Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача). Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт її проживання з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , однією сім`єю безреєстрації шлюбу з 2015 року по день смерті [INFO] . В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер [PERSON] (надалі-спадкодавець), що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 14 лютого 2024 року, про що було складено відповідний актовий запис №178. Спадкодавець на момент смерті був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . Позивач проживала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] з 2014 по 2024 рік (дату смерті). Після його смерті, вона займалася організацією та проведенням поховання [PERSON] , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №27 від 14.02.2024, виданого КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово медичних експертиз», свідоцтвом про поховання від 15.02.2024 №105, виданим [PERSON] , договором ритуальних послуг. [INFO] помер її перший чоловік [PERSON] , з цього часу вона проживала одна. [PERSON] ніколи не був одружений, проживав один. У 2014 році вони познайомилися, почали зустрічатися., згодом він запропонував проживати разом, одружитися. Вона погодилася і з травня 2014 року вони стали спільно проживати за адресою: [ADDRESS] . Вони жили однією родиною, в них часто бували друзі, сусіди, гостювали родичі, що може бути підтверджено показаннями свідків. [PERSON] не працював, отримував пенсію. Вона працювала двірником в [PERSON] , прибиральницею мосту в Стрийському КПП. Після досягнення пенсійного віку, вийшла на пенсію. У період спільного проживання вони вели господарство, її зарплату, пенсію та пенсію [PERSON] вони використовували на спільні потреби сім`ї. За час спільного проживання вони придбали холодильник, пральну машину, замінили штори у квартирі, почали робити ремонт у ванній кімнаті, туалеті та кухні. Також за спільні кошти купували продукти харчування, одяг та ліки. З часу спільного проживання всі відпустки вони проводили разом. Вважає, що вказані обставини та письмові докази підтверджують їхнє проживання однією сім`єю, наявність спільного побуту, спільних друзів, спільного відпочинку, спілкування подружжя з родичами, спільного придбання майна, що може бути підтверджено показаннями свідків. Вона та [PERSON] приживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, однак у період з 2014 по 2024 роки спільно проживали, вели спільний побут та мали взаємні права та обов`язки притаманні подружжю. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно: квартиру [ADDRESS] . Вона проживала із померлим у фактичних шлюбних відносинах, вела з ним спільне господарство та спільний побут з 2014 по 2024 рік, тобто понад 9 років, вважає, що має право на спадкування за законом, відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати ст.1264 ЦК України, відповідно до якої у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. У визначений законом строк вона подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а відтак спадщину прийняла. Інші спадкоємці померлого [PERSON] спадщину не прийняли, таких немає. Позиція відповідача. Представник відповідача правом на подання відзиву не скористалася. Пояснення сторін та їх представників в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач [PERSON] , будучи допитаною судом в якості свідка на підставі ст.92 ЦПК України дала показання про те, що її чоловік [PERSON] помер в 2013 році. З [PERSON] вона познайомилася в 2015 році, він запропонував проживати разом. Вони жили разом як чоловік та жінка. В квартирі ремонту не було, не було холодильника. Вони разом придбали телевізор, холодильник. [PERSON] мав пенсію з 2015 року в розмірі 3500,00 грн., вона працювала двірником, потім в 2021 році пішла на пенсію. Останні роки [PERSON] з дому не виходив, у нього боліли ноги. Господарством займалася вона. Спільних коштів їм вистачало на оплату комунальних послуг та прожиття. Коли вона була у лікарні, за [PERSON] доглядала її донька. [PERSON] помер раптово. [PERSON] дружини та дітей не мав. До них в гості приходили її син та донька. Шлюб вони не уклали, бо [PERSON] не міг пересуватися. Саме тому він і не міг зареєструвати її у квартирі. Вона проживає у цій квартирі, сплачує комунальні послуги. До 2015 року вона проживала з сином і донькою по [ADDRESS] , вони орендували квартиру. [PERSON] не хотів одружуватися. Борги за комунальні послуги сплатила вона. Похованням [PERSON] займалася її донька, оскільки вона на той час перебувала у лікарні. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що в 2013 році помер перший чоловік позивача, в 2014 році вона познайомилася з [PERSON] і вони почали проживати разом. [PERSON] раніше одружений не був. Він мав пенсію, вона працювала двірником в [PERSON] . Вони проживали разом, вели спільне господарство, придбали техніку, речі повсякденного вжитку. Вони спільно витрачали сімейний бюджет і оплачували комунальні послуги, купували продукти харчування, ліки. Шлюб вони не зареєстрували. Після смерті [PERSON] , позивач взяла на себе витрати на його поховання. Дані обставини підтверджуються показаннями свідків. В судових дебатах представник позивача [PERSON] зазначила, що позивач та [PERSON] перебували в цивільному шлюбі, проживали разом, вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки. Як свідок, позивач в судовому засіданні дала показання про те, що її перший чоловік помер у 2013 році, з 2015 року позивач почала проживати разом з [PERSON] . Разом вони провели в квартирі ремонтні роботи, придбали техніку. В них був спільний бюджет, його пенсія та її заробітна плата. Раніше [PERSON] в шлюбі не перебував, дітей не мав. До них приходили додому родичі та сусіди. Шлюб вони не зареєстрували, оскільки у [PERSON] боліли ноги і він на вулицю не виходив останні 5 років. Наведені обставини підтвердили свідки в судовому засіданні. Також вказане підтверджується довідкою про проживання позивача у квартирі [PERSON] . Вони разом проживали понад 5 років, а тому є всі підстави для задоволення позову. Представник відповідача Корпан-Парута Т.Б. позовні вимоги заперечила та зазначила про те, що лікарське свідоцтво видане не на ім`я позивача, а на [PERSON] , ведення спільного господарства не доведено жодними доказами у справі. 10.12.2015 [PERSON] було укладено договір оренди кімнати з іншою особою, що свідчить про те, що позивач з [PERSON] в цей час разом не проживали. Позивачем не долучено жодних доказів спільного проживання з [PERSON] , жодних чеків, спільних фотографій матеріали справи не містять. В судових дебатах представник відповідача Корпан- [PERSON] зазначила про те, що позовні вимоги є безпідставними і не доведеними належними та допустимими доказами. Твердження позивача про спільний бюджет, спільні покупки, ремонтні роботи у квартирі не підтверджені жодними доказами у справі. Немає жодних фотографій, які б свідчили, що дійсно позивач та [PERSON] проживали разом, мали спільний відпочинок. Показання свідків містять значні розбіжності між собою та матеріалами справи. Зауважила, що у [PERSON] не було жодних перешкод для укладення шлюбу, доказів протилежного стороною позивача не подано. Суперечливими є докази щодо поховання [PERSON] . На підставі наведеного просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Третя особа - приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Навальковська М.М. в судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Показання свідків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання про те, що з [PERSON] вони познайомилися в 1992 році, він проживав один. Він до нього приходив у гості. З 2015 року [PERSON] проживав разом з позивачем. У [PERSON] боліли ноги, [PERSON] за ним доглядала. Після смерті [PERSON] , [PERSON] його поховала, поставила йому пам`ятник. Позивач з [PERSON] проживали як чоловік та жінка. Він працював водієм, потім став пенсіонером. Позивач працювала прибиральницею в [PERSON] . Вони разом придбали телевізор, диван. Після інсульту [PERSON] перестав виходити з квартири. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що позивач це її сваха. Вона з 2015 року проживала разом з [PERSON] . Вона до них ходила у гості. Позивач працювала в Жеку, продавала вазони. Потім [PERSON] помер. Донька позивача його поховала. [PERSON] хворів, мав підвищений тиск, у нього боліли ноги. Позивач проживала з ним постійно, вони придбали разом техніку. Позивач доглядала за [PERSON] , готувала йому їсти. Він обіцяв позивачу укласти з нею шлюб. На день смерті родичів у [PERSON] не було. До 2015 року позивач проживала з сином і донькою по [ADDRESS] . [PERSON] розповідав, що у нього є двоюрідний брат. Він обіцяв позивачу переписати на неї квартиру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що її мати та позивач працювали разом двірниками. Вона бувала у квартирі, де позивач проживала разом з [PERSON] . Останній мав пенсію, позивач працювала. Коли позивач появилася у цій квартирі, вона навела там порядок, оскільки раніше [PERSON] проживав один. Разом вони придбали техніку, в них був спільний бюджет. [PERSON] давно на вулицю не виходив. Вони проживали разом з 2014-2015 років, чи перебували у шлюбі їй невідомо. Жодних його родичів вона у квартирі не бачила. Вони разом змінили крани, каналізацію, придбали пральну машинку. Коли [PERSON] помер, позивач була у лікарні, хто його поховав, їй невідомо. Вони живуть по сусідству. Позивач за ним доглядала, вони проживали разом як чоловік та жінка. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.07.2024 відкрито провадження у справі. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.10.2024 заяву [PERSON] , заінтересовані особи Стрийська міська рада Львівської області, Приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Навальковська Мирослава Миколаївна про встановлення факту проживання однією сім`єю, залишено без розгляду на підставі ч.6 ст.294 ЦПК України. Роз`яснено заявнику [PERSON] право на звернення до суду в порядку позовного провадження на загальних підставах. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 20.01.2025 ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.10.2024 скасовано, справу за позовом [PERSON] , заінтересовані особи Стрийська міська рада Львівської області, Приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Навальковська Мирослава Миколаївна про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом в порядку ст..1264 ЦК України направлено в суд першої інстанції для продовження розгляду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2025 справу розподілено головуючому-судді Бучківській В.Л. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.03.2025 прийнято справу до розгляду. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31.03.2025 внесено виправлення в ухвалу суду від 12.03.2025. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.05.2025 відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про відвід головуючого судді Бучківської В.Л. у справі за позовом [PERSON] до Стрийської міської ради Львівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Навальковська Мирослава Миколаївна про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом в порядку ст.1264 ЦК України. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.05.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.09.2025 витребувано докази, а саме матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Відповідно до витягу з реєстру Стрийської територіальної громади №2024/003922535 від 19.04.2024, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.7/. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 18.12.2013, [PERSON] помер [INFO] , про що було складено актовий запис №635 /а.с.8/. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 14 лютого 2024 року, [PERSON] помер [INFO] , про що було складено відповідний актовий запис №178 /а.с.9/. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №27 від 14.02.2024, причина смерті [PERSON] ішемічна кардіоміопатія /а.с.10/. Як вбачається з свідоцтва про поховання [PERSON] №105 від 15.02.2024, [PERSON] здійснила поховання [PERSON] на кладовищі по [ADDRESS] /а.с.11/. Згідно з договором про організацію і проведення поховання від 15.02.2024, такий укладено між [PERSON] та Стрийським МКПП, предметом договору є поховання [PERSON] а також надання ритуальних послуг /а.с.11/. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №76792405 від 29.04.2024, 29 квітня 2024 року зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] , реєстратор приватний нотаріус Навальковська М.М. /а.с.12/. Згідно з довідкою КП «Управляюча компанія «Комфортний Стрий» №834 від 17.06.2024, [PERSON] фактично проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] з 2015 року до дня його смерті [INFO] згідно з актом №175 від 17.06.2024 та свідчень свідків /а.с.13/. Відповідно до акту №175 від 17.06.2024, виданого КП «Управляюча компанія «Комфортний Стрий», [PERSON] фактично проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] з 2015 року до дня його смерті [INFO] згідно свідчень свідків [PERSON] та [PERSON] /а.с.13з/. Як вбачається з довідки №70/01-16 від 19.06.2024, виданої приватним нотаріусом Навальковською М.М., така видана [PERSON] про те, що вона є спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] , подала заяву про прийняття спадщини, спадкова справа №20/2024 /а.с.14/. Відповідно до договору найму жилого приміщення №10 від 10.12.2015, [PERSON] та [PERSON] уклали договір, згідно з яким [PERSON] (власник) здав в корситування [PERSON] (наймачу) для проживання кімнату в будинку [ADDRESS] , договір укладено строком на 1 рік /а.с.142/. Згідно з матеріалами спадкової справи №20/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкова справа заведена на підставі заяви [PERSON] від 29.04.2024. Відповідно до довідки «Управляюча компанія «Комфортний Стрий» №474 від 10.04.2024, [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав один за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 26.01.1988, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом (спадкова справа №150/2012) та витягом про держану реєстрацію прав №35106147 від 08.08.2012, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] частини квартири за адресою: [ADDRESS] /а.с.163-178/. Вирішуючи позовні вимоги, судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. За приписами ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Абзацами першим, другим пункту 21 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встанвоелння факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, у встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (абзаци1,2 пункту 23 Постанови). Отже, метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, оскільки такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1264 ЦК України особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини мають право на спадкування за законом у четверту чергу. Для набуття права на спадкування за законом на підставі цієї норми необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Наведене узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 03.05.2018 у справі №304/1648/14-ц. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З огляду на те, що законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю, зокрема, спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється судом згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України. Мотивована оцінка доказів наданих сторонами та висновки суду. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд в постанові від 26 травня 2022 року у справі №362/3705/20 зазначив, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц). У цивільних справах суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Вирішуючи питання про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити низку фактів: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права й обов`язки чоловіка та жінки (статті 3, 74 СК України). Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність достатніх підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ( постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2021 року у справі № 705/938/19 (провадження № 61-16263св20)). При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Судувід 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц та від 30 вересня 2019 року у справі № 554/14633/15-ц. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц, від 03 березня 2021 року у справі № 127/28507/15 належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Отже, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач покликається на наступні письмові докази: свідоцтво про поховання [PERSON] №105 від 15.02.2024, відповідно до якого [PERSON] здійснила поховання [PERSON] на кладовищі по [ADDRESS] /а.с.11/; договір про організацію і проведення поховання від 15.02.2024, який укладено між [PERSON] та Стрийським МКПП, предметом договору є поховання [PERSON] а також надання ритуальних послуг /а.с.11/; витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №76792405 від 29.04.2024, згідно з яким 29 квітня 2024 року зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] , реєстратор приватний нотаріус Навальковська М.М. /а.с.12/; довідку КП «Управляюча компанія «Комфортний Стрий» №834 від 17.06.2024, згідно з якою [PERSON] фактично проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] з 2015 року до дня його смерті [INFO] згідно з актом №175 від 17.06.2024 та свідчень свідків /а.с.13/; акт №175 від 17.06.2024, виданий КП «Управляюча компанія «Комфортний Стрий», [PERSON] фактично проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] з 2015 року до дня його смерті [INFO] згідно свідчень свідків [PERSON] та [PERSON] /а.с.13з/. Під час розгляду справи судом були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Інших доказів на підтвердження факту спільного проживання позивача однією сім`єю із спадкодавцем матеріали справи не містять. Так позивачем не долучено до матеріалів справи жодного доказу про наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлю майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Суд зауважує, що довідка КП «Управляюча компанія «Комфортний Стрий» №834 від 17.06.2024, згідно з якою [PERSON] фактично проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] з 2015 року до дня його смерті [INFO] згідно з актом №175 від 17.06.2024 та свідчень свідків суперечить довідці «Управляюча компанія «Комфортний Стрий» №474 від 10.04.2024, згідно з якою [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав один за адресою: [ADDRESS] . З довідки КП «Управляюча компанія «Комфортний Стрий» №834 від 17.06.2024, вбачається що така видана на підставі акту №175 від 17.06.2024, який видано на підставі свідчень свідків [PERSON] та [PERSON] . З наведеного вбачається, що єдиним доказом факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] є свідчення свідків [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, в матеріалах справи міститься договір найму жилого приміщення №10 від 10.12.2015, [PERSON] та [PERSON] уклали договір, згідно з яким [PERSON] (власник) здав в корситування [PERSON] (наймачу) для проживання кімнату в будинку [ADDRESS] , договір укладено строком на 1 рік. Наведений договір спростовує показання позивача [PERSON] та свідків про те, що у 2015 році вона проживала разом з [PERSON] , і в квартирі більше ніхто не проживав. Суперечливими є показання позивача [PERSON] про те, з якого часу вона проживала разом з [PERSON] . Так у позовній заяві позивач стверджує про те, що проживала з [PERSON] з 2014 року, а вже в судовому засіданні дає показання про те, що з 2015 року. В позовній заяві позивач стверджує про те, що наявність сімейних відносин, спільний побут, спільний відпочинок, спільне ведення господарства підтверджується письмовими доказами, однак з жодного, долученого до позовної заяви письмового доказу наведене не вбачається. Твердження трьох свідків в судовому засіданні не може бути єдиною підставою для встановлення факту проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадшини. Також такими, що спростовуються показаннями самого позивача та показаннями свідків є обставини поховання [PERSON] . Так, згідно з письмовими доказами, які долучені позивачем до справи саме [PERSON] займалася похованням [PERSON] . Однак в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на час смерті та поховання [PERSON] перебувала у медичному закладі, а похованням займалася її донька. Твердження позивача про те, що [PERSON] хворів, не міг самостійно пересуватися, а тому тривалий час не виходив на вулицю, що перешкоджало їм укласти шлюб та зареєструвати її в спірному помешканні, жодними доказами у справі не підтверджено. Оскільки про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, суд погоджується з доводами представника відповідача про безпідставність позовних вимог. Доводи позивача про спільне проживання та спільний побут не підтверджено жодними доказами у справі, окрім показань свідків, які перебувають у дружніх та родинних відносинах з позивачем, а тому суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову [PERSON] до Стрийської міської ради Львівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Навальковська Мирослава Миколаївна про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом в порядку ст.1264 ЦК України слід відмовити. Наведене повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.05.2024, у справі № 216/5984/21, провадження № 61-15465св23. Судові витрати. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивачу у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати задоволеню не підлягають.

Outcome: dismissed