцінює як ухилення від виховання дитини та свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками. Крім того, [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності і відбував покарання в місцях позбавлення волі. Вказані обставини повністю доведені в судовому засіданні, та є достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] . Наведене свідчить про те, що з боку відповідача мала місце винна поведінка, яка проявлялась в тому числі у вчиненні ним умисного психологічного домашнього насильства в сім`ї, за що він притягався до адміністративної відповідальності, а тому суд прийшов до висновку, що є передбачені п.6 ч.1 ст.164 СК України підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , що сприятиме захисту інтересів дитини. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як визначено п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання: заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. За таких обставин позивач у справі про позбавлення батьківських прав звільнена від сплати судового збору, що у зв`язку із задоволенням позову, є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 1331 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. Доказів на підтвердження понесення позивачем інших судових витрат по справі, до матеріалів справи на надано. Висновки суду: Враховуючи встановлені обставини, оцінюючи в сукупності здобуті докази, суд встановив наявність достатніх підстав для застосування у даній справі такого крайнього заходу, як позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Тому суд дійшов висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON] . У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1331 грн. 20 коп. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст.8, 51 Конституції України, ст.ст.3, 9, 18, 19, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, ст.ст.7, 150, 155, 164, 165 СК України, п.п.15, 16, 18 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.22 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»

Outcome: approved