Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

01 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулося до [PERSON] з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0332/82/0062239 від 21.01.2013 року (далі кредитний договір №010/0332/82/0062239 від 21.01.2013 року), яка утворилась станом на день подачі позову у розмірі 26 927 грн. 15 коп., з яких: 15 419 грн. 76 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 9 185 грн. 95 коп. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1 815 грн. 76 коп. інфляційні збитки, 505 грн. 68 коп. нараховані 3 % річних, а також понесені витрати по справі на сплату судового збору, а також витрати на правову допомогу в сумі 13 000 грн. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 21.01.2013 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі АТ «Райффайзен Банк») та [PERSON] уклали кредитний договір №010/0332/82/0062239. Відповідно до умов кредитного договору, Банк надав відповідачу кредитний ліміт в сумі 2 900 грн. Строк Кредиту 48 місяців з 21.01.2013 по 21.01.2017 року. Також, умовами кредитного договору передбачено тип та розмір процентної ставки за користування кредитом. Однак, в подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення наданого йому кредиту. 26.06.2019 року між АТ «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») укладено договір відступлення права вимоги №114/2-9, за умовами якого АТ «Райффайзен Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №010/0332/82/0062239 від 21.01.2013 року, укладеним із [PERSON] . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за кредитним договором №010/0332/82/0062239 від 21.01.2013 року, укладеним між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] . Таким чином, за вказаним договором відступлення права вимоги до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаному кредитному договору. Оскільки відповідач [PERSON] в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань за договором кредиту №010/0332/82/0062239 від 21.01.2013 року, тому ТОВ «Коллект Центр» звернулось за захистом своїх прав до суду. Ухвалою судді Ягодіної Т.В. від 16.12.2025р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. За результатами протоколу повторного авторозподілу судових справ від 16.01.2026р. справа передана на розгляд судді Грицишиній Л.В. Ухвалою судді від 21 січня 2026 року постановлено справу прийнято до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом відправки рекомендованого повідомлення за зареєстрованим місцем його проживання. Відзиву на позов не подав, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Суд, у відповідності до ст.280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, згідно ст.281 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.01.2013 року [PERSON] власноруч підписав кредитний договір №010/0332/82/0062239. Поточний ліміт кредиту 2 900 грн., максимальний ліміт кредиту 200 000 грн. Процентна ставка за користування кредитом 36% річних. Строк кредиту становить 48 місяців, який починається з 21.01.2013 року і закінчується 21.01.2017 року. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за зазначеним договором та надав позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому договором, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] за договором кредиту №010/0332/82/0062239 за період з 21.01.2013 року по 26.06.2019 року, крім цього з виписки вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами та сплачував відсотки за користування кредитом. 26.06.2019 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №114/2-9, за умовами якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло належні АТ «Райффайзен Банк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 26.06.2019 року до договору відступлення прав вимоги №114/2-9 (номер 699 в Реєстрі боржників), ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №010/0332/82/0062239 від 21.01.2013 року у сумі 15 860 грн. 81 коп., з яких: 15 419 грн. 76 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 441 грн. 05 коп. - заборгованість за відсотками. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Крім того до вищевказаного договору прав вимоги було укладено додаткову угоду від №10/06 від 04.02.2025 року. Відповідно до витягу з зміненого Реєстру боржників до додаткової угоди від 04.02.2025 року до договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 (номер 36604 в Реєстрі боржників), ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 010/0332/82/0062239 від 21.01.2013 року в сумі 26 927 грн. 15 коп. з яких: 15 419 грн. 76 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 9 185 грн. 95 коп. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1 815 грн. 76 коп. інфляційні збитки, 505 грн. 68 коп. нараховані 3 % річних Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи факт підписання відповідачем [PERSON] кредитного договору шляхом накладення особистого письмового підпису, суд вважає, що укладення кредитного договору №010/0332/82/0062239 від 21.01.2013 року відбулось, відповідачу було надано суму кредиту передбаченого договором. Відповідачем кредитний договір не оспорювався. Отже, досліджені судом докази свідчать про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань. За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою ст.1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6- 459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу. Надані позивачем: договір відступлення права вимоги №114/2-9 від 26.06.2019 року, договір відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, а також додаткова угода від №10/06 від 04.02.2025 року до договору №10-01/2023 від 10.01.2023 року, реєстри боржників, які є додатками до цих договорів, а також платіжні документи свідчать про те, що ТОВ «Коллект Центр» набуло у встановленому законом порядку право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 010/0332/82/0062239 від 21.01.2013 року. Отже, відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «Коллект Центр» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості по картковому рахунку, [PERSON] у період з 21.01.2013 року по 26.06.2019 року він користувався кредитними коштами, наданими йому первісним кредитором. 18.01.2017 року відповідачем було здійснено пролонгацію укладеного раніше кредитного договору, строк дії якого спливав 21.01.2017 року, продовживши таким чином строк користування кредитом до 21.01.2021 року. Разом з тим, станом на дату відступлення первісним кредитором прав грошової вимоги 26.06.2019 року, у відповідача була наявна заборгованість у розмірі 16 015 грн. 01 коп. Однак, при укладенні договору факторингу між АТ «Райффайзен Банк» (первісний кредитор) та ТОВ «Вердикт Капітал», первісним кредитором не було враховано суму заборгованості за штрафом у розмірі 154 грн. 20 коп., що вплинуло на визначення кінцевого розміру переданого права вимоги. Згідно з витягом з Реєстру боржників від 26.06.2019 року, який є додатком до договору відступлення прав вимоги №114/2-9 (№ 699 у Реєстрі боржників), ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №010/0332/82/0062239 від 21.01.2013 року у визначеному первісним кредитором розмірі 15 860 грн. 81 коп., з яких: 15 419 грн. 76 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 441 грн. 05 коп. - заборгованість за відсотками. Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 15 419 грн. 76 коп., доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та кредитному договорі, а тому підлягають задоволенню. Що стосується стягнення нарахованих позивачем відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором №010/0332/82/0062239 від 21.01.2013 року, то суд зважає на наступне. Позивачем наданий розрахунок заборгованості здійснений ТОВ «Вердикт Капітал» яке набуло статусу нового кредитора від 26.06.2019 року та отримало право вимоги до заборгованості відповідача за кредитним договором №010/0332/82/0062239 від 21.01.2013 року згідно якого вбачається, що ТОВ "Вердикт Капітал" здійснювало нарахування відсотків починаючи з 26.06.2019 року та по закінчення строку договору 20.01.2021 року. Відповідно до змісту п. 1 Договору про відступлення права вимоги від 26.06.2019, "Право вимоги", яке отримало ТОВ «Вердикт Капітал» - це право грошової вимоги первісного кредитора до боржника на дату відступлення прав вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій, визначених кредитними договорами та інших платежів, що підтверджуються документацією. У п. 2.3. Договору про відступлення права вимоги від 26.06.2019 року зазначено, що внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, Новий кредитор заміняє Первісного кредитора у Кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Первісного кредитора, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов?язань за Кредитними договорами. Права Вимоги переходять до Нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього відступлення. Враховуючи викладене «Вердикт Капітал» правомірно здійснило нарахування відсотків у розмірі 9 185 грн. 95 коп. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Відповідно дост.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору. Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. А тому, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню три відсотки та інфляційні витрати. Таким чином, з урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в сумі 26 927 грн. 15 коп., що включає: - заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) 15 419 грн. 76 коп.; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 9 185 грн. 95 коп.; - інфляційні збитки 1 815 грн. 76 коп.; - нараховані 3% річних 505 грн. 68 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18. Як вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2024 року між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір про надання правової допомоги №01-07/2024. Згідно заявки на надання юридичної допомоги №1929 від 01.10.2025 року, акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року вбачається, що вартість наданих Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» юридичних послуг щодо підготовки позовної заяви ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором становить 13 000 грн. Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, тому з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути 13 000 грн. понесених на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Outcome: approved