Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.08.2024 між [PERSON] та ТОВ «Макс Кредит» укладено кредитний договір №00-9940252 згідно якого відповідач отримав кошти у сумі 5 300,00 грн. Позичальник, отримавши кредитні кошти порушив договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається. Заборгованість складається з заборгованості по кредиту 5 300,00 грн; заборгованості за одноразовою комісією 1 060,00 грн; заборгованості по відсотках 3 786,32 грн; 2 650,00 грн заборгованість за штрафними санкціями. Відповідно до укладеного договору факторингу ТОВ «Макс Кредит» передало право вимоги за кредитним договором позивачу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи здійснити у його відсутність, проти заочного порядку вирішення спору не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України та шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, яка повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких підстав відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Оскільки сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 31.08.2024 між [PERSON] та ТОВ «Макс Кредит» укладено кредитний договір №00-9940252 згідно якого відповідач отримав кошти у сумі 5 300,00 грн. Строк кредиту склав 360 днів. Стандартна процентна ставка складає 0,94 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Одноразова комісія складає 1 060,00 грн. Позичальник зобов`язалася здійснювати повернення суми кредиту та нарахованих процентів. Вказаний договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 95086 (а.с.49). Згідно розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості склала 10 146,32 грн, та складається з наступного: заборгованості по кредиту 5 300,00 грн, 3 786,32 грн заборгованість за нарахованими процентами, 1060,00 грн заборгованість за нарахованою комісією, 2 650,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (а.с.31). Приписами ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом положень п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 17.02.2025 між первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит» та позивачем укладено договір факторингу №17022025-МК/Юніт Капітал, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с.37-39). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до положень частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1055 ЦК України, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом у порядку та розмірах, визначених договором. За змістом цих норм, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредитодавцю фактично отриману суму кредиту та сплатити нараховані проценти. Розмір зобов`язання щодо повернення кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично наданих коштів у рамках договору. При цьому абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання за кредитним договором має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови, погоджені сторонами, та обов`язкові умови, передбачені законодавством. Сторони можуть укласти змішаний договір, у якому застосовуються відповідні положення ЦК України щодо кредитних зобов`язань. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України). Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір, при цьому погодили усі його істотні умови. Відповідач прострочив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача, оскільки останній набув право вимоги за договором факторингу. Суд враховує, що у розрахунку загальна заборгованість складається із кредиту, нарахованих процентів, комісії та штрафних санкцій, однак відповідно до позовної заяви позивач визначив ціну позову у розмірі 10 146,32 грн та заявив вимогу про стягнення саме цієї суми, яка включає лише тіло кредиту, нараховані проценти та комісію. Пеня (штрафні санкції) у позові не заявлялася і не підлягає стягненню. Відповідно до положень статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та дійшов висновку про їх задоволення у повному обсязі. Для підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем ТОВ «Юніт Капітал» надані (в копіях) укладений із адвокатом Соломко О.В. договір про надання правової (правничої) допомоги №10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року, Акт прийому-передачі (наданих послуг) до Договору про надання правової (правничої) допомоги №10/09/2025 від 10 вересня 2025 року. Відповідно до наданих документів вартість витрат на правничу допомогу ТОВ «Юніт Капітал» складає 7000.00 гривень. Надання правничої допомоги ТОВ «Юніт Капітал» адвокатом Соломка О.В. підтверджується наданими доказами, а тому позивач ТОВ «Юніт Капітал» має право на відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу. На підставі ст.ст. 137 і 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача ТОВ «Юніт Капітал» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422.40 гривень та у розмірі 7000.00 гривень на професійну правничу допомогу. На підставі ст. ст.526, 628, 639, 1054, 1055, 1077, 1078,

Outcome: approved