Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 12.04.2024-100003641 від 12.04.2024 у сумі 8 525 грн., мотивуючи тим, що 12.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем на умовах строковості, поворотності та оплатності було укладено кредитний договір № 12.04.2024-100003641, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 5 000 грн., а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав надавши відповідачу кредит у сумі 5 000 грн., строком на 42 дні, з датою повернення 23.04.2024 року. Оплата за користування коштами визначена у вигляді фіксованої процентної ставки «Економ» у розмірі 2% на день протягом первинного періоду та ставки «Стандарт» у розмірі 2,5% на день у подальшому, що становить середню денну процентну ставку на рівні 2,33% від суми кредиту. Відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 2 275 грн. від 03.05.2024 року. Однак у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка склала в загальній сумі 8 525 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 5 000 грн., заборгованості за процентами в сумі 2 400 грн. та заборгованості по неустойці в сумі 1 125 грн. Зазначену суму позивач просить стягнути на його користь з відповідача. Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачу копію позовної заяви з додатками. Сторони про місце, день та час розгляду справи повідомлені завчасно і належним чином. Відповідачу було направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами та запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Судові повідомлення про місце, день та час розгляду справи надсилалися відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, однак повернулися до суду, та шляхом направлення судової повістки про виклик до суду в формі смс-повідомлення на його номер телефону, на підтвердження чого наявна довідка про доставку смс-повідомлення. Крім того, відповідач повідомлений про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Ухвалою суду від 24.02.2026 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 12.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем на умовах строковості, поворотності та оплатності було укладено кредитний договір № 12.04.2024-100003641, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Кредитного договору. Кредитний договір складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки та відповіді позичальника про підтвердження кредитного договору від 12.04.2024, які підписані сторонами у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом відповідача з використанням одноразового ідентифікатора № К947, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний як фінансовий 0955471328, та є невід`ємною частиною цього Кредитного договору. Відповідно до умов Кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав надавши відповідачу кредит у сумі 5 000 грн. на банківську карту з маскою № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією LIQPAY, ID операції: [NUMBER] . Згідно з умовами договору, кредит надано строком на 42 дні з датою повернення 23.04.2024 року, при цьому графік користування розподілено на первинний період, що передбачає перші 14 днів та наступні чергові періоди по 14 днів кожен. Оплата за користування коштами визначена у вигляді фіксованої процентної ставки «Економ» у розмірі 2% на день протягом первинного періоду та ставки «Стандарт» у розмірі 2,5% на день у подальшому, що становить середню денну процентну ставку на рівні 2,33% від суми кредиту. Відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 2 275 грн. від 03.05.2024 року. Однак у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка склала 8 525 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 5 000 грн., заборгованості за процентами в сумі 2 400 грн. та заборгованості по неустойці в сумі 1 125 грн., що підтверджується Розрахунком заборгованості за договором 12.04.2024-100003641 від 12.04.2024 року, станом на 06.01.2026. Відповідач добровільно не погашає заборгованість. З будь-якими заявами відповідач до позивача не звертався, причин прострочення зобов`язання не пояснював. Відповідно до ст. 629 ЦК України кредитний договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов кредитного договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. При цьому, в ч.1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний кредитний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний кредитний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно до ч.12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний кредитний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до кредитного договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний кредитний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий кредитний договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний кредитний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний кредитний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний кредитний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний кредитний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний кредитний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови кредитного договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного кредитного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного кредитного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії та неустойки у разі їх наявності , розуміє та зобов`язується їх виконувати. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі. Однак відповідач не повернув своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, що підтверджено розрахунком заборгованості за договором. На день розгляду справи в суді зобов`язання відповідачем не виконане. Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд визнає, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання порушено майнові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 8 525 грн. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2 622 грн. 40 к.

Outcome: approved