Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

У грудні 2025 року Акціонерне товариство Сенс Банк (далі АТ Сенс Банк) звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що 06 вересня 2019 року відповідач звернувся до АТ Альфа-Банк та шляхом підписання оферти запропонував позивачу укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ Альфа-Банк, укладеного між ним та Банком. Банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Таким чином, 06 вересня 2019 року між банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, із наступними основними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, найменування продукту Максимум-готівка, мета кредиту для особистих потреб, ліміт кредитної лінії 200 000 грн., процентна ставка 24% річних за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою, тип процентної ставки фіксована, тип картки MasterCard DEBIT WORLD, порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши вдповідачу у розпорядження кредитні кошти, якими відповідач активно користувався, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 116 409,82 грн., з яких: 81 137,49 грн. прострочене тіло кредиту, 35 272,33 грн. відсотки за користування кредитом. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ Альфа-Банк затверджено рішення про зміну найменування позивача на АТ Сенс Банк. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання договірних зобов`язань, не погашає у добровільному порядку заборгованість, просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 116409,82 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9738,17 грн. Ухвалою суду від 13 січня 2026 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ч.1 ст.12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотань про відкладення розгляду справи та/або розгляду справи без його участі не направляв. Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06 вересня 2019 року між АТ Альфа-Банк та відповідачем була підписана оферта на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Максимальний ліміт кредиту (кредитної лінії) складає 200 000 грн. (а.с.8). У Оферті зазначено, що процентнц ставку за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою пропонує встановити у розмірі 24 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Обов`язковий мінімальний платіж пропонує встановити у розмірі 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. У Оферті зазначено, що підписанням цієї оферти відповідач ознайомлений у письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту та інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України Про споживче кредитування та нормативними актами НБУ. Банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Також, відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, де визначено основні умови кредитування: мета отримання кредиту споживчі цілі, тип кредиту кредитування рахунку, сума/ліміт кредиту 30000 грн., спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом, строк кредитування 12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору, максимальна сума кредиту 200 000 грн.; розрахунковий період та пільговий період; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту: процента ставка 24 % річних, тип процентної ставки фіксована, порядок зміни змінюваної процентної ставки процента ставка фіксована, реальна річна процентна ставка по програмі моментальна розстрочка на карту 0,01 % річних; порядок повернення кредиту тощо (а.с.9). З метою досудового врегулювання спору, АТ Сенс Банк було направлено відповідачу досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, в якій позивач зазначив, що банк вимагає від відповідача протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов Кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії у сумі 119114,32 грн. (а.с.19). Факт надіслання вимоги щодо виконання договірних зобов`язань відповідачу підтверджується реєстром поштових відправлень Укрпошта, та описом вкладеним у цінний лист (а.с.19 зворот, 20-21) Згідно Витягу з державного реєстру банків, АТ Альфа-Банк змінило найменування на АТ Сенс Банк . Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування,послуги зв`язку,медичне,готельне,банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Своїм підписом у оферті відповідач підтвердив, що отримав Акцепт пропозиції на укладання відповідної угоди про надання кредиту. Вказані обставини свідчать про те, що з моменту підписання банком отриманого відповідачем Акцепту угода про надання кредиту набула чинності, відповідач погодився з визначеними у оферті умовами кредитування. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідачем умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, який перевірений судом та не спростований відповідачем, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 26 травня 2025 року складає 116 409,82 грн., з яких: 81 137,49 грн. прострочене тіло кредиту, 35 272,33 грн. відсотки за користування кредитом (а.с.18), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.2-6 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18). Так, представником позивача надано до суду договір про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року, укладеного між АТ Сенс Банк та Адвокатським об`єднанням Смарт Лекс, за яким замовник замовляє, а виконавець зобов`язується надати послуги, які полягають у здійснені від імені та в інтересах замовника юридичних та фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання такими боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та спонуканню до їх погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги (а.с.27-30). Згідно з п.3.1. Договору про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року, за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: - за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн., за отримання рішення суду 225 грн., комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85 %. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано лише договір про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ВА № 1287, проте не надано суду доказів, які б свідчили про виконання зобов`язань по ньому в т.ч. відносно надання правової допомоги щодо стягнення заборгованості з відповідача. Також, не надано розрахунок наданих послуг з їх детальним описом та квитанції про оплату витрат на правову допомогу, акти наданих послуг, що позбавляє суд можливості встановити дійсний розмір понесених витрат позивачем на правову допомогу та розглянути такі вимоги, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 375 грн. за підготовку і подання позовної заяви до суду та 225 грн. за отримання рішення суду, як це визначено у договорі. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн., які було сплачено позивачем із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, оскільки позов було подано до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЕСІТС Електронний суд, а також витрати на правову допомогу в сумі 600 грн. (375 грн. +225 грн.), а всього 3022,40 грн. (2422,40 грн. + 600 грн).

Outcome: partial