Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

30.12.2025 Дніпровська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону звернулася до суду в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Кам`янської міської ради Дніпропетровської області до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської Міської Ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», про відшкодування витрат, понесених закладом охорони на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, в якому просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Національної служби здоров`я України (код ЄРДПОУ 42032422) кошти, витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] ( [INFO] ) в сумі 6376,08 грн. Стягнути з відповідача на користь держави в особі Кам`янської міської ради (код ЄРДПОУ 24604168) кошти, витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] ( [INFO] ), в сумі 355,37 грн. Позиція позивача В обґрунтування позову зазначено, що Дніпровською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону здійснювалося процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 12024041520000141 від 06.04.2024, за результатами якого до Покровського районного суду Дніпропетровської області скеровано обвинувальний акт про обвинувачення [PERSON] ( [INFO] ) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2025 (набрав законної сили 27.05.2025) у справі 187/2382/24 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі. Відповідно до положень ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням строком на 1 (один) рік. Відповідно до матеріалів кримінального провадження № 12024041520000141 потерпілий [PERSON] ( [INFO] ) знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (далі також КНП КМР «МЛШМД»). Фінансування КНП КМР «МЛШМД» у 2024 році здійснювалося НСЗУ за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладених між КНП КМР «МЛШМД» та НСЗУ Договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 0308-E124-P000 від 22.01.2024 та 1773-E124-P000 від 15.02.2024. Кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні. Частина коштів, зокрема на фінансування комунальних послуг лікарні, виділялася з місцевого бюджету. Пунктами 1.3., 1.4. Статуту КНП КМР «МЛШМД», затвердженого рішенням Кам`янської міської ради Дніпропетровської області (далі також «Кам`янська міська рада» /Позивач-2) від 23.05.2025 № 3810-71/VIIІ визначено, що підприємство створене на основі майна Кам`янської міської територіальної громади й перебуває в управлінні Кам`янської міської ради, яка і є власником КНП КМР «МЛШМД. Отже, КНП КМР «МЛШМД» відноситься до юридичних осіб комунальної власності, а кошти, які виділяються на лікування хворих, частково надходять із місцевого бюджету. Відповідно до листа КНП КМР «МЛШМД» від 24.11.2025 № 1527 витрати закладу охорони здоров`я на лікування [PERSON] становлять 6731,45 грн. Зокрема, вартість лікування за рахунок коштів Національної служби здоров`я України (далі за текстом НСЗУ/Позивач-1) (державний бюджет) становить 6376,08 грн., а за рахунок коштів місцевого бюджету 355,37 грн. Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах даного кримінального провадження не заявлявся, витрати на лікування потерпілого від злочину не відшкодовані. З огляду на вказане, [PERSON] зобов`язаний відшкодувати витрати, понесені закладами охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Заяви, клопотання сторін; інші процесуальні дії у справі Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09.01.2026 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Копію зазначеної ухвали надіслано сторонам у справі. Тож, сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Будь-яких заяв або клопотань від сторін до суду не надано, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання буд-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін. На офіційну адресу відповідача, тобто на зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, судом направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно наявного поштового повідомлення від 11.02.2026 року ухвала суду, не була вручена відповідачу та повернулися до суду з відміткою адресат відсутній. Суд зазначає, що декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, зокрема з метою створення умов для реалізації прав особи, ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою (ч.1 ст. 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»). Згідно п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270) слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою. Водночас до повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Враховуючи, що судом вчинено всі необхідні та достатні дії для повідомлення відповідача про судовий розгляд даної справи, наявні підстави вважати, що відповідач вважається таким, що повідомлений про судовий розгляд належним чином. Фактичні обставини, встановлені судом Як вбачається з матеріалів справи, вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2025 (набрав законної сили 27.05.2025) у справі 187/2382/24 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі. Відповідно до положень ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням строком на 1 (один) рік. З інформації КНП КМР «МЛШМД» від 24.11.2025 № 1527 вбачається, що потерпілий від кримінального правопорушення [PERSON] ( [INFO] ) знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (далі також КНП КМР «МЛШМД») перебував на стаціонарному лікуванні з 05.04.2024 по 12.04.2024 за рахунок фінансування видатків з бюджету Національної служби здоров`я України, та витрати на лікування потерпілого становили загалом 6731,45 грн. Зокрема, вартість лікування за рахунок коштів Національної служби здоров`я України (далі за текстом НСЗУ/Позивач-1) (державний бюджет) становить 6376,08 грн., а за рахунок коштів місцевого бюджету 355,37 грн. Як вбачається з позову Національній службі здоров`я України, Кам`янській міській раді зазначені витрати відповідачем не відшкодовані, так як зазначені юридичні особи з відповідними позовами до відповідача не звертались до суду. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до статті 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що на прокуратуру покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК України. Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини (чч.1,3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України, зокрема у частині четвертій статті 56 цього Кодексу визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 6ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦПКдержава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Згідно з ч. 1ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення. Згідно з ч. 3 вказаної статті, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно з п. 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Приймаючи до уваги те, що між злочинними діями відповідача та перебуванням потерпілого на лікуванні в медичному закладі є причинний зв`язок, що доведено належними та допустимими доказами, відтак суд вважає, що є достатні правові підстави для відшкодування витрат з відповідача на стаціонарне лікування потерпілого в медичному закладі. З урахуванням встановлених по справі обставин, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, у зв`язку з чим вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Розподіл судових витрат Як передбачено ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору, отже, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі, а саме, судовий збір у розмірі 2422,40грн.

Outcome: approved