Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 51184,37 грн. боргу за послуги із централізованого опалення та постачання теплової енергії, витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви, мотивуючи свої вимоги тим, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якої є відповідач, забезпечується послугами централізованого опалення та постачання теплової енергії, які надає позивач. З 01 жовтня 2009 року по 01 травня 2025 року відповідач в повному обсязі не сплачувала кошти за надані послуги позивачем, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 51184,37 грн. Позивач вказав, що підприємство неодноразово нагадувало відповідачу про необхідність оплати заборгованості за надані послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, проте, відповідач борг не сплатила. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь 51184,37 грн. боргу за спожиті послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, витрати з оплати судового збору. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує (а.с. 32). Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. У призначене судове засідання відповідач не з`явилася, причини неявки суду не відомі. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлена про порядок розгляду справи. Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , що надаються Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради. У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №428073934 від 22.05.2025, право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №4894 від 06.06.2007 року (а.с. 10). 28.03.2011 року між Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (а.с.11-12). Згідно із наявними у матеріалах справи розрахунками заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] , в період з 01 жовтня 2009 року по 01 травня 2025 року у [PERSON] утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії в розмірі 51184,37 грн, яку на момент пред`явлення позову відповідачем добровільно сплачено не було (а.с.5,6-8,9). Згідно зі статтею 162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послу. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VIII (далі - Закон №2189-VIII). Відповідно до статті 5 Закону №2189-VIII, до житлово - комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до положення пункту 5 частини 2 статті 7 Закону №2189-VIII, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 8 Закону №2189-VIII виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. За змістом частини першої статті 9 Закону №2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово -комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із частиною першою статті 10 Закону №2189-VIII, ціни (тарифи) на житлово -комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. Частинами другою, третьою та п`ятою статті 21 Закону №2189-VIII передбачено, що виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Зміст положення ч. 4 ст. 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Стаття 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в статті 81 ЦПК України, відповідно до положень якої доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, у [PERSON] за період з 01 жовтня 2009 року по 01 травня 2025 року утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого та опалення постачання теплової енергії у розмірі 51184,37 грн, доказів на спростування наявності якої відповідачем надано не було. За наведених обставин, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованості за послуги із централізованого опалення та постачання теплової енергії в розмірі 51184,37 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved