Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач 17.09.2025р. звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на ті обставини, що у шлюбі з відповідачем народилися діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають з нею, а оскільки відповідач належної матеріальної допомоги на утримання доньок не надає, працює ФОП, тому просить стягнути з відповідача аліменти, у розмірі по 15000 грн. на кожну дитину, щомісячно. Представник позивачки підтримав позов, просив його задовольнити. Відповідач відзиву не надав, до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній». Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов`язок є рівним між батьками. Так, відповідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.2 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають з позивачкою, відповідач мешкає окремо. Відповідач працює ФОП, отримує мінливий дохід, стан здоров`я задовільний. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом витребовувалася інформація з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, згідно якої дохід відповідача з липня 2024 по вересень 2025 року склав 129797,93 грн., а отже середній місячний дохід 9271,28 грн. Розмір прожиткового мінімуму у 2026 році для дитини віком до 6 років 2 817 грн, а для дітей віком від 6 до 18 років 3 512 грн. Враховуючи, що відповідач не має інших аліментних зобов`язань, має працездатний вік, належним чином матеріально дітей не забезпечує, суд вважає, що він в змозі сплачувати аліменти, що сторона позивач не надала інформацію щодо доходу позивачки, а тому виходячи з принципу справедливості та розумності, вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання кожної дитини у сумі по 3000 грн., щомісячно. Суд критично ставиться до доводів позивача, щодо спроможності сплачувати аліменти у сумі по 15000 грн. на кожну дитину, оскільки можливість сплачувати такий розмір аліментів, стороною позивача не доведено. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави.

Outcome: partial