Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 4016897 від 10 квітня 2021 року у сумі 39725,87 грн, з яких: 9405,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 29627,87 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків, 693,00 грн - прострочена заборгованість за комісією. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4016897, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 9900,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну їй суму. 23 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги № 74-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за кредитним договором № 4016897 від 10 квітня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Відповідно до витягу з реєстру боржників до зазначеного договору відступлення прав вимоги, заборгованість відповідача в загальному розмірі становить 39725,87 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту - 9405,00 грн, простроченої заборгованості за відсотками - 29627,87 грн, заборгованість за комісією - 693,00 грн. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач тривалий час не вносить платежі на повернення кредиту, у зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 серпня 2025 року справа передана на розгляд судді [PERSON]. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2025 року прийнято цю позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Рішенням Вищої ради правосуддя від 16.12.2025 № 2669/0/15-25 [PERSON] звільнена з посади судді Київського районного суду м. Харкова, у зв`язку з чим невирішена справа № 953/8016/25 передана на повторний автоматизований розподіл. Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 грудня 2025 року справа передана на розгляд судді Кіндер В.А. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Зі змісту позовної заяви вбачається, що у разі неявки в судове засідання відповідача, представник позивача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. 10 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 4016897, відповідно до п.1.1 якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. договору, а позичальних зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Сума (загальний розмір) кредиту становить 99000.00 гривень (п.1.2 Договору). Кредит надається строком на 15 днів з 10.04.2021 (п.1.3 Договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 25.04.2021 (п.1.4 Договору). Загальні витрати включають комісію за надання кредиту в сумі 693,00 грн, яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. (п.1.5.1. Договору). Відповідно до даних, які містяться у довідці про ідентифікацію [PERSON] , з якою укладено договір № 4016897 від 10.04.2021, позичальник ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор R40591, час відправки ідентифікатора позичальнику 10.04.2021, 10:37, номер телефону [NUMBER] . Згідно з даними, які містяться у платіжному дорученні 43533784 від 10.04.2021, ТОВ «Мілоан» перерахувало 9900,00 гривень відповідачу на рахунок: 516791хххххх9644, з призначенням платежу: кошти згідно договору 4016897. 23 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 74-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 4016897 від 10.04.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до положень п.6.2.3., укладеного договору відступлення, права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 74-МЛ від 23.04.2021 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4016897 від 10.04.2021 в сумі 39725,87 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту - 9405,00 грн, простроченої заборгованості за відсотками - 29627,87 грн, заборгованість за комісією - 693,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Положеннями частини 1 статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3 ст. 207 ЦК України). Згідно із підпунктом п`ять частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до підпункту 59 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» удосконалений електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, - удосконалений електронний підпис, що створюється з використанням кваліфікованого сертифіката електронного підпису, виданого кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг та не містить відомостей про те, що особистий ключ зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому за правовими наслідками цей договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 9900,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача, що підтверджується відомостями платіжного доручення 43533784 від 10.04.2021. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторонами дотримані умови Договору відступлення прав вимоги № 74-МЛ від 23 липня 2024 року, який встановлює порядок та процедуру відступлення права вимоги за кредитним договором № 4016897, а тому суд дійшов висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача за договором № 4016897 від 10.04.2021. Положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення кредиту, а тому вимога щодо стягнення простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 9405,00 грн підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 29627,87 грн, суд зазначає. За умовами кредитного договору № 4016897 від 10.04.2021 сторони встановили строк кредитування 15 днів, тобто до 25.04.2021 (дата остаточного погашення заборгованості). З відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 4016897 вбачається, що нарахування відсотків здійснювалось до 01.07.2021. Відповідно до умов пролонгації кредиту, визначених положеннями п.п. 2.3.1.1, п.п. 2.3.1.2. кредитного договору, позичальник має право на продовження строку користування кредитом на пільгових або стандартних умовах. Для продовження строку кредитування на пільгових умовах позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 правил, зокрема, сплати комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (п.п. 2.3.1.1 кредитного договору). Пролонгація на базових умовах можлива шляхом продовження позичальником користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (п.п. 2.3.1.2 кредитного договору). Велика Палата Верховного Суду 28 березня 2018 року у постанові у справі №444/9519/12 зробила висновок, відповідно до якого припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та вчинив всі необхідні дії передбачені розділом 6 правил, при цьому сторони дійшли згоди з урахуванням положень п. 7.2 кредитного договору, відповідно до якого згода позичальника має бути виражена за допомогою застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором та/або виконання дій, що вимагає позикодавець, згідно п.5, п.6 правил. Суд враховує, що відповідно до п. 4.2 кредитного договору в період прострочення позичальника проценти можуть нараховуватися за вибором позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів, передбачених ст. 625 ЦК України. Зважаючи на те, що матеріали справи містять один розрахунок заборгованості нарахованих відсотків, що включає як строк кредиту так і період після його закінчення, водночас, позивач в поданих матеріалах не зазначає про різну підставу нарахування, то суд дійшов висновку, що нарахування відсотків здійснено саме в якості процентів за користування кредитом. Відтак, вимога про стягнення заборгованості за відсотками підлягає частковому задоволенню в розмірі 1306,80 грн (87,12 грн х 15), що узгоджується із п. 1.5.2 кредитного договору. В іншій частині необхідно відмовити. Щодо вимоги про стягнення комісії за кредитним договором. Положеннями п.1.5.1 кредитного договору встановлена комісія за надання кредиту в сумі 693,00 грн, яка нараховується за ставкою 7 відсотків від суми кредиту одноразово. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини 1статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Між тим, оскільки товариством не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які була встановлена комісія за видачу кредиту, відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Отже, вказані витрати у сумі 693,00 грн стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають. Щодо витрат позивача суд зазначає наступне. Представником позивача заявлене клопотання щодо стягнення з відповідача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що становить 7000,00 грн. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження обсягу наданих послуг, здійснених позивачем, надана копія договору про надання правової допомоги № 0605 від 06 травня 2025, акт № 1183 від 23 червня 2025 року про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом. Вирішуючи питання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує, що: - не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21); - при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц). - метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (постанови Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Суд вважає, що з огляду на обставини справи, предмет якої становить стягнення кредитної заборгованості, а, отже, справа не є досить складною, розгляд здійснювався в спрощеному провадженні, і підготовка до її розгляду не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль, а тому заявлений розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не є співмірними з складністю наданих послуг. Відтак, суд дійшов висновку щодо зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу до чотирьох тисяч гривень. Щодо розподілу судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Рішенням суду стягнуто на корить позивача 10711,80 грн (9405,00 грн + 1306,80 грн), що становить 26,96 % від ціни позову, а тому з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 653,08 грн (2422,40 грн х 26,96 %).

Outcome: partial