Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

ТзОВ «КЛТ Кредит» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за кредитним договором № 12419 від 11.06.2024 року в розмірі 58 275,00 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 11 червня 2024 року між ТзОВ «КЛТ Кредит» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір № 12419, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання вимог вказаного Закону відповідачу на мобільний номер було надіслано одноразові ідентифікатори «970370» та «032293» для підпису кредитного договору та паспорту споживчого кредиту, тобто було укладено кредитний договір у вигляді електронного документа згідно до вимог ст. 639 ЦК України. Згідно з умовами кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 9 000,00 грн. шляхом перерахунку на платіжну карту [PERSON] за № [NUMBER] , емітовану АТ «Сенс Банк», на строк 365 днів (до 11.06.2025 року), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50 % від суми кредиту за кожен день користування (547,50 % річних). Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування кредитних коштів на банківський рахунок (банківську картку). Однак, відповідач кредитні кошти не повернув у повному обсязі та не виконав інші грошові зобов`язання, тому в нього виникла заборгованість в розмірі 58 275,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 9 000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 49 275,00 грн. Вказані дії відповідача свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача згідно довіреності від 12.01.2026 року (а.с. 45) адвокат Руденко К.В. не з`явився, в позовній заяві висловив прохання про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду даної справи. Відповідач відзиву на позов не подавав, на виклик в судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належно повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення йому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 09.02.2026 року, яка не вручена в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 67-68). Також [PERSON] викликався в судове засідання шляхом поміщення оголошення про виклик його до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 09.02.2026 року (а.с. 63). За таких обставин суд 02.03.2026 року постановив ухвалу про проведення розгляду даної справи за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 11 червня 2024 року між ТзОВ «КЛТ Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 9 000,00 грн. шляхом перерахунку на банківську картку, строком на 365 днів (до 11.06.2025 року), що підтверджується кредитним договором № 12419 від 11.06.2024 року та додатком № 1 до цього договору таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за договором, а також паспортом споживчого кредиту від 11.06.2024 року, підписаними [PERSON] одноразовими ідентифікаторами «970370» та «032293» (а.с. 14-18,20-22). Відповідно до п. 1.3 даного договору, процентна ставка за користування кредитом становить 1,5 % від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 547,50 %) користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 11.06.2024 року відповідач підписав електронний кредитний договір № 12419 та паспорт споживчого кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовими ідентифікаторами та отримав від ТзОВ «КЛТ Кредит» кредитні кошти в сумі 9 000,00 грн. на банківську картку. Вказаний договір разом із Правилами надання коштів та банківських металів у кредит, в яких обумовлені порядок та умови укладення кредитних договорів, нарахування відсотків (а.с. 32-34), складають єдиний договір, з чим [PERSON] був ознайомлений. З довідки в системі PayTech № 20260109-56, виданої ТзОВ «Пейтек» 09.01.2026 року (а.с. 23) вбачається, що 11.06.2024 року о 19:35:21 год. на підставі кредитного договору № 12419 від 11.06.2024 року перераховано на платіжну картку клієнта № [NUMBER] від ТОВ «КЛТ Кредит» кошти в сумі 9 000,00 грн. Згідно детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 12419 від 11.06.2024 року (а.с. 24-31), станом на 09.01.2026 року борг [PERSON] по даному кредитному договору становить 58 275,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 9 000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 49 275,00 грн. З цього ж розрахунку вбачається, що відповідач не здійснив жодного платежу з метою погашення кредитної заборгованості. Таким чином, ТзОВ «КЛТ Кредит» надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, внаслідок чого за ним правомірно числиться заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9 000,00 грн., з якою суд погоджується. Що стосується стягнення з відповідача 49 275,00 грн. нарахованої позивачем заборгованості за відсотками, то суд вважає за доцільне зазначити наступне. Із зазначеного вище розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів відповідачу з дня отримання кредиту (11.06.2024 року) здійснювалося за процентною ставкою в розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожний день користування ним включно по 11.06.2025 року (кінець строку кредитування). Однак, суд не погоджується з вказаним розрахунком в частині нарахування позивачем процентів із застосування процентної ставки в розмірі 1,5 % за період з 21.08.2024 року по 11.06.2025 року включно, оскільки згідно вимог чинного законодавства розмір денної процентної ставки протягом цього періоду не повинен перевищувати 1 %. Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року, доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перебачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %, протягом наступних 120 днів 1,5 %. Отже, починаючи з 21.08.2024 року, денна процентна ставка повинна бути не більше 1 %. Судом проведено розрахунок заборгованості за процентами по кредитному договору № 12419 від 11.06.2024 року, який становить 36 045,00 грн., а саме: з дня отримання кредиту (11.06.2024 року) за процентною ставкою в розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом по 20.08.2024 року включно 9 585,00 грн.; з 21.08.2024 року по 11.06.2025 року включно (кінець строку користування кредитом) за денною процентною ставкою 1 % від суми позики 26 460,00 грн. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] істотно порушив умови укладеного з позивачем кредитного договору, своєчасно кредит не погашав та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення і з нього на користь позивача слід стягнути 45 045,00 грн. заборгованості за кредитним договором № 12419 від 11.06.2024 року, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 9 000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 36 045,00 грн. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу до позову долучено договір № 16/09/2024 про надання юридичних послуг від 16.09.2024 року, укладений між ТзОВ «КЛТ Кредит» та адвокатом Руденком К.В., витяг з Реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 57 до договору № 16/09/2024 про надання юридичних послуг від 03.11.2025 року на суму 10 000,00 грн. та платіжну інструкцію № 976 від 02.12.2025 року (а.с. 43-44,48-49). Виходячи з викладеного, оскільки суд задоволив позовні вимоги позивача на 77,30 %, то на його користь пропорційно слід стягнути з відповідача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 730,00 грн. При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд також враховує те, що дана справа є малозначною, не високої складності, не потребує значного обсягу часу, оскільки сам позов є шаблонним і не складним в написанні, а участі в судових засіданнях представник позивача не приймав. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути 77,30 % сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що був сплачений згідно платіжної інструкції № 141 від 30.01.2026 року (а.с. 13), який становитиме 2 058,03 грн. На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,530,536,610,611,626,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved