Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач [PERSON] , як внутрішньо переміщена особа, 06 серпня 2015 року звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», яка втратила чинність 20 березня 2022 року, був визначений механізм надання такої допомоги внутрішньо переміщеним особам. В заяві від 06 серпня 2015 року відповідач зазначила склад сім`ї: 2 особи вона, [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Рішенням комісії від 09 вересня 2015 року відповідачу була призначена щомісячна адресна допомога на проживання на дві особи на період з 06 серпня 2015 року по 05 жовтня 2015 року по 1326,00 грн. щомісячно, з 06 жовтня 2015 року по 05 грудня 2015 року по 1105,00 грн. щомісячно, з 06 грудня 2015 року по 05 лютого 2016 року по 884,00 грн. щомісячно. Відповідно до пункту 2 Порядку №505 грошова допомога надається з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. У зв`язку з цим відповідач неодноразово зверталася до Управління за продовженням виплати щомісячної адресної допомоги. Так, 08 лютого 2016 року відповідач звернулася з заявою до Управління і рішенням від 16 березня 2016 року відповідачу було призначено допомогу на дві особи на період з 08 лютого 2016 року по 05 серпня 2016 року по 884,00 грн. щомісячно. 15 вересня 2016 року на підставі заяви відповідача була призначена допомога на дві особи на період з 08 серпня 2016 року по 07 лютого 2017 року по 884,00 грн. щомісячно. 27 грудня 2016 року на підставі заяви відповідача була призначена допомога на дві особи на період з 06 серпня 2015 року по 05 жовтня 2015 року по 1326,00 грн. щомісячно; з 06 жовтня 2015 року по 05 грудня 2015 року по 1105,00 грн. щомісячно; з 06 грудня 2015 року по 05 лютого 2016 року по 884,00 грн. щомісячно; з 08 лютого 2016 року по 07 серпня 2016 року по 884,00 грн. щомісячно; з 08 серпня 2016 року по 07 лютого 2017 року по 884,00 грн. щомісячно. 08 лютого 2017 року на підставі заяви відповідача була призначена допомога на проживання на дві особи на період з 08 лютого 2017 року по 07 серпня 2017 року по 884,00 грн. щомісячно. 09 серпня 2017 року на підставі заяви відповідача була призначена допомога на дві особи на період з 08 серпня 2017 року по 07 лютого 2018 року по 884,00 грн. щомісячно. 19 лютого 2018 року на підставі заяви відповідача була призначена допомога на дві особи на період з 08 лютого 2018 року по 07 серпня 2018 року по 1000,00 грн. щомісячно. 06 серпня 2018 року на підставі заяви відповідача була призначена допомога на дві особи на період з 08 серпня 2018 року по 07 лютого 2019 року по 1000,00 грн. щомісячно. 13 лютого 2019 року на підставі заяви відповідача була призначена допомога на дві особи на період з 08 лютого 2019 року по 07 серпня 2019 року по 1000,00 грн. щомісячно. 06 серпня 2019 року на підставі заяви відповідача була призначена допомога на дві особи на період з 08 серпня 2019 року по 07 лютого 2020 року по 1000,00 грн. щомісячно. В подальшому позивачу стало відомо, що в Дніпровському районному суді міста Києва розглядається справа №755/15066/19 за позовом [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва», Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права користування квартирою. В позовній заяві відповідач стверджує, що постійно та безперервно з 2008 року вона проживає в місті Києві. Зважаючи на викладене, начальником Управління відповідно до п.5 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», де зазначено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обтавини, за яких внутрішньо переміщена особа подала завідомо недостовірні відомості, прийнято рішення від 21 листопада 2019 року про скасування дії довідки про взяття на облік [PERSON] як внутрішньо переміщеної особи. Рішенням Управління від 22 листопада 2019 року припинено виплати [PERSON] щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Підтвердженням факту проживання [PERSON] у м.Києві починаючи з 2008 року є лист Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального кправління Міністерства юстиції (м.Київ) №622/20.6.6-20 від 08 квітня 2020 року, де зазначено, що за державною реєстрацією народження дитини [PERSON] , [INFO] , звернулася з заявою [PERSON] , яка вказала в заяві від 16 жовтня 2008 року місце свого проживання [ADDRESS] , а також лист Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №103001/673 від 14 квітня 2020 року щодо відвідування дошкільного закладу освіти №670 [PERSON] , [INFO] , представником якого бдула [PERSON] .Отже, відсутні обставини, що спричинили вимушене переміщення відповідача з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Відповідно відсутні законні підстави для отримання відповідачем допомоги на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Фактична оплата здійснена відповідачу по 30 листопада 2019 року, переплата складає 49687,36 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат вказану переплату в розмірі 49687,36 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак завчасно надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але завчасно надала суду письмову заяву, де зазначила, що відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги щодо стягнення з неї переплати щомісячної адресної допомоги внутріньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в розмірі 49687,36 грн. Просить зобов`язати позивача надати реквізити для оплати з метою виконання судового рішення у добровільному порядку. Також зазначила, що відповідач [PERSON] завжди мала нестабільний і невеликий фінансовий дохід (працює продавцем на ринку). Наразі ситуація із заробітком стала ще складнішою, він є нерегулярним, перемінливим та залежить від сезонності, попиту та загальної економічної ситуації в регіоні. У звязку з цим просить суд розстрочити виконання судового рішення в даній цивільній справі на 12 місяців. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно ст.4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені у частині 1 цього Закону, на момент їх виникнення. У ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщеним осіб» зазначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014року № 505 (далі - Порядок № 505) внутрішньо переміщені особи мають право на щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - допомога ВПО). Згідно п.5 цього Порядку для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою. Розмір допомоги ВПО виплачується одному з її членів у розмірах, визначених п.3 Порядку №505. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , як внутрішньо переміщена особа, 06 серпня 2015 року звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В заяві від 06 серпня 2015 року відповідач зазначила склад сім`ї: 2 особи вона, [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Рішенням комісії від 09 вересня 2015 року відповідачу була призначена щомісячна адресна допомога на проживання на дві особи на період з 06 серпня 2015 року по 05 жовтня 2015 року по 1326,00 грн. щомісячно, з 06 жовтня 2015 року по 05 грудня 2015 року по 1105,00 грн. щомісячно, з 06 грудня 2015 року по 05 лютого 2016 року по 884,00 грн. щомісячно. Відповідно до пункту 2 Порядку №505 грошова допомога надається з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. У зв`язку з цим відповідач неодноразово зверталася до Управління за продовженням виплати щомісячної адресної допомоги. Підтвердженням факту проживання [PERSON] у м.Києві починаючи з 2008 року є лист Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального кправління Міністерства юстиції (м.Київ) №622/20.6.6-20 від 08 квітня 2020 року, де зазначено, що за державною реєстрацією народження дитини [PERSON] , [INFO] , звернулася з заявою [PERSON] , яка вказала в заяві від 16 жовтня 2008 року місце свого проживання [ADDRESS] , а також лист Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №103001/673 від 14 квітня 2020 року щодо відвідування дошкільного закладу освіти №670 [PERSON] , [INFO] , представником якого бдула [PERSON] . Отже, відсутні обставини, що спричинили вимушене переміщення відповідача з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Відповідно відсутні законні підстави для отримання відповідачем допомоги на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Фактична оплата здійснена відповідачу по 30 листопада 2019 року, переплата складає 49687,36 грн. Відповідно до пункту 11 Порядку №505 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) суми грошової допомоги, надмірно виплачені внаслідок подання недостовірних докумернтів, неповідомлення про зміну обставин, які впливають на виплату грошової допомоги, повертаються уповноваженим представником сім`ї самостійно. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку. Позивачем направлялися відповідачу листи про необхідність повернути суму переплати вказаної допомоги, однак переплата відповідачем не повернута. Таким чином, суд вважає позовні вимоги законними, обгрнутованими і такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, за положеннями статті 141 ЦПК України понесені та документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. Заява представника відповідача про розстрочення виконання судового рішення не підлягає задоволенню. Так, відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Згідно ч.3 ст.435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Як зазначено у ч.4 ст.435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1)ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2)щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3)стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Суд враховує, що спір у даній справі виник саме з вини відповідача [PERSON] . Доказів щодо її стану здоров`я чи стану здоров`я членів її сім`ї суду не надано, як не надано і жодного доказу її матеріального стану. Отже, викладені представником відповідача у заяві про розстрочення виконання судового рішення обставини є недоведеними і така заява не підлягає задоволенню. Щодо зобов`язання позивача надати реквізити для оплати відповідачем боргу у добровільному порядку, то вказану інформацію позивач чи її представник взмозі отримати самостійно, звернувшись до позивача з відповідною заявою. На підставі викладеного,

Outcome: approved