Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОБСЛУГОВУЮЧА КОМПАНІЯ СИНЕРГІЯ-6 СЕРВІС" звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просили стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОБСЛУГОВУЮЧА КОМПАНІЯ СИНЕРГІЯ-6 СЕРВІС" заборгованість зі сплати за надані послуги у розмірі 5 206, 82 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ОБСЛУГОВУЮЧА КОМПАНІЯ СИНЕРГІЯ-6 СЕРВІС" надає [PERSON] послуги з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] як власник квартири [ADDRESS] , зобов`язується оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та вимогами договору. Позивач зазначає, що [PERSON] користується наданими послугами, але оплату не здійснювала, внаслідок чого у останньої за період з 05 січня 2024 року по 31 липня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 5 206,82 грн. У зв`язку із вищезазначеним позивач звернувся до суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву не подавала. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. 29 липня 2023 року рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням [ADDRESS] , було обрано укладення колективного договору про надання комунальної послуги моделлю організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги, що підтверджується протоколом №3/15. 12 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОБСЛУГОВУЮЧА КОМПАНІЯ «СИНЕРГІЯ-6 СЕРВІС» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] було укладено колективний договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. На підставі вищезазначеного договору від 12 серпня 2023 №3/15 позивач надає послуги [PERSON] з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зобов?язується оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 2859450432080, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав за індексним номером витягу 361169266. Загальна площа квартири складає 44,7 квадратних метри. Відповідно до першого питання порядку денного Рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням [ADDRESS] , яке оформлено протоколом №3/15 від 29 липня 2023 року для забезпечення управління багатоквартирним будинком, станом на 01 серпня 2023 року встановлено розмір витрат на управління багатоквартирним будинком (розмір плати) співвласників у розмірі для цокольних поверхів, перших поверхів: 9,31 гривень за один метр квадратний площі квартири або нежитлового приміщення співвласника; для з другого по останній поверх (включно з ліфтом): 9,97 гривень за один метр квадратний площі квартири або нежитлового приміщення співвласника; для кладових приміщень: 4,99 гривень за один метр квадратної площі. Також встановлено розмір витрат на управління багатоквартирним будинком (розмір плати) співвласників у розмірі відповідно 8,91 гривень, 9,24 гривень та 4,62 гривень за один метр квадратний площі квартири або нежитлового примішення: здійснювати сплату на рахунок управителя до двадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим. Пунктом 3.1 договору від 12 серпня 2023 року№?3/15 визначено ціну на послуги з управління (в тому числі єдиний податок 5%): 9,31 гривні (для цокольних поверхів, перших поверхів); 9,97 гривень (для з другого по останній поверх (включно з ліфтом); 4,99 гривні (для кладових приміщень). На місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: (1) витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі: для цокольних поверхів, перших поверхів: 6,81 гривень на місяць; для з другого по останній поверх (включно з ліфтом): 7,47 гривень на місяць: для кладових приміщень: 3,74 гривень на місяць; відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території (далі - кошторис витрат), що міститься у додатку 5 до цього договору; (2) винагороду управителю в розмірі: для цокольних поверхів, перших поверхів: 2,50 гривень на місяць; для з другого по останній поверх (включно в ліфтом): 2,50 гривень на місяць; для кладових приміщень: 1,25 гривень на місяць. Також, протоколом №3/15 від 29 липня 2023 року було прийнято рішення - починаючи з 01 серпня 2023 року встановити розмір оплати за обслуговування загального домофонного обладнання співвласників у розмірі: для співвласника квартири - 50 грн/квартири. У питанні №6 протоколу було встановлено починаючи з 01 серпня 2023 року розмір оплати за обслуговування системи відеонагляду у розмірі: для співвласника квартири - 50 грн/квартири. Окрім цього, протоколом №3/15 від 29 липня 2023 року, у третьому питанні було прийнято рішення: прийняти до уваги, що тариф на послуги з вивезення твердих побутових відходів та рідких стоків, які надає ТОВ «Екосервіс Груп-ТБО» встановлено у розмірі: для мешканців багатоквартирних житлових будинків, з урахуванням ПДВ: при нормі споживання 0,1934 м3 на одну людину в місяць по тарифу 172,08 грн./м3, вивезення твердих побутових відходів становить 33,27 грн.; для нежитлових комерційних приміщень (крім кладових), з урахуванням ПДВ: в місяць по тарифу 2,46 грн. за 1 м2 площі приміщення. Починаючи з 01.08.2023 встановити розмір оплати за вивезення твердих побутових відходів співвласників у розмірі: для мешканців багатоквартирних житлових будинків, з урахуванням ПДВ: 33,27 грн. (при нормі споживання 0,1934 м3 на одну людину в місяць по тарифу 172,08 грн/м3); для нежитлових комерційних приміщень (крім кладових), з урахуванням ПДВ: в місяць по тарифу 2,46 грн. за 1 м2 площі приміщення; Сплату здійснювати на поточний рахунок управителя до двадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав за індексним номером витягу 361169266, 05 січня 2024 року [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] . Враховуючи вартість послуги з управління в період з 05 січня 2024 року до 31 липня 2025 року - 9,97 грн. за 1 м2 (відповідно до пункту 3.1 договору), з врахуванням площі квартири відповідача - 44,7 м, щомісячна плата за надані послуги становить 578,93 гривень (включно з платою за обслуговування загального домофонного обладнання співвласників у розмірі 50 грн/місяць та за обслуговування системи відеонагляду у розмірі 50 грн/місяць, а також за вивезення твердих побутових відходів у розмірі 33,27 грн. в місяць). За січень 2024 року вартість наданих послуг складає 504,24 гривень. за період 01.02.2024 по 31.07.2025 року вартість наданих послуг складає 10 4120,74 гривень. Таким чином, загальна вартість наданих послуг за період з 05 січня 2024 року до 31 липня 2025 року складає 10 924,98 гривень. [PERSON] здійснила оплату послуг у розмірі 5 718,16 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №680428262 від 16 грудня 2024 року. Отже, загальна сума заборгованості за надані послуги, з врахуванням сплачених [PERSON] 5 718,16 грн. складає 5 206,82 грн. Щодо позовних вимог суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласники багатоквартирного будинку - це власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 15 Закону України «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов?язаний, зокрема, виконувати обов?язки, передбачені статутом об?єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згідно з ч. 1 ст. 20 статті 15 Закону України "Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку", частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно зі ст. 22 вказаного Закону для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об?єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Об?єднання оплачуе холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень. Частинами 2, 3 ст. 23 цього Закону передбачено, що власник квартири та/або приміщення зобов?язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об?єднання та/або рішенням загальних зборів. Статтею 17 Закону України "Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов?язків об?єднання має право вимагати своєчасного та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об?єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів, а також звертатися до суду з позовом про звернення стягнення на майно власників приміщень, які відмовляються відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об?єднання платежі, збори і внески. Згідно зі ст. 13 вказаного Закону у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об?єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Відповідно до ст. 319 ЦК України власність зобов?язує. Згідно з положеннями ст. 322 ЦК України власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов?язаний брати участь у витратах на управління, примання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов?язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов?язаннями, пов?язаними із спільним майном. Положеннями статті 15 ЗУ «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що співвласник зобов?язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Особа, яка є власником приміщення у будівлі, в якій створено ОСББ, зобов?язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна. У відповідності до положень ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Розрахунок вартості наданих та належних до сплати Відповідачем послуг, підтверджується наданим Позивачем до цього позову Актом звіряння взаєморозрахунків. Обґрунтованих доказів тому, що вказані послуги відповідачем отримано не було, претензій чи скарг з приводу повноти, обсягу та якості наданих послуг, тарифів від нього на адресу позивача, а також на адресу суду не надходило. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і у ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов, суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами за допомогою належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів. Сторони самостійно визначають обсяг, зміст та достатність доказів, що надають до суду. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Ващенко проти України" (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, суд позбавлений повноваження на вихід за межі принципу диспозитивної і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини, викладені у позовній заяві, котрі відповідачем в ході розгляду справи не спростовано. Виходячи із принципу диспозитивної цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, а також, враховуючи норми ст. 81 ЦПК України, якою встановлено обов`язок кожної сторони довести ті, обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати за надані послуги у розмірі 5 206, 82 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн. На підставі викладеного, а також з урахуванням Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 319, 322, 509, 525, 526 ЦК України, та

Outcome: approved