Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Представник [PERSON] , яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви позивач зазначила, що з 28.08.2004 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають двох дітей, повнолітнього сина - [PERSON] та неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років відношення поступово погіршувались. Подружні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, тривал час разом не проживають. Спору щодо місця проживання дитини не існує. Просить шлюб, зареєстрований 28.08.2004 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №611, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] розірвати. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] , направила до суду заяву, в якій просила судове засідання проводити без участі позивача [PERSON] та її представника. Позов просила задовільнити. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив судове засідання проводити без його участі. За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28.08.2004 р, який зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №611, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON] та неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Спору щодо проживання дитини не існує. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням задоволення позовних вимог позивача та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду, а саме в сумі 605,60 гривень, інша частка у розмірі 50 відсотків сплаченого судового збору, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved