Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 17.07.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00-9859718 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов Договору відповідачці було надано кредит у розмірі 7475 грн на умовах строковості, зворотності та платності. Товариство виконало умови договору та перерахувало відповідачці кошти в сумі 7475 грн на її банківську картку № [NUMBER] . 20.01.2025 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» згідно Договору факторингу №20012025-МК/Ейс. На даний час відповідачка свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «ЕЙС», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 15580,50 грн та судові витрати у справі. Ухвалою суду від 15.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 00-9859718. Згідно умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 6500 грн на умовах строковості, зворотності та платності. Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. До матеріалів справи надано Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. ТОВ «МАКС КРЕДИТ» свої зобов`язання за Договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 6500,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» від 29.01.2026. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитом у [PERSON] наявна заборгованість за Договором № 00-9859718 від 17.07.2024, яка становить 15580,50 грн, з яких 7475 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 8105,50 грн - сума прострочених платежів по процентах. 20.01.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передає ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» права грошової вимоги до боржника за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 20.01.2025 до Договору факторингу до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 15580,50 грн, з яких 7475 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 8105,50 грн - сума прострочених платежів по процентах.. Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд зазначає, що відповідно до статей 512, 514, 516, 1077-1080, 1084 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні може відбуватися внаслідок відступлення права вимоги, правонаступництва чи інших підстав, установлених законом, і не потребує згоди боржника, якщо інше не передбачено договором або законом. За договором факторингу новий кредитор набуває права первісного кредитора в тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу прав. Отже, позивач правомірно набув право вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов`язання. Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за договором відповідачем не спорював ся, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений, судово-економічна експертиза у справі за клопотанням відповідачки не призначалась. Тобто, відповідачка не спростувала докази, надані банком щодо цього факту. [PERSON] користувалася кредитними коштами та виконувала свої зобов`язання за кредитом неналежним чином, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. У зв`язку із тим, що відповідачка отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в договорі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення із [PERSON] заборгованості. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. В матеріалах справи відсутнє клопотання відповідачки про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. У зв`язку з вищевикладеним відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати за надану правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Outcome: approved