Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Шумило Н.М. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати у порядку спадкування за заповітом за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,250 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3221487801:01:032:0006, після померлої [INFO] [PERSON] . Визнати у порядку спадкування за заповітом за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,402 га, що знаходиться за адресою: с. Тростинка Обухівський (колишній Васильківський) р-н, Київська обл. для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221487801:01:032:0007, після померлої [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, в тому числі земельна ділянка площею 0,250 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3221487801:01:032:0006 та земельна ділянка площею 0,402 га, що знаходиться за адресою: с. Тростинка Обухівський р-н, Київська обл. для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221487801:01:032:0007. У встановлений порядок та строк позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини щодо вказаного спадкового майна. Проте, 02.06.2025 року приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав того, що мати позивача, прийнявши спадщину після смерті батька [PERSON] , не дооформила своїх спадкових прав та не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спірні земельні ділянки. Правовстановлюючі документи на спірні земельні ділянки (державні акти на право власності на земельну ділянку) були видані на ім`я [PERSON] 03.06.2006 року, тобто вже після його смерті [INFO] . Проте, рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі в приватну власність [PERSON] спірних земельних ділянок було прийнято задовго до його смерті. На підставі даного рішення Тростинської сільської ради [PERSON] замовив виготовлення державних актів на право власності на спірні земельні ділянки, які були виготовлені після його смерті. [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка на все належне йому майно, до складу якого увійшли також спірні земельні ділянки, якими вона користувалась та володіла до смерті. Позивач, як єдина спадкоємиця майна померлої матері за заповітом, прийняла спадщину, проте позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити свої спадкові права на спірні земельні ділянки. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Витребувано у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Нещасної Т.М. належним чином завірену копію спадкової справи №04/2025 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 37-40). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2025 року долучено до матеріалів справи належним чином завірену копію технічної документації із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, що знаходяться за адресою: с. Тростинка, Обухівський р-н Київська обл. Витребувано у Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірену копію спадкової справи № 481 до майна померлого [PERSON] (а.с. 105-108). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] (а.с. 162-164). Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача в підготовче судове засідання не з`явилась, повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення рішення на стадії підготовчого засідання не заперечує (а.с. 178). Представник Васильківської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги просять задовольнити (а.с. 47-48). [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 171). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи визнання відповідачем та третьою особою позовних вимог, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення в підготовому судовому засіданні та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с .11). Відповідно до спадкової справи майна померлої [INFO] [PERSON] , що була надана на вимогу ухвали суду від 27.06.2025 року (а.с. 1-82), встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт від 28.09.2021 року, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати на день смерті і на що законом матиме право, заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської обл., зареєстровано в реєстрі №1-3139 (а.с. 7). 21.01.2025 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської обл. Нещасної Т.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті померлої мати [PERSON] (а.с. 6). 02.06.2025 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської обл. Нещасною Т.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221487801:01:032:0006, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку загальною площею 0,4016 га, кадастровий номер 3221487801:01:032:0007, яка розташована за адресою: с. Тростинка Обухівський (колишній Васильківський) район Київська обл., оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на земельні ділянки, які належали [PERSON] , чоловіку померлої, який помер [INFO] , спадкоємцем якого була дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, видати неможливо, оскільки право власності на вказані земельні ділянки на ім`я [PERSON] були видані після його смерті (а.с.82). [INFO] помер [PERSON] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 86- зворотня сторона). Відповідно до спадкової справи №481 майна померлого [INFO] [PERSON] , що була надана на вимогу ухвали суду від 15.10.2025 року (а.с. 1-82), встановлено, із заявою про прийняття спадщини до Васильківської державної нотаріальної контори Київської обл. 10.09.2005 звернулась [PERSON] дружина померлого, [INFO] [PERSON] онук померлого (а.с. 119-120). [PERSON] 10.09.2005 року подала заяву про відмову від належної їй частки спадкового майна, що залишилось після померлого [PERSON] , на користь [PERSON] (а.с. 119 - зворотня сторона). У подальшому, 23.11.2021 року [PERSON] подала до Васильківської державної нотаріальної контори Київської обл. заяву про прийняття спадщини на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221487801:01:032:0006, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку загальною площею 0,4016 га, кадастровий номер 3221487801:01:032:0007, яка знаходиться за адресою: с. Тростинка, Обухівського (колишня Васильківського) району Київської обл. (а.с. 148 - зворотня сторона). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №152157 від 03.03.2006 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,250 га, яка розташована в [ADDRESS] , цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 3221487801:01:032:0006 (а.с. 151). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №152156 від 03.03.2006 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,402 га, яка розташована в с. Тростинка, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221487801:01:032:0007 (а.с. 132). 23.11.2021 року державним нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори Шевченко Ю.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, тому що склад спадкового майна, на яке спадкоємець просить видати свідоцтво про право на спадщину (земельні ділянки кадастровий номер 3221487801:01:032:0006, 3221487801:01:032:0007), встановити неможливо, оскільки надані спадкоємцем державні акти на право власності на земельну ділянку, видані Тростинською сільською радою Васильківсього району Київської обл. та зареєстровані Васильківським районним відділом земельних ресурсів Київської обл. від 03.03.2006 року, тобто після смерті спадкоємця. Право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку не могло виникнути після смерті [PERSON] (а.с.158). Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам с. Тростинка на території Тростинської сільської ради Васильківського району Київської обл. (а.с. 89-98), встановлено, що [PERSON] відповідно до рішення №57 Тростинської сільської ради народних депутатів Васильківського району Київської обл. від 14.11.2003 року вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,65 га в т.ч: для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га; для ведення особистого підсобного господарства 0,40 га в [ADDRESS] , з подальшою видачею Державного акту на право приватної власності (а.с. 96). Також, з технічної документації із землеустрою вбачається, що Тростинською сільською радою видано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації по складанню державного акту на право власності на землю, складено акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки, було визначено технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку на території Київської обл., Васильківським районним відділом земельних ресурсів від 22.07.2005 року, складено висновок про наявність обмежень на використання земельних ділянок, в якому погоджено земельно-кадастрову документацію, районним відділом містобудування та архітектури видано висновок про відсутність обмежень на використання земельних ділянок. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини 1-5 статті 263 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що за життя батько позивача [PERSON] розпочав процедуру отримання у приватну власність спірних земельних ділянок, однак державні акти на право власності на земельні ділянки були видані 03.03.2006 року, тобто після смерті [PERSON] . Дружині [PERSON] [PERSON] , яка була спадкоємицею майна покійного чоловіка відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спірні земельні ділянки, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки видані після смерті спадкоємця. Позивачу після смерті матері [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спірні земельні ділянки, оскільки мати не оформила своїх спадкових прав на вказане спадкове майно, право власності на вказані земельні ділянки на ім`я [PERSON] були видані після його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Відповідно до частини першої статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Згідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як вбачається з матеріалів справи, за життя [PERSON] розпочав процедуру отримання у приватну власність змельних ділянок, а саме, рішенням №57 Тростинської сільської ради народних депутатів Васильківського району Київської обл. від 14.11.2003 року вирішено передати безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельні ділянки загальною площею 0,65 га в т.ч: для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га; для ведення особистого підсобного господарства 0,40 га в [ADDRESS] , з подальшою видачею Державного акту на право приватної власності. [PERSON] видано дозвіл на виготовлення технічної документації по складанню державного акту на право власності на землю, складено акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки, визначено технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку на території Київської обл., Васильківським районним відділом земельних ресурсів від 22.07.2005 року, складено висновок про наявність обмежень на використання земельних ділянок, в якому було погоджено земельно-кадастрову документацію. Районним відділом містобудування та архітектури видано висновок про відсутність обмежень на використання земельних ділянок. Проте, державні акти на право власності на землю були видані 03.03.2006 року, тобто після смерті [PERSON] . Дружина [PERSON] не оформляла своїх спадкових прав на вказані земельні ділянки, у зв`язку з чим позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спірні земельні ділянки. Відповідно до положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Як передбачено у п.216 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, провадиться нотаріусом після подання оригіналів право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцю. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно, в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. У п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved