Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк, лізингодавець, позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , лізингоодержувач, відповідачка) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачкою не були виконані взяті на себе зобов`язання за договором фінансового лізингу автомобіля, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість у розмірі 13 036, 91 грн, а саме: 7 488,70 грн в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 5 548,21 грн відсотків за користування предметом лізингу. З 07.02.2023 відповідачка не сплачує лізингові платежі. З 22.11.2022 строк дії договору лізингу закічнився. Станом на 22.07.2025 відповідачка прострочену заборгованість не сплатила, предмет лізингу позивачу не повернула. За таких обставин позивач вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів, пов`язаних із правом власності та договором фінансового лізингу. Позивач має право на отримання лізингових платежів, заборгованість за якими виникла до припинення строку дії договору фінансового лізингу. Ухвалою суду провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. З інформації, наявної в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На вказану адресу судом надіслано рекомендоване повідомлення про судовий розгляд, яке отримано відповідачкою, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідачка відзив на позов до суду не надіслала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталася. За таких обставин, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. 23.11.2017 між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір фінансового лізингу автомобіля № KGH0A!00000008, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Цариченко Н.В. та зареєстрований у реєстрі під №1629, відповідно до умов якого Лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: OPEL OMEGA, 1988 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] (п. 2.2. Договору лізингу). Відповідно до п. 2.3. Договору лізингу строк користування Лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 місяців (п. 14.2. Договору лізингу) та складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених у Додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до Договору лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу. За змістом п. 2.4. Договору лізингу предмет лізингу є власністю Лізингодавця протягом усього строку дії Договору лізингу. В разі переходу права власності на предмет лізингу від Лізингодавця до Лізингоодержувача згідно з умовами цього договору, предмет лізингу по закінченню строку лізингу Лізингоодержувачем Лізингодавцю не повертається. Умови переходу права власності на предмет лізингу від Лізингодавця до Лізингоодержувача визначені у п. 11.2. Договору лізингу, відповідно до якого сторони дійшли до згоди про те, що на протязі 10 робочих днів з дня закінчення строку лізингу передбаченого договором, при обов`язкових умовах сплати Лізингоодержувачем в повному обсязі заборгованості, сплати можливих штрафних санкцій та відшкодування витрат, збитків Лізингодавцю, та при обов`язковій відсутності відмови Лізингодавця від Договору лізингу (розірвання договору) відповідно до умов договору та чинного законодавства, Лізингодавець зобов`язаний підписати акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності. Право власності на предмет лізингу переходить від Лізингодавця до Лізингоодержувача в момент підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печаткою Лізингодавця акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності. Відповідно до п. 4.1. Договору лізингу сплата лізингоодержувачем винагороди за користування предметом лізингу здійснюється відповідно до п. 14.3. договору у складі лізингових платежів, при цьому відсотки розраховуються на залишок невідшкодованої частини вартості предмета лізингу, виходячи з 360 днів у році. Пунктом 14.3. Договору лізингу встановлено, що лізингові платежі включають в себе: 1) платіж з відшкодування частини вартості предмету лізингу у розмірі згідно з Додатком 2; 2) винагороду за користування предметом лізингу в розмірі 23,9% річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу; 3) платежі з відшкодування витрат Лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу за цим договором згідно з Додатком 2, відповідно до умов якого відповідач мав сплачувати грошові кошти з 20.12.2017 по 22.11.2022, які складаються з: відшкодування частини вартості предмета лізингу, відсотків за користування предметом лізингу та страхування предмету лізингу. Сплату лізингових платежів Лізингоодержувач здійснює на транзитний рахунок № [NUMBER] , який в подальшому змінено на № [NUMBER] (п. 14.5. Договору лізингу). 23.11.2017 сторони підписали акт приймання - передачі предмету лізингу. Крім цього зазначеним договором, пунктами 6.2.2. та 6.2.3., визначено, що на Лізингоодержувача було покладено зобов`язання сплатити Лізингодавцю платежі з відшкодування вартості предмета лізингу, відшкодування витрат Лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу, а також сплатити винагороду за користування предметом лізингу відповідно до Графіку та п. 14.3. цього договору. Відповідно до п. 6.3.3. Договору лізингу Лізингодавець має право відмовитись від цього договору шляхом дострокового розірвання у випадках передбачених чинним законодавством України. Згідно з підпунктом «а» пункту 8.1. Договору лізингу для цілей цього договору подією дефолту є, зокрема, затримання сплати Лізингоодержувачем лізингових платежів або інших платежів частково або в повному обсязі щонайменше на один календарний місяць. Згідно із п. 8.2.1 Договору лізингу у разі настанні події дефолту Лізингодавець надає Лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім зазначеної інформації, Лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших зобов`язань за цим договором. Відповідно до Додатку №2 до Договору лізингу, починаючи з 20.12.2017 Лізингоодержувач повинен був кожного місяця сплачувати загальний лізинговий платіж у розмірі 957,92 грн. Останній лізинговий платіж Лізингоодержувач здійснила 07.02.2023, після цього лізингові платежів відповідачкою не вносилися, що підтверджується виписками по рахункам №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] за період з 23.11.2017 по 16.07.2025. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором лізингу № KGH0A!00000008, станом на 16.07.2025 у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 13 036, 91 грн, з яких: заборгованість вартості предмету лізингу (несплачене відшкодування частини вартості предмету лізингу за фактичний строк користування) 7 488, 70 грн, заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу (прострочена винагорода за користування предметом лізингу за фактичний строк користування) 5 548, 21 грн. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частина друга статті 207 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», в редакції, що діяла на час укладення договору, визначено, що фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно - правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Як зазначено у ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Статтею 807 ЦК України передбачено, що предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. За своєю правовою природою фінансовий лізинг є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 23.11.2017 було укладено договір фінансового лізингу, відповідно до якого відповідачу передано у користування автомобіль за умови внесення лізингових платежів, зазначених у додатку №2 до цього договору. З матеріалів справи слідує, що АТ КБ «Приватбанк» виконав умови цього договору та передав відповідачу у користування автомобіль OPEL OMEGA, 1988 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , а [PERSON] отримала у користування цей автомобіль, однак не виконала своїх зобов`язань щодо сплати лізингових виплат, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 13 036,91 грн, з яких: заборгованість вартості предмету лізингу (несплачене відшкодування частини вартості предмету лізингу) 7 488,70 грн, заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу (відсотки за користуванням предметом лізингу) 5 548, 21 грн. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за договором фінансового лізингу у розмірі 13 036,91 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, то з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, тобто пропорційно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved