Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з даним позовом до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 07.12.2020 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено Договір №437109, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 18750,00 грн., строк кредитування 1095 днів, з кінцевим терміном повернення 07.12.2023. 30.06.2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №30-06/2021, відповідно до якого ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги за вищевказаним Договором №437109. 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило за договором № 10-01/2023 права вимоги за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників ТОВ «Коллект Центр», в тому числі й за вищезазначеним Договором №437109. Таким чином, вважає, що ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №437109. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. А тому у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №437109 від 07.12.2020 року у розмірі 66336,45 грн., з яких : заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 18750,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -33133,54 грн. та заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 14452, 91 грн. На підставі викладеного просить суд, стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість у розмірі 66336,45 грн., судові витрати понесені по справі у розмірі 2422,40 грн., а також витрати понесені на правову допомогу фу розмірі 25000 грн. 01.12.2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вказує, що платіжне доручення №, не дає можливості встановити дійсні обставини справи щодо перерахунку первинним кредитором відповідачу кредитних коштів, оскільки платіжне доручення не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документа як: найменування банку, від імені якого складений документ, посаду особи, відповідальної за здійснення операції та правильність її оформлення (у платіжному дорученні відсутній підпис працівника банку, відповідального за здійснення операції, а також штамп (печатка) відповідної банківської установи про проведення банком операції). Також у ньому не зазначено найменування, код банку отримувача коштів та повний номер його банківського рахунку. А тому, додане до позовної заяви платіжне доручення із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої відповідачу не встановлено, не є належним і достовірним доказом надання відповідачу кредитних коштів на виконання умов кредитного договору. Інших доказів, які б підтверджували факт перерахування відповідачу коштів за кредитним договором, позивачем не надано. Крім цього, вказує, що у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, саме останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Однак, при зверненні до суду із позовом, ТОВ «Коллект центр» не надав відповідні докази на підтвердження факту виконання умов пункту 2.1 кредитного договору та переказу первісним кредитором кредитних коштів на рахунок відповідача, а тому просить суд відмовити у задоволення позову. 09.12.2025 року від ТОВ «Коллект Центр» до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої вказує, що матеріали справи не містять та Відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню сторін, не надано. Договір підписано власноруч Відповідачем. Доказів того, що підпис на договорі належить іншій особі матеріали справи не містять, клопотань про проведення почеркознавчої експертизи Відповідач не заявляв. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 15 000,00 грн. Дана обставина підтверджується платіжною інструкцією, проведеною банком, відповідно до якої 07.12.2020 року було перераховано грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. на картковий рахунок [NUMBER] . У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Твердження Відповідача про те, що він не отримував кредитних коштів, тощо не заслуговують на увагу. Вбачається, що Відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. При цьому, відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили. Зокрема, він мав можливість здійснити запит до банку про наявність у нього карткового рахунку, вказаного в заяві на отримання кредиту, та отримати виписку по вказаному рахунку за період кредитування. Таким чином відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. На підставі викладеного. просять суд позовні вимоги задовільнити. В судове засідання представник позивача ТОВ «Коллект Центр» не з`явився, однак у позові зазначив, що вимоги підтримує повністю та просить суд позов задовольнити в повному обсязі, а справу розглянути за відсутності їхнього представника. Не заперечують, щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав відзив на позовну заяву, згідно якого просив суд відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволеною з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 07.12.2020 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено Договір №437109, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 18750,00 грн., строк кредитування 1095 днів, з кінцевим терміном повернення 07.12.2023 року, процентна ставка фіксована, ( за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125% річних); за всі наступні дії користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85 % річних), орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору 126, 84 %. Відповідно до п. 2.1. договору, кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 15 000, 00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем; у розмірі 3750, 00 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору. На виконання умов вказаного Договору позики ТОВ «Слон Кредит» було на банківський рахунок відповідача № [NUMBER] , перераховано грошові кошти у розмірі 15000,00 грн. Дана обставина підтверджується платіжною інструкцією № 3936 від 07 грудня 2020 року. Таким чином, ТОВ «Слон Кредит» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору. У порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав та допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість за вищевказаним Договором №437109. Так, згідно розрахунку заборгованість відповідача [PERSON] по вищевказаному договору №437109, становить 66336,45 грн., з яких : заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 18750,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 33133,54 грн., та заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 14452, 91 грн. Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. 30.06.2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №30-06/2021, відповідно до якого ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги за вищевказаним Договором №437109. 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило за договором № 10-01/2023 права вимоги за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників ТОВ «Коллект Центр», в тому числі й за вищезазначеним Договором №437109. Таким чином, вважає, що ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №437109. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд критично оцінює доводи відповідача про не укладення ним кредитного договору та про відсутність доказів перерахунку кредитних коштів відповідачу. Так, як вбачається із відповіді АТ КБ «Приват Банк» від 23.01.2026 року на запит суду, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Випискою за договором № б/н на період 07.12.2020 07.01.2021, підтверджується отримання [PERSON] коштів 07.12.2020 року на карту № [NUMBER] від ТОВ «Слон Кредит» у розмірі 15000, 00 грн. Докази повернення відповідачем кредиту та сплати процентів за користування кредитом в порядку та на умовах, передбачених спірним договором, у справі відсутні. Також, відповідачем не надано суду доказів, які б спростували доводи позивача та заявлену до стягнення заборгованість. Таким чином, в порушення умов Договорів кредиту, а також вимог ст.ст.509, 526, 1054ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] витрат на правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн. на користь позивача ТОВ «Коллект Центр», то суд зазначає наступне. Так, згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року. Судом встановлено, що 01.07.2024 року між АО «Лігал Ассістанс» був укладений договір про надання правової допомоги №01-07/2024. Відповідно до спрямованих позивачем до суду витягу з акту №14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року вбачається, що АО «Лігал Ассістанс» було надано позивачу ТОВ «Коллект Центр» послуги з правничої допомоги по даній цивільній справі на загальну суму в 16000,00 грн., які були сплачені позивачем ТОВ «Коллект Центр». При цьому, пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На думку суду, понесені ТОВ «Коллект Центр» витрати на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн. є неспівмірними ціні позову, складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову та значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути 8000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Крім цього, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved