Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

30 грудня 2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» (далі - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 30 серпня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» (далі «Товариство») та [PERSON] (далі «Клієнт») було укладено Договір про надання фінансового кредиту №45345, який підписаний шляхом використання Клієнтом одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і надісланий на номер мобільного телефону. Відповідно до умов договору Товариство надало Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на таких умовах: сума виданого кредиту - 3000 грн, дата надання кредиту 30 серпня 2021 року, строк кредиту - 30 днів, валюта кредиту - UAH, стандартна процентна ставка 2,5% на добу або 912,5% річних. Відповідачем [PERSON] були зазначені реквізити платіжної банківської карти [NUMBER] для перерахування кредитних коштів, на яку Товариством було перераховано кредитні кошти в сумі 3000 грн. Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» виконало свої зобов`язання за договором в повному обсязі, проте відповідач [PERSON] належним чином не виконував взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснював погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. Посилаючись на наведені обставини, позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №45345 від 30 серпня 2021 року у розмірі 17100 грн, яка складається з: 3000 грн заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 13650 грн заборгованості за відсотками; 450 грн заборгованості за комісією (за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту) та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім того, задоволено клопотання представника позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» про витребування доказів. Витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»: 1) інформацію щодо наявності у [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжної картки (рахунку) № [NUMBER] в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» станом на 30.08.2021 року; інформацію щодо надходження на картку банку (рахунок) № [NUMBER] в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» грошових коштів у розмірі 3000 грн, в період з 30.08.2021 року по 03.09.2021 року; 3) виписку по картці банку (рахунку) за № [NUMBER] в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», в період з 30.08.2021 року по 03.09.2021 року. 16 лютого 2026 року на виконання вимог ухвали суду від 12 січня 2026 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надано докази, що вимагав суд (а.с.120-123). 20 лютого 2026 року відповідачем [PERSON] , у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність та недоведеність обставин, на які позивач посилається як на правову підставу своїх вимог. Зазначив, що матеріали справи не містять жодного доказу, що укладення Договору про надання фінансового кредиту №45345 від 30 серпня 2021 року відбувалось в порядку визначеному чинним законодавством. Позивач не надав доказів того, що він як споживач фінансових послуг, був ознайомлений про порядок та надання позики, що регламентуються Правилами надання грошових коштів, розміщених на офіційному сайті позивача. Наголошує, що доказів укладення договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, позивачем також не надано. Позивачем не надано жодного належного доказу перерахування коштів у сумі 3000 грн. Вважає, що вимоги про стягнення з нього відсотків у розмірі 10158 грн 94 коп., які були нараховані позивачем після спливу строку кредитування є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Також зазначає, що відповідно до вимог п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Так, військовослужбовці, визначені п.15 ст.14 Закону, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, а саме:1) звільнення від сплати відсотків за користування кредитом; 2) звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту. Враховуючи те, що він з 27.02.2022 року по 16.11.2023 року перебував у лавах Збройних Сил України, брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони на сході України, давав відсіч, стримував збройну агресію російської федерації у Донецькій області, тому відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має пільги у вигляді не нарахування процентів за користування кредитом, які в супереч зазначеної норми, протиправно нараховані позивачем і заявлені до стягнення. Крім того, відповідач вказує, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» пропустило встановлений ст.256 ЦК України трирічний строк позовної давності для звернення до суду з указаним позовом, оскільки перебіг позовної давності розпочався з 30 серпня 2021 року та відповідно до ст.257 ЦК України така позовна давність сплила - 30 серпня 2024 року. Однак з даним позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» звернулося до суду лише 30 грудня 2025 року, тобто, поза межами строку позовної давності. Звертає увагу, що згідно зі ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав викладених у відзиві та застосувати строки позовної давності (а.с.126-129). 25 лютого 2026 року представником позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» Саруханян А.С., в порядку ст.179 ЦПК України, в електронному вигляді через систему «Електронний суд», подано до суду відповідь на відзив, згідно з якою вважає, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладеного правочину та нормам чинного законодавства. Зокрема, з посиланням на доводи аналогічні позовній заяві зазначив, що Договір про надання фінансового кредиту №45345 від 30 серпня 2021 року укладений між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» та [PERSON] повністю відповідає вимогам чинного законодавства України. Вважає, що строк позовної давності станом на дату звернення до суду не сплив. Враховуючи вищевикладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.155-159). Представник позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, підтримав доводи та обґрунтування позиції висловлені у відзиві, просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 30 серпня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №45345, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.17-19). Згідно п.1.1. Договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 грн, на умовах строковості, зворотності та платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надано на строк 30 днів, тобто до 28 вересня 2021 року. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому випадку діє до повного його виконання сторонами (п.1.2. Договору). Відповідно до вимог п.1.3. Договору за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Без письмової згоди Клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором. У п.2.1.-2.3. Договору зазначено, що сторони домовилися про те, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Сума кредиту, комісія за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за Договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений Договором. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. В розділі 7 цього Договору зазначено анкетні дані сторін договору, в якому вказано номер телефону позичальника [NUMBER] , рахунок № [NUMBER] . На підтвердження укладення Договору про надання фінансового кредиту №45345 від 30 серпня 2021 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» надано Графік розрахунків та загальної вартості кредиту, який є Додатком №1 до Договору (а.с.19 зворот), відповідно до якого: дата видачі кредиту з 30.08.2021 року по 28.09.2021 року; строком на 30 днів; сума кредиту 3000 грн; проценти за користування кредитом 2250 грн; комісія за надання кредиту 450 грн; реальна річна процентна ставка 32234.1%; загальна вартість кредиту 5700 грн., який 30.08.2021 року підписаний відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатором АV7200. Отже, [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору, який є предметом позову, в установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним. З інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» від 12 листопада 2025 року №180/11 вбачається, що 30.08.2021 року о 12:32:06 год проведена транзакція №33031-59228-68593, номер замовлення A145190B79679CLY45345Т395032 на суму 3000 грн, номер платіжної карти [NUMBER] , емітент платіжної картки MONOBANK (UNIVERSAL BANK), видача кредиту №45345 (а.с.41). Згідно відомостей наданих АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання вимог ухвали суду від 12 січня 2026 року, за вих.№БТ/Е-4803 від 13 лютого 2026 року, вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) Банком було емітовано картку № [NUMBER] . За період з 30 серпня 2021 року - 03 вересня 2021 року на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано кошти у сумі 3000 грн, що підтверджено наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» випискою руху коштів по картці № [NUMBER] , за період з 30.08.2021 року по 03.09.2021 року (а.с.120-123). Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором - 3000 грн. Відповідач [PERSON] зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту №45345 від 30 серпня 2021 року не виконав, заборгованість, у строк, обумовлений договором не погасив, проценти за користування кредитними коштами не сплатив. Згідно розрахунку наданого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» заборгованість [PERSON] станом на 28.02.2022 року становить 17100 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом 3000 грн; заборгованості по відсотках за користування кредитом 13650 грн; заборгованості за комісією за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту 450 грн (а.с.21-23). Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Як свідчать матеріали справи, договір укладено сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з приписами ст.12, ч.1, 5-7 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено матеріалами справи Договір про надання фінансового кредиту №45345 від 30 серпня 2021 року укладений між сторонами в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора та відправлення товариством електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти Договір. Установивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем Договір не був би укладений сторонами, суд доходить висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі. Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначених укладеним Договором. У Договорі сторонами погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строки надання коштів, умови кредитування. Згідно відомостей наданих АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання вимог ухвали суду від 12 січня 2026 року, за вих.№БТ/Е-4803 від 13 лютого 2026 року, вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) Банком було емітовано картку № [NUMBER] . За період з 30 серпня 2021 року - 03 вересня 2021 року на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано кошти у сумі 3000 грн, що підтверджено наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» випискою руху коштів по картці № [NUMBER] , за період з 30.08.2021 року по 03.09.2021 року (а.с.120-123). Отже, у суду відсутні підстави для сумніву, що [PERSON] не було перераховано визначені умовами договору позики кошти, що підтверджується вищенаведеними доказами, та не спростовано відповідачем, який будь-яких претензій щодо невиконання позикодавцем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору не заявляв. Відповідач не надав власного розрахунку заборгованості за кредитом на спростування розрахунку позивача. Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст.629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Суд вважає, що позивачем, при зверненні до суду з цим позовом, було надано достатні та допустимі докази щодо перерахування відповідачеві кредитних коштів на картковий рахунок, що був зазначений особисто ним у Договорі про надання фінансового кредиту 345345 від 30 серпня 2021 року. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Відповідач в порушення умов кредитного договору не виконав зобов`язання по сплаті кредиту та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 17100 грн, так відповідач порушив вимоги ст.ст.526, 530 ЦК України відповідно до яких зобов`язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений договором строк. Щодо періоду нарахування та розміру заборгованості по відсотках за користування кредитом, суд зазначає наступне. Згідно умов Договору про надання фінансового кредиту 345345 від 30 серпня 2021 року, сторони домовились, що строк дії договору становить 30 днів, тобто до 28.09.2021 року (п.1.2. Договору). Підпунктом 2.3 п.2. вказаного Договору визначено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту- (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Отже період нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування, тобто 30 + 180 днів з моменту виникнення прострочення, відповідає умовам п.2 вказаного Договору. Позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» надано розрахунок заборгованості, який узгоджується з умовами договору фінансового кредиту і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості відповідача [PERSON] за цим договором. Суд погоджується з нарахованим позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» розміром заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 13650 грн. З огляду на викладене, доводи відповідача [PERSON] про нарахування позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» відсотків поза строками кредитування є необґрунтованими та такими, що суперечать умовам договору. Щодо посилань відповідача [PERSON] про безпідставність нарахування позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» відсотків за кредитом, оскільки він був військовослужбовцем та на нього поширюється дія п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд зазначає наступне. З наданих відповідачем [PERSON] даних вбачається, що останній є учасником бойових дій (а.с.132). Частиною 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Разом з тим, як вбачається із розрахунку заборгованості долученого позивачем до позовної заяви, відсотки за користування кредитом нараховувалися починаючи з 30.08.2021 року по 27.02.2022 року. Отже, суд відхиляє доводи відповідача в частині поширення на нього ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відсотки за кредитом про стягнення яких просить позивач були нараховані до 27 лютого 2022 року, тобто до проходження позичальником військової служби. При цьому щодо застосування строків позовної давності, яка заявлена відповідачем [PERSON] , слід зазначити наступне. Згідно ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Крім того, ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року, який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19), строки позовної давності, визначені ст.ст.257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Частиною ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Дію карантину було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами Кабінету Міністрів України по 30.06.2023 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року №651 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 гострої респіраторної хвороби COVID-19. Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 02.04.2020 року по 30.06.2023 року. Разом з цим, відповідно Закону України №2120-IХ від 15.03.2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст.257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, якій неодноразово було продовжено та який діє до тепер. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст.257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, починаючи з 02 квітня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час. Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» Закону №4434-IX від 14.05.2025 року, який набув чинності 04.09.2025 року, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено. Тобто строки, які були призупинені через карантин та воєнний стан (з 02 квітня 2020 року), поновлюють свій перебіг. Отже, за загальним правилом строк позовної давності за Договором про надання фінансового кредиту №45345 від 30 серпня 2021 року не сплинув, оскільки його перебіг був призупинений на період дії карантину та воєнного стану. Відповідно до Закону України №4434-IХ перебіг позовної давності відновлюється з 04.09.2025 року, тобто саме з цієї дати продовжується (а не завершується) її відлік. Таким чином, трирічний строк позовної давності за вказаним договором почав обчислюватися (продовжиться) з 04.09.2025 року, і спливе лише після спливу трирічного періоду - тобто 04.09.2028, якщо не буде інших підстав для його переривання чи зупинення, отже строки позовної давності позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» не пропущено. За таких обставин, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП», заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту 345345 від 30 серпня 2021 року у розмірі 17100 грн, яка складається з: 3000 грн заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 13650 грн заборгованості за відсотками; 450 грн заборгованості за комісією (за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 та ч.2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовна заява подана ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» застосовується понижуючий коефіцієнт для обчислення судового збору. При звернені до суду ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» було сплачено 2422 грн 40 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №2200 від 15 грудня 2025 року (а.с.1). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп.

Outcome: approved