Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У грудні 2025 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Оліферук Ж.А., звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON] є батьком її сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час досяг повноліття. З 2014 року після розірвання шлюбу між нею та відповідачем син залишився проживати з нею. З 01 вересня 2025 року їх син є студентом 1 курсу денної форми навчання за контрактом, факультету менеджменту та інформаційної безпеки Вінницького національного технічного університету. Період навчання на бакалавра - з 01вересня 2025 року до 30 червня 2029 року. У позові також позивач зазначає, що самостійних фінансових джерел для життя та навчання син не має, тому окрім допомоги матері, на період навчання потребує також матеріальної допомоги батька. Зокрема, в зв`язку з навчанням син потребує постійного доступу до мережі Інтернет, вартість якого становить 300 гривень на місяць, а також коштів на підручники, зошити, ручки, офісний папір, послуги з друку екзаменаційних, практичних робіт, рефератів, доступ до електронних книжок та комп`ютерних програм. Форма навчання контрактна, вартість її складає 30 000 гривень на рік. Під час навчання син проживає в гуртожитку, вартість такого проживання - 5000 гривень за 4 місяці. Проїзд з м. Нетішин у м. Вінницю коштує 530-550 гривень, тому витрати на проїзд в місяць становлять приблизно 2500 гривень. Також у позові вказано, що, крім витрат, які пов`язані з навчанням син потребує витрат на організацію життя і побуту, харчування, дозвілля, засоби гігієни, лікування. Наразі відвідує спортзал «Аполо» в м. Вінниця, абонемент в який коштує 1000 гривень в місяць. Відповідач [PERSON] є здоровий і працездатний, офіційно працює на Хмельницькій АЕС інструктором УТЦ, має стабільний дохід і тому, на переконання позивача, має можливість сплачувати аліменти на період навчання сина. Позивач зазначає, що в добровільному порядку відповідач розділяє витрати на оплату вартості навчання, а з приводу інших матеріальних витрат сина між ними не досягнуто домовленостей. Зазначене зумовило її звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів, на утримання сина на період його навчання в розмірі 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача, адже окрім спільного сина, останній інших утриманців не має. Звертає позивач увагу і на те, що їх син стипендії не отримує та можливості працевлаштуватись наразі не має, оскільки навчання денне. Враховуючи вказане, позивач просила стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення сином навчання - 30 червня 2029 року, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позивач будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання в таке не з`явилася. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених у позовній заяві, водночас не заперечувала щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на дитину на період її навчання в розмірі 1/5 частини з усіх його видів заробітку (доходу), як просить відповідач, оскільки таку свою позицію попередньо узгодила з позивачем. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме він згоден сплачувати на користь позивача аліменти у розмірі 1/5 від усіх його доходів. Відповідач зазначив, що він має можливість саме у такому розмірі сплачувати аліменти на сина, вказавши, що його оклад становить приблизно 82000 гривень на місяць, також він отримує щомісячне преміювання. Підтвердив відповідач те, що він оплачує навчання сина, при цьому також зазначив, що він надає сину додаткові кошти на його утримання, зокрема купує йому сезонний одяг. Також відповідач вказав, що він має задовільний стан здоров`я, але потребує лікування. Процесуальні дії у справі Ухвалами Нетішинського міського суд Хмельницької області від 07 та 14 січня 2026 року вказану вище позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Вказані недоліки позивачем були усунуті шляхом направлення до суду заяв про усунення недоліків. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 січня 2026 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини [PERSON] , є батьком [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Позивач та її син проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 30 грудня 2025 року (а.с.4, 4 зворот). [PERSON] , навчається у Вінницькому національному технічному університеті на факультеті менеджменту та інформаційної безпеки, форма навчання денна, термін навчання до 30 червня 2029 року, що підтверджується даними довідки №666 від 01 грудня 2025 року (а.с.5 зворот). Вказане також підтверджується договором про навчання у вищому закладі від 09 серпня 2025 року (а.с.32). Згідно даних договору надання платіжної освітньої послуги для підготовки фахівців від 09 серпня 2025 року загальна вартість навчання за весь період становить 122000 гривень. З платіжної інструкції №0.0.4495678017.1 від 12 серпня 2025 року убачається, що за проживання [PERSON] у гуртожитку сплачено 5000 гривень (а.с.6 зворот). Відповідач працює у філії «ВП «Хмельницька АЕС «НАЕК «Енергоатом» на посаді інструктора УТЦ, має регулярний високий дохід, вказана обставина сторонами не заперечувалась. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України), зокрема главами 15 та 16. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, що визначено ст. 198 СК України. Відповідно до ч. ч. 1 та 2ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ч. 1ст. 200 СК України). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В той же час при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приписами ч.1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом установлено, що спільний син сторін досяг 18 років, є студентом Вінницького національного технічного університету, навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим позбавлений можливості працювати. Отже, встановлені судом обставини справи свідчать про те, що спільний син позивача з відповідачем, потребує матеріальної допомоги останнього. Разом з цим, суд не встановив обставин, які б свідчили про відсутність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу сину на час його навчання. Відповідач працює у філії «ВП «Хмельницька АЕС «НАЕК «Енергоатом» на посаді інструктора УТЦ, як вказав відповідач у судовому засіданні, оклад його становить приблизно 82000 гривень на місяць, також він отримує щомісячне преміювання. Пояснення відповідача про те, що у нього задовільний стан здоров`я, але при цьому він потребує лікування, не підтверджені належними та допустимими доказами. Згідно з частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з цим позивач не довела, що має потребу у стягненні з відповідача на повнолітню дитину аліменти саме у розмірі 1/4, оскільки не надала достатніх доказів на підтвердження витрат дитини на потреби, які пов`язані з навчанням, та на його життєві потреби у заявленому до стягнення розмірі аліментів. Наданий позивачем план поїздки від 01 грудня 2025 року з м. Нетішин у м. Вінниця, вартістю 550 гривень, суд визнає недопустимим доказом, оскільки такий не містить інформації, що платником є саме позивач чи її син. Інших доказів на підтвердження своїх витрат на проїзд позивач не надала. Квитанцію №ВРР9-К2ТС-4КМ6-77Р3 від 05 грудня 2026 року про оплату [PERSON] відвідування спортзалу «APOLOO» в м. Вінниця на суму 1000 гривень суд визнає неналежним доказом, оскільки такий не стосуються предмету доказування, так як не відносяться до витрат, які пов`язані з навчанням. Положення ст.199 СК України не передбачають можливість стягнення з одного з батьків на користь іншого додаткових витрат на утримання повнолітньої дочки або сина, яка продовжує навчання. Крім того, позивач не вказала у позові про те, яким чином вона матеріально допомагає сину, оскільки, як зазначалось вище, обов`язок допомагати дитині в період навчання, якщо дитина має в цьому потребу, покладається в рівній мірі на обох батьків. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, є одним із способів захисту його інтересів, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача на повнолітню дитину, яка продовжує навчання аліменти у розмірі 1/5 усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно починаючи з 31 грудня 2025 року до закінчення навчання 30 червня 2029 року, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який працює, відсутність у нього на утриманні інших осіб, а отже він спроможний та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання. Суд вважає, що визначений судом до стягнення розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітньої дитини та рівню платоспроможності самого відповідача. При цьому суд враховує, що розмір визначених судом аліментів в грошовому виразі буде значний, зважаючи на розмір доходу відповідача. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст.182,198-201 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач у поданому позові. Згідно ч.1 ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне проводити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у визначеному судом розмірі з 31 грудня 2025 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial