Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

позовні вимоги представник позивачки обґрунтовує тим, що [INFO] помер дід позивачки (по батьковій лінії) [PERSON] , який за життя залишив заповіт. Відповідно до змісту такого заповіту [PERSON] заповів майновий пай і земельний пай своєму сину (батьку позивачки) [PERSON] , а все інше майно ( в рівних частинах) - цьому же спадкоємцю та [PERSON] . Спадкодавцю [PERSON] належало право на вказану земельну частку (пай) площею 49, 1 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Великокам`янської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області ( далі - Великокам`янська сільська рада). Батько позивачки прийняв зазначену спадщину, однак, не оформив спадкових прав на неї та помер [INFO] , залишивши за життя заповіт на належну йому частку житлового будинку [ADDRESS] , та земельну ділянку за вказаною адресою. Цей заповіт складено на користь відповідача [PERSON] . З метою оформлення своїх прав на вказане спадкове майно (земельну частку) в порядку спадкування за законом позивачка звернулася до державного нотаріуса Коломийської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Мануляк І.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого батька. Однак, цією державною нотаріусом відмовлено позивачці у видачі зазначеного свідоцтва, оскільки останньою не надано правовстановлюючий документ, який підтверджує право спадкодавця [PERSON] на вищевказану земельну частку (пай) та рекомендовано позивачці звернутися з позовом про визнання такого права в порядку спадкування, про що вказаною державним нотаріусом 30.04.2025 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Тому представник позивачки просить визнати за останньою право на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позивачка в судове засідання 19.02.2026 року не з`явилася, 15.10.2025 року її вказаний представник подав заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги (а.с.102). Відповідач в судове засідання 19.02.2026 року не з`явився, 29.08.2025 року до суду надійшла його заява від 27.07.2025 року, в якій він просить розглянути справу без його участі та вказав, що визнає позовні вимоги (а. с. 83). Представник відповідача, вказаної сільської ради Петро Гайдейчук в судове засідання 19.02.2026 року не з`явився, 17.02.2026 року подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та ухвалити рішення згідно із законом (а.с.153). У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд відкладає ухвалення та проголошення судового рішення на строк по 24.02.2026 року з дня переходу (19.02.2026 року) до стадії ухвалення судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до даних свідоцтва про народження серії « [NUMBER] (актовий запис №10 від 25.03.1949 року), виданого повторно виконавчим комітетом Великокам`янської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області (далі Великокам`янська сільська рада) 22.07.2010 року, батьком [PERSON] зазначено [PERSON] (а.с.12). Згідно з даними свідоцтва про народження серії « [NUMBER] (актовий запис № 283 від 11.05.1972 року), виданого Коломийським міським бюро реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківської області 11.05.1972 року, батьком позивачки зазначено [PERSON] (а.с.10). Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії « [NUMBER] (актовий запис № 2 від 20.01.2009 року), виданого виконавчим комітетом П`ядицької сільської ради 20.01.2009 року, у зв`язку з реєстрацією того дня шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а. с. 11). Згідно з даними свідоцтва про смерть серії « [NUMBER] (актовий запис № 10 від 01.03.2003 року), виданого Великокам`янською сільською радою 01.03.2003 року, [PERSON] помер [INFO] в с.Велика Кам`янка Коломийського району Івано-Франківської області (а. с. 9). Згідно з даними сертифікату на право на земельну частку (пай) серії «ІФ» № 025671, виданого Коломийською районною державною адміністрацією Івано-Франківської області 18.12.1999 року на підставі рішення вказаної районної державної адміністрації № 164 від 22.04.1999 року, та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифіката на право на земельну частку (пай) № 461, земельна частка (пай), площею 49, 1 умовних кадастрових гектарів, зареєстрована за [PERSON] і знаходиться на території Великокам`янської сільської ради (а. с. 19, 20). Відповідно до даних довідок № 184 та № 185, складених виконавчим комітетом П`ядицької сільської ради 16.05.2025 року, [PERSON] належало право на вказану земельну частку (пай). Станом на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) його місце проживання було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Крім того, станом на 28.02.2003 року за вказаною адресою було зареєстроване місце проживання дружини цього спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] , який посвідчувався виконавчим комітетом Великокам`янської сільської ради 28.06.2000 року, зареєстрований в реєстрі за № 190, не змінювався та не скасовувався (а. с. 17, 18). Відповідно до змісту вказаного заповіту спадкодавець [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не було та з чого не складалося, і взагалі все те, на що він буде мати право, разом із приватизованою земельною ділянкою [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, а майновий та земельний паї (сертифікат серії «ІФ» № 025671) спадкодавець заповів [PERSON] (а. с. 21). Відповідно до даних свідоцтва про смерть серії « [NUMBER] (актовий запис № 19 від 15.09.2014 року), виданого виконавчим комітетом Дебеславцівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 15.09.2014 року, [PERSON] помер [INFO] в с. Залуччя Коломийського району Івано-Франківської області (а. с. 8). Згідно з даними довідок № 259 та № 260, складених 21.05.2025 року виконавчим комітетом Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, місце проживання [PERSON] було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Крім того, за даною адресою станом на день смерті цього спадкодавця було зареєстроване лише місце проживання позивачки. Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Дебеславцівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області не посвідчувався (а. с. 23, 24). Згідно з даними дублікату заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Галян Г. М. 25.06.2011 року та зареєстрованого в реєстрі за №1531, [PERSON] заповів належну йому частку житлового будинку [ADDRESS] , відповідачу [PERSON] (а. с. 25, 26). Судом встановлено, що в газеті «ЗР-Інформ» № 50 (1556) за 19.12.2025 року міститься оголошення про те, щоб вважати недійним втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії «ІФ» № 025671, площею 49, 1 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території с. Велика Кам`янка Коломийського району Івано-Франківської області, виданий на ім`я « [PERSON] » (а. с. 145). Згідно з відповіддю Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 29-9-0331-2455/0/2-25 від 26.05.2025 року книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) та сертифікати на право на земельну частку (пай) у відділі № 3 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління вказаного Головного управління не зберігаються (а. с. 22). Судом також встановлено, що згідно з даними спадкової справи № 86/2010, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON] , [PERSON] з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті вказаного спадкодавця, яку (спадщину) прийняв вказаний спадкоємець, а саме вищевказану земельну частку (пай), 10.03.2010 року звернувся з відповідною заявою № 193 до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області (а. с. 109). Крім того, у вказаній спадковій справі наявна заява № 194 від 10.03.2010 року, подана [PERSON] , яка вказала, що вона є дочкою спадкодавця [PERSON] , спадщину у встановлені законом терміни вона не прийняла, на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем не проживала, заяву про прийняття спадщини на обов`язкову частку у визначений законодавством термін не подала, за продовженням цього терміну до суду звертатись не буде і не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину за заповітом було видано [PERSON] (а. с. 110). Судом також встановлено, що згідно з даними спадкової справи № 145/15, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON] , 30.04.2025 року позивачка з метою оформлення прав на спадщину за законом після смерті вказаного спадкодавця, а саме на вищевказану земельну частку (пай), звернулася із заявою № 386 до державного нотаріуса Коломийської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Мануляк І.В. Однак, остання постановою відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендувала їй звернутися з відповідним позовом, оскільки позивачкою не надано правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказану земельну частку (пай) та рекомендовано позивачці звернутися з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на зазначену земельну частку (пай (а. с. 29, 132)). З матеріалів спадкової справи № 145/15 також вбачається, що 26.02.2015 року до вищевказаної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (інше спадкове майно) звернувся також відповідач (а. с. 121). Згідно з даними вказаної спадкової справи інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] до вказаної державної нотаріальної контори не звертались. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають також колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 р. № 801 затверджено форму сертифіката на право на земельну частку (пай), відповідно до якого сертифікат на право на земельну частку (пай) видавався громадянину України власнику земельної частки (паю) і тільки в одному екземплярі. Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надано роз`яснення, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленему Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (пункт 3.5.). У пункті 11 даної постанови вказано, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Так, зокрема, пунктами 2 та 3 Указу Президента України від 10.11.1994 року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» (чинного на момент набуття померлою земельного паю) було рекомендовано місцевим Радам народних депутатів за участю Державного комітету України по земельних ресурсах ужити заходів щодо прискорення передачі відповідно до земельного законодавства безплатно у колективну власність земель колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, трудові колективи яких виявили бажання одержати землю у власність. Організаціям землеустрою здійснювати у якомога коротші строки поділ земель, які передано у колективну власність, на земельні частки (паї) без виділення їх у натурі (на місцевості). Пунктами 2 та 5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (чинного на момент набуття померлою земельного паю) встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу України 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У зв`язку з тим, що спадкодавець [PERSON] помер у 2003 році, застосуванню підлягає Цивільний кодекс України 1963 року. Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно зі ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] фактично вступив в управління і володіння спірною земельною часткою (паєм), то цей спадкоємець вважається таким, що успадкував право на дане майно. Отже, наявне у [PERSON] право на земельну частку (пай), є об`єктом спадкування після смерті цього спадкоємця. Згідно з правилами, передбаченими ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем [PERSON] , оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, на підставі вищевказаних доказів судом встановлено правові підстави, передбачені ст.392 ЦК України, для визнання за позивачкою як за єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину за законом після смерті свого батька, права на спірну земельну частку (пай), оскільки іншим чином набути право на це майно позивачка не може, так як чинним законодавством України не передбачено можливості отримання спадкоємцем чи іншою особою оригіналу документу чи його дублікату, виданого на ім`я власника майна, який помер. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, статей 346, 392, 1268, 1270, 1275 ЦК України, та,

Outcome: approved