Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко Фін» та відповідачем 29.11.2024 року був укладений договір про споживчий кредит №71028074. Вказаний договір укладений в електронній формі. Взяті на себе за договором зобов`язання позичальник не виконувала належним чином. 02.10.2025 року між ТОВ «Еко Фін» і ТОВ «Факторинг Партнерс» був укладений договір факторингу № 02-10/25, відповідно до умов якого ТОВ «Еко Фін» відступило на користь позивача право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит №71028074. Тому ТОВ «Факторинг Партнерс» просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит №71028074 від 29.11.2024 року у розмірі 16480,00 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 30.12.2025 р. цивільну справу прийнято до свого провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просить розгляд справи проводити за їх відсутності, вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась за місцем реєстрації, відзив на позов не подала, про причини неприбуття суд не повідомила. У відповідності до положень статті 223 частини 4, статей 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення із наступних підстав. Як встановлено судом, між товариством з обмеженою відповідальністю «Еко Фін» та відповідачем 29.11.2024 року був укладений договір про споживчий кредит №71028074. Вказаний договір укладений в електронній формі, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 4000,00 грн. строком на 365 днів, з 29.11.2024 року, процентна ставка 0, 01 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 02.10.2025 року між ТОВ «Еко Фін» і ТОВ «Факторинг Партнерс» був укладений договір факторингу № 02-10/25, відповідно до умов якого ТОВ «Еко Фін» відступило на користь позивача право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит №71028074. За змістом реєстру боржників до договору факторингу № 02-10/25 позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 16320,00 грн, яка складається з: 4000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 12 320,00 грн. заборгованість за відсотками на день відступлення вимоги. Згідно розрахунку заборгованість за кредитом з моменту відступлення права вимоги складає 160,00 грн. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини 1статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 статті 517 ЦК України визначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Таким чином, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15. Як вбачається із наявних по справі доказів, [PERSON] не здійснювала погашення кредитної заборгованості на користь ТОВ «Факторинг Партнерс». Наявність заборгованості за договором про споживчий кредит №71028074 від 29.11.2024 року в розмірі 16480,00 грн., яка складається з: 4000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 12320,00 грн. заборгованість за відсотками на день відступлення вимоги, наявним у матеріалах справи. Також позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» додатково нараховано відсотки за договором про споживчий кредит №71028074 від 29.11.2024 р. в сумі 160,00 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. За вказаних обставин, позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп.. Пунктом 1 частини 3статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підставі частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Як перевірено судом, згідно наданих стороною позивача договору про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, прайс-листа АО «Лігал Ассістанс», заявки на надання юридичної допомоги № 147 від 03.10.2025 року, витягу з акта про надання юридичної допомоги № 20 від 10.10. 2025 року витрати на правничу допомогу складають 9000,00 грн. Клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не надійшло, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 9000,00 грн. На підставі ст. ст. 509, 512, 514, 516, 517, 526, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved