Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача та відповідача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» в особі представника Балашова В. В. до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 24 209,08 гривень. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22 лютого 2022 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4/3934747. Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору кредитор надає позичальнику кредит у сумі 15 000,00 гривень строком на 24 місяці - з 22 лютого 2022 року по 21 лютого 2024 року (включно). Згідно із пунктом 1.4. договору позичальник зобов`язаний сплачувати банку: процентну винагороду щомісячно, у розмірі 34,00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (для списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно в розмірі 1,45 % від суми кредиту, зазначеної у пункті 1.1. договору. 29 серпня 2023 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» укладено договір № 4-2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимог до боржника [PERSON] за кредитним договором № 4/3934747 від 22 лютого 2022 року. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 11 вересня 2025 року у відповідачки утворилась заборгованість у розмірі 24 209,08 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за основним боргом - 12 712,61 гривень, простроченої заборгованості за відсотками - 7 363,97 гривень, простроченої заборгованості за комісією - 4 132,50 гривень, яку позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь. Окрім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» просить суд стягнути з відповідачки на свою користь судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні. 27 жовтня 2025 року до канцелярії суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання зазначила, що не підписувала кредитних договорів з позивачем, повідомлення стосовно кредитних зобов`язань від позивача не отримувала. З червня 2023 року у зв`язку з військовою загрозою відповідачка знаходиться та проживає у Федеративній Республіці Німеччина. Збройні дії, на її переконання, є обставинами непереборної сили (форс-мажором) відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України та статті 14 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Ураховуючи викладене вище, [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовної заяви. 28 листопада 2025 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» надійшли додаткові пояснення у справі, у яких останній просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі з огляду на таке. На переконання представника позивача, твердження відповідачки про відсутність кредитних зобов`язань між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, оскільки кредитний договір № 4/3934747 від 22 лютого 2022 року, додатки до нього, паспорт споживчого кредиту, заява-анкета містять її підпис. Факт виконання Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» своїх зобов`язань за вказаним вище кредитним договором підтверджується платіжною інструкцією № 41858365-1 від 22 лютого 2022 року та випискою по банківському рахунку відповідачки. Обгрунтовуючи правомірність набуття позивачем права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором, [PERSON] посилається на те, що відповідно до пункту 2.6 кредитного договору банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною. 15 вересня 2023 року відступлення права вимоги за кредитним договором № 4/39347747 від 22 лютого 2022 року відбулось з дати підписання відповідного реєстру прав вимоги, з повним дотриманням умов договору відступлення права вимоги № 4-2023 від 29 серпня 2023 року та вимог чинного законодавства. На виконання вимог пункту 2.6.1 кредитного договору № 4/3934747 від 22 лютого 2022 року позивачем було виконано обов`язок повідомлення позичальника протягом 10 робочих днів про відступлення права вимоги - відповідне повідомлення було надіслано 15 вересня 2023 року засобами поштового зв`язку рекомендованим листом. Окрім того, представник позивача зазначив, що введення на території України воєнного стану не звільняє відповідачку від виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором № 4/3934747 від 22 лютого 2022 року. У судове засідання 16 лютого 2026 року представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Засобами системи «Електронний суд» надав заяву, у якій просив розглянути справу без його участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином; у відзиві на позовну заяву просила провести розгляд справи за її відсутності. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 22 лютого 2022 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4/3934747. Відповідно до пункту 1.1. договору банк надає позичальнику кредит у сумі 15 000,00 гривень строком на 24 місяці - з 22.02.2022 до 21.02.2024. Згідно із пунктом 1.2. договору кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника № [NUMBER] . За змістом пункту 1.4. договору позичальник зобов`язаний сплачувати банку процентну винагороду щомісячно, в розмірі 34,00 % відсотків річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором. Комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно, в розмірі 1,45 % від суми кредиту, зазначеної у пункті 1.1 договору. Підписанням договору позичальник замовляє у банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через довідковий центр банку, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Відповідно до пункту 2.6. договору банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною. У випадку відступлення права вимоги за договором банк протягом 10 робочих днів зобов`язаний повідомити позичальника про такий факт у один із способів: шляхом направлення поштових відправлень, текстових, голосових та інших повідомлень через засоби телекомунікації, у тому числі без залучення працівника банку, нового кредитора або колекторської компанії, шляхом використання прогорамного забезпечення або технології, за реквізитами, зазначеними у розділі «Реквізити та підписи Сторін», або за іншими реквізитами, які отримані банком в процесі виконання договору у відповідності до пункту 2.2.5 правил. Кредитний договір № 4/3934747 підписано [PERSON] 22 лютого 2022 року власноручно. Додатком № 1 до кредитного договору № 4/3934747 від 22 лютого 2022 року є підписана власноручно відповідачкою Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки. Зі змісту паспорта споживчого кредиту, встановлено, що основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача є: тип кредиту - кредит; сума/ліміт кредиту - 15 000,00 гривень; строк кредитування - 24 місяці. У якості інформації щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача зазначено таке: процентна ставка, відсотків річних - 34,00; тип процентної ставки - фіксована. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через довідковий центр банку, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо - 1,45 % від початкової суми кредиту, сплачується щомісячно. Додатком № 1 до паспорта споживчого кредиту є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Паспорт споживчого кредиту та додаток № 1 до нього підписано 21 лютого 2022 року [PERSON] власноручно. На підтвердження виконання Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» своїх зобов`язань за кредитним договором № 4/3934747 від 22 лютого 2022 року стосовно надання у користування [PERSON] кредитних коштів у розмірі 15 000,00 гривень позивач надав платіжну інструкцію № 41858365-1 від 22 лютого 2022 року та виписку по банківському рахунку, відкритому в Акціонерному товаристві «Креді Агріколь Банк» на ім`я відповідачки. 23 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» та Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 4-2023. Відповідно до пункту 3.1. договору право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимог за зразком, наведеним в додатку № 1 до договору, що становить його невід`ємну частину та складаєтсья з обов`язковим зазначенням інформації (реквізитів) за переліком, що містяться в додатку № 4 до цього договору та зарахування коштів в розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості за кредитним договором. Згідно із пунктом 4.1. договору вартість прав вимоги, належна до сплати первісному кредитору, встановлюється в реєстрі прав вимог та складає - 6,7 % від суми заборгованості. 15 вересня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» та Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» підписано додаток № 1 до договору про відступлення права вимоги № 4-2023 від 29 серпня 2023 року Реєстр прав вимог № 1, згідно із яким позивач набув право вимоги, зокрема, до [PERSON] за кредитним договором № 4/3934747 від 22 лютого 2022 року у розмірі 24 209,08 гривень. 18 вересня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» було сплачено на рахунок Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» визначену у додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги № 4-2023 від 29 серпня 2023 року Реєстрі прав вимог № 1 суму фінансування за портфелем у розмірі 13 070 110,10 гривень, що підтверджується платіжними інструкціями № 150 та № 4884 від 18 вересня 2023 року. Як встановлено зі складеного позивачем розрахунку заборгованості, станом на 11 вересня 2025 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 4/3934747 від 22 лютого 2022 року становить 24 209,08 гривень та складається з: простроченої заборгованості за основним боргом - 12 712,61 гривень, простроченої заборгованості за відсотками - 7 363,97 гривень та простроченої заборгованості за комісією - 4 132,50 гривень. Отже, як убачається з наведених вище обставин справи, спірні правовідносини виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», яке набуло право вимоги у Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», як кредитодавцем, та фізичною особою [PERSON] - споживачем фінансових послуг. Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються учасниками цивільної справи. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно із частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Судом встановлено, що 23 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» та Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 4-2023, предметом якого є передання первісним кредитором новому кредитору прав вимоги до боржників за укладеними кредитними договорами. Відповідно до пункту 3.1 зазначеного договору, перехід права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора відбувається за наявності сукупності двох обов`язкових умов, а саме: підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора. Саме після виконання цих умов новий кредитор набуває статусу кредитора по відношенню до боржників та отримує право вимагати виконання зобов`язань за відповідними кредитними договорами. Згідно із пунктом 4.1 договору вартість прав вимоги, яка підлягає сплаті первісному кредитору, визначається у реєстрі прав вимог та становить 6,7 % від загальної суми заборгованості. На виконання умов договору 15 вересня 2023 року сторонами було підписано додаток № 1 до договору - Реєстр прав вимог № 1, яким конкретизовано перелік боржників та розмір заборгованості за відповідними кредитними договорами. Зокрема, згідно із цим реєстром Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4/3934747 від 22 лютого 2022 року у розмірі 24 209,08 гривень. Окрім того, 18 вересня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» здійснило оплату вартості портфеля прав вимоги на рахунок Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» у розмірі 13 070 110,10 гривень, що підтверджується платіжними інструкціями № 150 та № 4884 від 18 вересня 2023 року. На виконання пункту 2.6. договору позивачем засобами поштового зв`язку на адресу відповідачки було направлено повідомлення про відступлення права вимоги. Отже, ураховуючи факт підписання сторонами реєстру прав вимог та факт перерахування коштів у розмірі ціни договору, передбачені договором умови переходу права вимоги були належним чином виконані, тому, суд уважає доведеним факт набуття позивачем права вимоги до відповідачки за кредитним договором № 4/3934747 від 22 лютого 2022 року на загальну суму 24 209,08 гривень. Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із змістом статей 626 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із приписами частин першої та третьої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно із приписами частин першої, четвертої, п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору. У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно із приписами статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частин першої - третьої статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 4/3934747 від 22 лютого 2022 року у розмірі 24 209,08 гривень, обгрунтував право вимоги до відповідачки тим, що між первісним кредитором Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», було укладено кредитний договір № 4/3934747, за умовами якого відповідачці було надано кредитні кошти у розмірі 15 000,00 гривень. Відповідачка, підписуючи 22 лютого 2022 року власноручним підписом кредитний договір № 4/3934747, додатки до нього, паспорт споживчого кредиту та додатки до нього, підтвердила, що ознайомлена з умовами кредитування та зобов`язалась неухильно їх виконувати. Судом встановлено, що вказані вище документи підписані [PERSON] власноручно. Зі змісту пункту 1.2. кредитного договору № 4/3934747 від 22 лютого 2022 року встановлено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника № [NUMBER] . З наданої позивачем виписки встановлено, що 22 лютого 2022 року на банківський рахунок № [NUMBER] , відкритий в Акціонерному товаристві «Креді Агріколь Банк» на ім`я [PERSON] , було зараховано грошові кошти у розмірі 15 000,00 гривень із призначенням платежу: «надання кредиту згідно кред.договору № 4/3934747 від 22.02.2022». З аналізу руху коштів по рахунку убачається, що відповідачка систематично та активно користувалася наданими кредитними коштами, здійснювала безготівкові розрахунки, перекази грошових коштів та інші фінансові операції. У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 22.04.2024 року у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, надані позивачем, урахувавши всі встановлені обставини в їх сукупності, суд доходить висновку, що вимога позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту є такою, що підтверджується матеріалами справи, ґрунтується на належних та допустимих доказах, які узгоджуються між собою, а відтак підлягає задоволенню у повному обсязі. Стосовно обгрунтування позивачем наявності заборгованості за простроченими відсотками та її розміру суд зазначає таке. Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 11 вересня 2025 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 4/3934747 від 22 лютого 2022 року становить 24 209,08 гривень та складається з: простроченої заборгованості за основним боргом - 12 712,61 гривень, простроченої заборгованості за відсотками - 7 363,97 гривень та простроченої заборгованості за комісією - 4 132,50 гривень. Суд критично оцінює зазначений вище документ, оскільки він не містить необхідної інформації, а саме: з якої суми здійснювалося нарахування процентів; який розмір процентної ставки застосовувався; за який період проводилося нарахування; з якого моменту виникло прострочення виконання зобов`язання. За наведених обставин, позовна заява в частині стягнення з [PERSON] простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 7 363,97 гривень задоволенню не підлягає. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь заборгованості зі сплати комісії суд зазначає таке. У частині першій статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У частині першій статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6) частини першої статті 3, частина третя статті 509 Цивільного кодексу України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Згідно із частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, провадження № 14-44цс21, зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, провадження № 61-4202сво22, зазначено, що «згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Як убачається з матеріалів справи, у пункті 1.4.2 кредитного договору № 4/3934747 від 22 лютого 2022 року зазначено, що позичальник зобов`язаний сплачувати банку комісійну винагороду з обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 1,45 % від суми кредиту. Підписання договору позичальник замовляє у банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе послуги з розрахунку суми чергового наступного платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором на надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту в процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр банку, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Зі змісту кредитного договору № 4/3934747 від 22 лютого 2022 року убачається, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Матеріали справи також не містять доказів, що [PERSON] користувалась такими послугами. Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами кредитного договору № 4/3934747 від 22 лютого 2022 року не передбачено. Отже, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин суд дійшов висновку, що пункт 1.4.2. кредитного договору № 4/3934747 від 22 лютого 2022 року, яким передбачено сплату комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі 1,45 % від суми кредиту, є нікчемним відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому, позовна заява в частині стягнення з [PERSON] простроченої заборгованості за комісією у розмірі 4 132,50 гривень задоволенню не підлягає. Відповідно до частин першої та другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Отже, з урахуванням наведеного, оцінивши надані позивачем докази та встановлені у справі обставини відповідно до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню: у частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, а в частині стягнення прострочених платежів по процентах та комісії - відмові. Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що за результатами розгляду справи позовна заява підлягає частковому задоволенню, суд,

Outcome: partial