Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Укладений з відповідачем договір є договором про надання споживчого кредиту. Банк надає кредит для оплати всіх видаткових операцій клієнта, а також для сплати комісій та вартості послуг. На суму наданого кредиту нараховуються відсотки з розрахунку 365/366 календарних днів у році за процентними ставками, які зазначені в тарифах. Відповідач ознайомився із паспортом споживчого кредиту та власноручно підписав заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у відповідній редакції з погодженими істотними умовами: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія до 200 тис.грн, строк кредитування 12 місяців зі сплатою процентів за ставкою 42 відсотки річних. За кредитною карткою «Універсальна» діють наступні умови: при користуванні кредитом Банк встановлює пільговий період; пільговий період кредитування встановлений Банком в період з моменту виникнення заборгованості за кредитом, протягом якого проценти за користування кредитом нараховуються за пільговою ставкою; за користування кредитом протягом цього періоду клієнт сплачує Банку фіксовану процентну ставку в розмірі 0,00001% річних від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. Тривалість пільгового періоду - до 25 числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредиту. В разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредиту, за користування кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату здійснення трат за рахунок кредиту. Згідно з вимогами п. 2.1.1.3.1., якщо до 25 числа (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, клієнт самостійно не здійснить платіж в готівковій або безготівковій формі у розмірі мінімального платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, клієнт доручає Банку при настанні термінів платежів ініціювати дебетовий переказ у валюті кредитного ліміту з усіх рахунків клієнта, відкритих в Банку, та рахунків, що будуть відкриті клієнтом Банку в майбутньому, в розмірі заборгованості, яка підлягає сплаті Банку за цим договором. В разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. Відповідач [PERSON] 31.01.2023 звернувся до Банку з метою отримання відповідних банківських послуг, підписав Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ Приватбанк з чіткими умовами, які також доступні для ознайомлення та розміщені в мережі інтернет за конкретним посиланням на вебсайті Банку. Крім того, підписавши зазначений документ клієнт підтвердив, що не лише ознайомився з відповідними Умовами, але й Тарифами Банку, паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту. Тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб та інших податків, повністю зрозумів їхній зміст, погодився із викладеним, розуміє свої права та обов`язки. Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, відкритий в Банку, проте несвоєчасно повертав кредитні кошти та відсотки. Станом на 15.10.2025 прострочена заборгованість відповідача перед Банком становила 83 162,11 грн., яка включає 68 613,25 грн. боргу за основною сумою (тілом) кредиту та 14549,86 грн. нарахованих, але не сплачених процентів. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.11.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Підготовче провадження у справі закрито ухвалою суду від 02.12.2025. В судовому засіданні 03.03.2026 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. За згодою представника Банку Яцини Ю.Б. суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановлено, що 31.01.2023 між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір. Відповідач у справі власноручно підписав на планшеті заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», ознайомився з умовами кредитування та паспортом споживчого кредиту. На підставі укладеного договору відповідачу встановлено кредитний ліміт та видано картку «Універсальна» № [NUMBER] із терміном дії 09/25. Станом на 31.01.2023 [PERSON] було встановлено кредитний ліміт у розмірі 75000 грн., що підтверджується довідкою керівника напрямку операційного обслуговування Банку від 17.10.2025 0000004839099914. Вказаний кредитний ліміт зменшено до 00,00 грн. починаючи з 02.06.2025. Відповідач у справі користувався кредитним лімітом, повертав використану суму цього ліміту та сплачував відсотки, однак припинив належним чином виконувати свої зобов`язання, допустивши виникнення заборгованості за кредитною картою «Універсальна». Суд зазначає, що сторони кредитного договору дійшли згоди, з приводу наступного: - неповернення клієнтом кредиту в строк, зазначений в п. 2.1.1.2.4 (12 місяців) цього договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, та/або - в разі, якщо клієнт не виконав вимогу Банку щодо усунення порушення, в порядку, передбаченому п.2.1.1.6.1 цього договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, встановленого вимогою Банку, та/або - в разі несвоєчасної сплати клієнтом мінімального обов`язкового платежу в строк, зазначений в п.2.1.1.3.1 цього договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку платежу, та/або - в разі настання обставин, передбачених п. 2.1.1.3.5 цього договору, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,0% річних - для карток у тому числі "Універсальна" (п.2.1.1.2.12. договору). Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором від 31.01.2023 вбачається, що станом на 15.10.2025 у відповідача утворилась заборгованість перед Банком за кредитною карткою «Універсальна» у загальному розмірі 83162,11 грн., яка складається із суми загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та нарахованих відсотків. Викладені у зазначеному розрахунку відомості повністю співпадають із наданою Банком випискою про рух коштів за кредитним договором у період з 01.02.2023 до 01.10.2025. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Частиною 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст.633, 634ЦК Україниможна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ст.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими з огляду на таке. Судом встановлено, що у зв`язку з підписанням відповідачем Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» у чинній на момент укладення кредитного договору редакції від 13.01.2023 між сторонами виникли договірні відносини. В матеріалах справи, наявний розрахунок заборгованості за вищевказаним договором, доказів, які б спростовували правильність наданого Банком розрахунку відповідачем не надано, відтак розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Враховуючи наведене, а також те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору з відповідачем, розрахунок заборгованості свідчить про користування відповідачем кредитними коштами, а відповідачем у відповідності до вимог ст.81 ЦПК України не наданого жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved