Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

КП «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача суму заборгованості за опалення та гарячого водопостачання за період з 01 листопада 2019 року по 30 вересня 2023 року у розмірі 33260,99 гривень, а також сплачений судовий збір в сумі 2684 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції №1875-ІV від 24.06.2004 року за період до 01.05.2019 року, в редакції №2189-VІІ від 09.11.2017 року за період з 01.05.2019 року, та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг та споживачами, які отримують ці послуги, в тому числі за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрований відповідач. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати зазначених послуг відповідачем виникла заборгованість у розмірі 33260 гривень 99 коп., що утворилась за період з 01.11.2019 по 30.09.2023. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20.03.2024 року вище вказані позовні вимогу задоволено в повному обсязі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05.02.2025 року заочне рішення суду від 20.03.2024 року скасоване, цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з опалення та гарячого водопостачання призначено до судового розгляду. 25.02.2025 року від представника відповідача адвоката Басули Б.І. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що 22 вересня 2012 року, відповідач [PERSON] перебуваючи у шлюбі із [PERSON] , придбали у приватну спільну часткову власність двокімнатну квартиру [ADDRESS] . При цьому [PERSON] прийняв у приватну особисту власність 1/3 (одну третю) частку зазначеної квартири, а [PERSON] прийняла у приватну особисту власність 2/3 (дві третіх) частки зазначеної квартири. В подальшому шлюб було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18.08.2016 року по справі № 642/3764/2016ц. В спірній квартирі залишись проживати [PERSON] з сином [PERSON] , 2011 року народження. Отже, [PERSON] не має доступу до квартири в якій зареєстрований та за комунальні послуги у якій було нараховано заборгованість, зокрема за послуги постачання теплової енергії та гарячої води. Разом з тим, представник відповідача вказує, що [PERSON] , як співвласник квартири та особа, яка користується комунальними послугами, повинна брати участь у даній справі, проте її не було долучено до справи. Так заборгованість нарахована за постачання теплової енергії та горячої води за період з 01.11.2019 по 30.09.2023 року. Отже, відповідач [PERSON] має право на неоплату вартості комунальних послуг, зокрема за постачання горячої води, оскільки не мешкає у квартирі, так як інший співвласник [PERSON] не надає доступу до квартири. Позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.11.2019 по 30.09.2023 роки. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, позивач звернувся позовом у листопаді 2023 року, а тому нарахована заборгованість в період з 01.11.2019 року до 01.11.2020 року не може бути стягнута у судовому порядку у зв`язку із пропуском позовної давності. Такич чином, представником відповідача підсумовано, що [PERSON] не користується комунальними послугами та не проживає у квартирі, що розташована за адресою, де утоврилась заборгованість за опалення та гаряче водопостачання. Також, [PERSON] є неналежним відповідачем у цій справі, в той час як [PERSON] повинна бути залучена у даній справі як належний відповідач. Також [PERSON] має право на не оплату вартості комунальних послуг, зокрема за постачання гарячої води, оскільки не мешкає у квартирі (відповідно до п. 6. ст. 7 Закону України «Про житловокомунальні послуги»). Крім того, позивачем заявлено частина вимог із пропуском позовної давності, зокрема заборгованість в період з 01.11.2019 року до 01.11.2020 року не може бути стягнута у судовому порядку у зв`язку із пропуском позовної давності. 26.03.2025 року представником відповідача адвокатом Басулою Б.І. за допомогою підсистеми «Електронний суд» подано клопотання про залучення співвідповідача, в задоволені якого ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30.10.2025 року було відмовлено. Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток до особистого кабінету підсистеми «Електронний суд». Представник відповідача - адвокат Басула Б.І. до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань від ньог до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток до особистого кабінету підсистеми «Електронний суд», причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду не надав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів №11872002 від 22.09.2012 року квартиру [ADDRESS] , [PERSON] прийняв у приватну особисту власність 1/3 (одну третю) частку зазначеної квартири, а [PERSON] прийняла у приватну особисту власність 2/3 (дві третіх) частки зазначеної квартири, що також підтверджується довідкою КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №35729327 від 04.10.2012 року. Разом з тим, до матеріалів справи долучено акт депутата Пісочинської селищної ради Валяєва А.П. щодо обстеження квартири [ADDRESS] , з якого вбачається, що станом на 14.12.2020 року за даною адресою без реєстрації проживають наступні громадяни: [PERSON] , 1987 р.н., [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 1982 р.н., [PERSON] , 2020 р.н. Також, представником відповідача адвокатом Басулою Б.І. надано копію ухвали Харківського районного суду Харківської області від 18.12.2019 року про відкритя провадження по справі №635/8662/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою. Зі змісту розрахунку заборгованості за послуги з теплопостачання та підігрів води слідує, що у зв`язку з неповною та несвоєчасно оплатою таких послуг за період з 01 листопада 2019 року по 30.09.2023 року по особовому рахунку № [NUMBER] за відповідачем [PERSON] утворилась заборгованість у сумі 33260,99 гривень. Так, суд зазначає, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (що діяли на час виникнення спірних правовідносин, втрата чинності 01 травня 2022 року), Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 (що діяли на час виникнення спірних правовідносин), що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з пунктами 1, 5 частини 2статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до частини 1статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Отже, відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року по справі №6-2951цс15. Так, хоч у частині 1статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини 1статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково. Отже, з наведених вище норм права слідує, що споживачами комунальних послуг, до яких в тому числі належать послуги з постачання теплової енергії, є не лише власники майна, а й інші особи, які користуються нерухомим майном. Відповідач [PERSON] зареєстрував своє місце проживання у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 02.11.2023 року, отриманою судом на підставі ч.6 ст.187 ЦПК України, а тому має право користуватися квартирою та є споживачем комунальних послуг, в тому числі і тих, які надає позивач. Зі змісту відомостей про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу судом встановлено, що у зв`язку з неповною та несвоєчасно оплатою таких послуг за період з 01.11.2019 року по 30.09.2023 року по особовому рахунку № [NUMBER] , який відкритий на ім`я відповідача [PERSON] (кількість осіб - 1), станом на 30.09.2023 року утворилась заборгованість у сумі 33260,99 гривень. В ході судового розгляду відповідачем наданий позивачем розрахунок заборгованості будь-якими доказами не спростований, контррозрахунок не наданий. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначені права і обов`язки споживача (індивідуального споживача), зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплата наданих житлово-комунальних послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до пункту 11 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Водночас пунктом 6 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. З системного аналізу вищезазначених норм слідує, що споживачі, які не проживають за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, можуть скористатися своїм правом за умови надання виконавцю послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, постачання гарячої води, поводження з побутовими відходами заяви та довідки з іншого місця проживання тощо. Ця норма закону позбавляє споживача права на неоплату вартості комунальних послуг у вигляді постачання теплової енергії у разі їх невикористання за період не проживання в житловому приміщенні. Отже, оплата послуг з постачання теплової енергії покладається на всіх споживачів незалежно від фактичного користування житлом. Відповідач [PERSON] за умови не проживання у квартирі [ADDRESS] та не користування послугами, які надає КП «Харківські теплові мережі», зобов`язаний був поінформувати про це позивача як виконавця комунальних послуг. Однак доказів, що [PERSON] виконав такий обов`язок суду не надано, а тому позивачем законно здійснювалися нарахування за послуги теплопостачання на [PERSON] .. Згідно з пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги. Проживаючи у багатоквартирному будинку, відповідач користується житлово-комунальними послугами, які надаються позивачем. З відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу за адресою: [ADDRESS] слідує, що у спірний період підприємством нараховувалася щомісячно плата за надані послуги по особовому рахунку № [NUMBER] , який зареєстрований на відповідача, кількість осіб по даному рахунку - один. Відповідачем оплата послуг належним чином здійснювалась частково, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за період з 01.11.2019 по 30.09.2023 року в сумі 33260,99 гривень. Разом з тим, відповідач протягом усього часу нарахування за послуги теплопостачання здійснював їх оплату, що підтверджується відомостями про нарахування та оплату у за послуги з теплопостачання та не звертався до КП «Харківські теплові мережі» з питанням щодо переоформлення чи закриття особового рахунку, як споживач послуг з теплопостачання не вчиняв. Будь-яких доказів того, що відповідач оскаржував наявність відкритого на його ім`я особового рахунку відповідачем та його представником суду також не надано. Відповідно до статтей 525,526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до положень частини 3 статті 12 та частини 1 статті 82 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з наведеного, суд висновує про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» щодо стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з теплопостачання та гарячу воду з відповідача [PERSON] . Разом з тим, представником відповідача надано заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, з приводу чого суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно ст. ст.256,257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України введено карантин, дію якого неодноразово було продовжено. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 року №383 продовжено термін дії карантину установлено на всій території України до 30 червня 2023 року. Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19),строки,визначені статтями 57,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Позивач звернувся до суду із даним позовом 27.10.2023 року. Отже, у спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, надані з 01.11.2019 року по 30.09.2023 року, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову не спливла. Правова позиція щодо застосування статті 257 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі №926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21. Враховуючи викладене, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання з 01.11.2019 року по 30.09.2023 року в сумі 33260,99 грн. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно дост. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., оскільки позовні вимоги задоволено повністю, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір по 2684,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved