Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

У серпні 2025 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в розмірі 61 680 грн. та судовий збір в розмірі 3028 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 24 вересня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 23667-09/2024 за яким ТОВ «Аванс кредит» надало відповідачу кредит в розмірі 15 000 грн. строком на 120 днів, тобто до 21 січня 2025 року, за умовами якого процентна ставка 0,99 % на добу, що складає 361,35% річних. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). 22 січня 2025 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 22012025/2, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 22012025/2 від 22 січня 2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 23667-09/2024 в сумі 37 320 грн., з яких: 15 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 850 грн. сума заборгованості за відсотками; 7 470 грн. сума заборгованості за штрафом. 9 вересня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 2187968, за яким ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» надало відповідачу кредит в розмірі 14 000 грн. строком на 30 днів, процентна ставка 0,01%, дата повернення позики 08.10.2024 року, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21 відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 41 від 24 січня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2187968 в сумі 24 360 грн., з яких: 14 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 40 грн. 60 коп. сума заборгованості за відсотками; 7000 грн. сума заборгованості за відсотками за понадстрокове користування позикою; 3 319 грн. 40 коп. сума заборгованості за комісією. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитними договорами № 23667-09/2024, № 2187968 в загальному розмірі 61 680 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі. Ухвалою суду від 19 серпня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 19 серпня 2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Що стосується кредитного договору № 23667-09/2024 від 24 вересня 2024 року, то суд зазначає наступне. У судовому засіданні встановлено, що 24 вересня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 23667-09/2024, згідно умов якого товариство надало Позичальнику кредит у розмірі 15 000 грн., на строк 120 днів, кінцева дата погашення кредиту 21 січня 2025 року, з фіксованою процентною ставкою 0,99 % в день, який підписано електронним підписом «W699». У додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 23667-09/2024 сторонами погоджено графік платежів. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 24 вересня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] був погоджений та підписаний паспорт споживчого кредиту у якості інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який підписано електронним підписом «W699». За довідкою ТОВ «Аванс кредит» вих. № 3466_250423100715 від 23 квітня 2025 року, відповідно до умов договору про переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 12 січня 2022 року, укладеного між компанією та ТОВ «Аванс кредит», 24 вересня 2024 року о 11:35:22 було здійснено платіжну операцію про переказ через систему iPay.ua-518727400 на банківську картку № [NUMBER] суму у розмірі 15 000 грн. У подальшому, 22 січня 2025 року між ТОВ «Аванс кредит» як клієнтом та ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» як фактором було укладено Договір факторингу № 22012025/2, відповідно до якого ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» свої права вимоги, а Фактор приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржниками. Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору Факторингу № 22012025/2 від 22 січня 2025 року, до ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № 23667-09/2024 від 24 вересня 2024 року, за яким загальна сума заборгованості 37 320 грн., яка складається з: 15 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14 850 грн. заборгованість за відсотками, 7 470 грн. сума заборгованості за штрафом. Що стосується договору позики № 2187968 від 9 вересня 2024 року, то суд зазначає наступне. 9 вересня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 2187968, за умовами якого відповідач отримав позику в розмірі 14 000 грн. строком на 30 днів, тобто до 8 жовтня 2024 року, за яким відсоткова ставка становить 0,01% на добу. У додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 2187968 сторонами погоджено графік платежів. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/2021, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відступає фактору ТОВ «ФК «ЄАПБ», а фактор приймає вимоги в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» за плату та на умовах, визначених цим Договором. Також, між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено ряд додаткових угод до договору факторингу № 14/06/21, а саме: № 2 від 28.07.2021 року, № 7 від 13.06.2022 року, № 47 від 11.04.2024 року. Згідно додаткової угоди № 7 від 13.06.2022 року, умови та строки договору факторингу пролонгуються на кожний наступний рік, у разі якщо жодна сторона не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору. Згідно Акту прийому-передачі реєстру боржників № 41 від 24.01.2025 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передало TOB «ФК «ЄАПБ» належні йому права вимоги, а TOB «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників. Як вбачається з реєстру боржників № 41 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики у сумі 24 360 грн., з яких: 14 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 40 грн. 60 коп. сума заборгованості за відсотками, 7 000 грн. сума заборгованості за відсотками за понадстрокове користування позикою, 3 319 грн. 40 коп. сума комісії за надання позики. Вирішуючи дані позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмові формі. Якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощену процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлення в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним і Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, встановленому статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі, свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитних договорів, які були оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з абз. другим частини другої ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, умови укладених договорів кредиту не виконав та не бажає у повному обсязі погасити заборгованість за цими договорами у добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 23667-09/2024 від 24 вересня 2024 року, яка складається: з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 000 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 14 850 грн.; заборгованості за кредитним договором № 2187968 від 9 вересня 2024 року, яка складається: з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14 000 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 7040 грн. 60 коп. Що стосується позовних вимог про стягнення штрафу та комісії за кредитними договорами № 23667-09/2024 від 24 вересня 2024 року та № 2187968 від 9 вересня 2024 року, то суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню з таких підстав. У позові позивач просить стягнути з відповідача за кредитним договором № 23667-09/2024 від 24 вересня 2024 року суму заборгованості за штрафом у розмірі 7 470 грн. та за кредитним договором № 2187968 від 9 вересня 2024 року суму заборгованості за комісією у розмірі 3 319 грн. 40 коп. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи зазначені положення закону, стягнення штрафу та комісії у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», необхідно стягнути заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 50 890 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial