Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Холодногірського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт неправильності запису в актовому записі про народження № 21 від 04.08.1981 року, складений Виконавчий комітет Утківської селищної ради Харківського району Харківської області, в частині запису прізвища матері « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Заява мотивована тим, що в актовому записі № 21 від 04.08.1981 року про народження [PERSON] , а саме: прізвище матері зазначено « [PERSON] », а повинно бути « [PERSON] ».13 листопада 2025 року заявник звернувся до Другого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виправлення помилки в актовому записі про народження, а саме в прізвищі матері. Заявник звернувся до Другого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про внесення змін до актового запису про його народження, але йому було відмовлено. Заявник вказує, що в свідоцтві про народження [NUMBER] , прізвище матері зазначено російською мовою « [PERSON] », а в паспорті, податковому номері, довідках « [PERSON] ». Виникають розбіжності, які неможливо змінити в позасудовому порядку, тому він звернувся до суду із цією заявою. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, призначено судове засідання. Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримав вимоги заяви, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник Другого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не прибув. Від начальника відділу Басілашвілі М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відділу. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. За змістом норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України) Cуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частин першої, другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (постанова Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23)). У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду сформувала такий висновок: «В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів». До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23). Судом встановлено, що заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту неправильності в актовому записі про народження від 04.08.1981 № 21, складеному Виконавчий комітет Утківської селищної ради Харківського району Харківської області, в частині запису прізвища матері « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », посилаючись на те, що неправильність запису в акті громадянського стану матері перешкоджає йому впорядкувати документи на отримання відстрочки від мобілізації та оформлення догляду за матір`ю, яка є особою що потребує постійного стороннього догляду. [PERSON] (Заявник) народився [INFO] . У свідоцтві про його народження серії [NUMBER] , актовий запис 21, у графі мати, вказано - « [PERSON] » (мовою оригіналу), у графі батько - « [PERSON] » (мовою оригіналу), місце державної реєстрації «Утковский поселковый Совет Харьковского района» (мовою оригіналу). Згідно актового запису №21 про народження батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Паспорт громадянина України серії [NUMBER] видано на ім`я [PERSON] . Паспорт громадянина України серії [NUMBER] видано на ім`я [PERSON] . Отже, існує суперечність між прізвищем матері Заявника, що зазначено у актовому записі про народження та паспорті ( [PERSON] ), що й стало підставою для подання цієї заяви. Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовив Заявнику у внесенні змін до актового запису, оскільки згідно наданих заявником документів, заявник має транскрибований запис його родового прізвища, відмінний від прізвища батьків, що суперечить ч. 1 ст. 145 Сімейного кодексу України. З огляду на викладене виправити прізвище батька та матері дитини з « [PERSON] » та « [PERSON] » на « [PERSON] » та « [PERSON] », без виправлення прізвища дитини не вбачається можливим. Таким чином відсутні підстави для внесення змін до актового запису. Згідно частини першою статті 9 Закону №2398-VI державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 145 Сімейного кодексу України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати та батько мають різні прізвища прізвище дитини визначається за їхньою спільною згодою. У разі спору між батьками щодо прізвища дитини питання вирішується органом опіки та піклування або судом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Матеріали справи не містять доказів, що батьки заявника мають різні прізвища, тому виправлення прізвища одного з батьків не усунить розбіжності між прізвищами батьків та дитини, а виправлення прізвища батьків без виправлення прізвища дитини суперечитиме ч. 1 ст. 145 Сімейного Кодексу України. Вимоги ж щодо зміни свого прізвища та прізвища батьків заявником не заявлено. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що заявник звертався до Другого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою внести зміни до актового запису про народження щодо виправлення прізвища як батьків так і свого, та йому було відмовлено. Тобто, заявником не було надано доказів того, що його права були порушені. Відтак, суд вважає, що всупереч вимог ст.ст. 4,5 ЦПК України, позивачем обраний невірний спосіб захисту своїх прав. Зважаючи на вищенаведене , суд вважає позов таким, що не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed