Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

У жовтні 2025 року ТОВ «ВІН ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредитної лінії № AG9885498 від 24.10.2018 у розмірі 27508,55 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 24.10.2018 року ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії № AG9885498. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, в свою чергу позичальник, не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів в наслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості становив 21019,00 грн, яка складала з тіла кредиту в розмірі 10000,00 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1019,00 грн, штраф/пеня 5000,00 грн, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у звязку з простроченою заборгованістю 5000,00 грн. 06.11.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №06112018-DG, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L8727580 за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача. 25.07.2024 р. відповідно протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Також позивачем на суму заборгованості на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з березня 2019 року до 23 лютого 2022 року нараховано 4596,11 грн інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 1893,44 грн. [PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , у поясненнях від 19 листопада 2025 року проти позовних вимог заперечував з тих підстав, що з наданих позивачем до матеріалів справи документів не вбачається наявність на документах, що мають складати договір кредитної лінії, одноразового ідентифікатора, яким відповідач мав би їх підписати. Так, у додатках до позовної заяви містяться Загальні умови договору позики, яка не містить ні даних позичальника, які могли би ідентифікувати його особу, ні його підпису одноразовим ідентифікатором, ні дати його вчинення тощо. Також наявні паспорти споживчого кредиту - Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), які містять ПІП позичальника , проте також не містять підпису ні представника установи, яка кредитує, ні самого позичальника, ні дати їх складання та надіслання останньому. Позивачем до позовної заяви додана Додаткова угода до спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії, які містять ПІП позичальника та умови договору кредитної лінії, хоча укладався договір кредитної лінії , додаткова угода також не містить підпису ні представника установи, яка кредитує, ні самого позичальника. Крім того, до матеріалів справи для дослідження судом не надано належним чином завіреної заяви позичальника, яка мала бути подана ним кредитору через Особистий кабінет на порталі останнього, Умов користування порталом, Політики конфіденційності, Паспорта споживчого кредиту, Загальних умов договору кредитної лінії та Пропозиції кредитора щодо Спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії, що мали бути надіслані відповідачу для ознайомлення та погодження через Особистий кабінет на порталі. Позивачем не надано в якості доказів первинних документів про надання відповідачу кредитних коштів та на яку суму, як і доказів того, яким чином ці кошти були йому надані (немає інформації щодо наявності банківської картки, на яку міг бути виконаний переказ чи інформації щодо зарахування цих коштів на належний йому банківський рахунок) на виконання умов договору кредитної лінії , що позбавляє можливості оцінити докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а розрахунок, складений позивачем за відсутності визнання їх відповідачем не є підтвердженням такого. Надану до позовної заяви довідку з рахунку по вищевказаному договору кредитної лінії, складеної директором ТзОВ «Він Фінанс» не може бути прийнята до уваги судом як самостійний доказ наявності заборгованості у відповідача та її розміру, оскільки така довідка не є первинним документом, не підписана та не скріплена відповідною печаткою, а інших допустимих доказів на підтвердження кредитної заборгованості позивачем не надано. Даних про те, що картка на яку здійснено переказ належить відповідачу, матеріали справи не містять. Нарахування згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України суперечать положенням п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Окрім того, через ненадання доказів сплати за перехід прав від ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (перейменованого на ТОВ «ВІН ФІНАНС»), позивач стверджує про недоведеність у позивача права вимоги до відповідача. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 жовтня 2025 року позовну заяву передано за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Харкова. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 04 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року за клопотанням позивача витребувано у Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (код ЄДРПОУ 09806443, адреса: 01032, м Київ, вул. Симона Петлюри, 30, засоби зв`язку info@tascombank.com.ua, 044 393 25 90), докази, що містить банківську таємницю, а саме: - інформацію чи є номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за рахунком, що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); - інформацію про перерахування на рахунок, що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), грошових коштів у загальному розмірі 10000,00 грн через транзакції на номер карти [NUMBER], а саме: 24.10.2018 на суму 5000 грн; 30.10.2018 на суму 5000 грн. Листами від 24, 26 та 29 грудня 2025 року АТ «ТАСКОМБАНК» надало відповідь на ухвалу про витребування доказів. В судове засідання сторони не з`явилися, просили справу розглянути за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 24 жовтня 2018 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № AG9885498, який в інформаційно-телекомунікаційній системі ідентифікується у L8727580 (далі - Кредитний договір) за умовами якого, кредит надається Відповідачу шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок відповідача шляхом використання вказаних відповідачем Реквізитів електронного платіжного засобу інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора. Згідно з п. 3.1 Загальних умов Договору кредитної лінії Кредитодавець зобов`язується надати Кредит (Кредити) Позичальнику в межах Ліміту Кредитної лінії, на основі Заяви (Заяв) Позичальника та за умови їх схвалення, і Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю Суму наданого Кредиту та сплатити всі відповідні Договірні компенсації до останнього дня Терміну оплати. Додатковою угодою № AM9704948 від 30 жовтня 2018 року до Спеціальніх умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №. AG9885498 сторони погодили умови Договору кредитної лінії: Ліміт кредитної лінії: 10,000 грн; Сума Kредиту: 5,000 грн; Відсоткова ставка, в день: 1.06 %; Комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у звязку з простроченою заборгованістю, в день: 75 грн; Потенційний ліміт кредитної лінії: 20,000 грн; Надана сума кредиту: 10,000 грн; Загальна вартість кредиту: 11,019 грн; Реальна річна відсоткова ставка: 381.15 %; Дата повного погашення: 07.11.2018; Штраф, якщо є: 50 %. Згідно з пунктом 1 Загальних умов Договору кредитної лінії - Договір кредитної лінії, який укладається між Сторонами у разі видачі кредиту. Договір складається зі Спеціальних умов Договору кредитної лінії (надалі іменуються як Спеціальні умови Кредиту) та Загальних умов Договору кредитної лінії (надалі іменуються як Загальні умови Кредиту), а також будь-яких змін або доповнень до них. Згідно Довідки про ідентифікацію, Позичальником за договором AG9885498 (номер Договору в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця L8727580) від 24.10.2018 року є [PERSON] , надана сума кредиту 10000,00 грн. на строк 14 днів; договір підписано Оtp-паролями 760356 та 531363, надісланими на телефон № [NUMBER] . Згідно з випискою по рахунку станом на 11.02.201, у позичальника [PERSON] за за Договором № AG9885498 (L8727580) за період з 24.10.2018 до 11.02.2019 обліковується заборгованість у розмірі 21 019,00 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1019,00 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5000,00 грн - штраф/пеня, 5000,00 грн - комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у звязку з простроченою заборгованістю. 06.11.2018 між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та ТОВ «ФК «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 06112018-DG, відповідно до умов якого Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрах Боржників, укладеними між Кредиторомі Боржниками (Портфель Заборгованості).. Відповідно до Реєстру боржників від 11.02.2019 до Договору відступлення прав вимоги №06112018-DG від 06.11.2018 право вимоги відступається, зокрема, до [PERSON] , РНОКПП, [NUMBER] , за кредитним договором № L8727580 від 24.10.2018 на загальну суму заборгованості 21019,00 грн. 25.07.2024 відповідно до протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ «ФК Довіра і Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Згідно зі ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Системний аналіз цитованих норм в сукупності з п. 3.1 Договору кредитної лінії («…Кредитодавець зобов`язується надати Кредит (Кредити) Позичальнику в межах Ліміту Кредитної лінії…», «…Договір кредитної лінії, який укладається між Сторонами у разі видачі кредиту») дає підстави стверджувати, що без належного виконання кредитодавцем своїх зобов`язань щодо надання позичальнику кредитних коштів такий кредитний договір не породжує правових наслідків у позичальника, зокрема щодо виконання передбачених договором зобов`язань з повернення узгодженої суми кредиту та сплатити всіх відповідних платежів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Оцінюючи надані позивачем докази, суд зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.16.2021 у справі №686/19271/19, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг. Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»(далі -Закон), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, як спеціальний закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами. Відповідно до п. 16.1.ст. 16. Закону до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу. Згідно з п. 17.1.ст. 17 Закону форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідно до ч. 19.1, 19.2.ст. 19 Закону порядок і строки зберігання, а також процедура знищення електронних документів, що застосовуються при проведенні переказу, встановлюються Національним банком України. Строки зберігання цих документів мають бути не меншими, ніж строки, встановлені для паперових документів аналогічного призначення. Електронні документи зберігаються на носіях інформації у формі, що дозволяє перевірити цілісність, достовірність та авторство електронних документів на цих носіях. Згідно з ч. 22.1 ст. 22 Закону, ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. На аркуші справи 35-36 міститься документ, назва якого зазначена як «виписка з рахунку, станом на 11.02.2019», в якому проведено калькуляцію нарахування відсотків, штрафних санкцій по кожному дню та сформовано колонки із кінцевим результатом калькуляції у вигляді зального розміру заборгованості. Однак, вказаний документ не є випискою по рахунку відповідача у справі у розумінні первинного бухгалтерського документа для цілей бухгалтерського обліку, адже відповідачу не відкривався банківський рахунок у системі первісного кредитора і даний документ не є випискою по банківському рахунку первісного кредитора, з якого можливо було б встановити факт здійснення переказу на картковий рахунок відповідача. При цьому вказаний документ є фактично розрахунком заборгованості, сформованим первісним кредитором. Крім того, до позову не долучено доказів на підтвердження підстав здійснення таких фінансових операцій. А тому, вказаний доказ не свідчить про виконання кредитором умов договору з перерахування коштів на картковий рахунок відповідача. В матеріалах справи також наявний паспорт споживчого кредиту, разом з тим, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, факт укладання договору, видачі кредиту, невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін. Вимогами ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (ч. 1 ст. 84 ЦПК України). У позовній заяві позивач стверджує, що первісний кредитор ТОВ «ФК «Дінеро» на виконання вимог Договору перерахував грошові кошти відповідачу. На підтвердження цих обставин позивач до позовної заяви не долучив первинних документів, які є належними та допустимими доказами цієї обставини, проте заявив клопотання, в якому просив суд витребувати у АТ «ТАСКОМБАНК» (код ЄДР 09806443, м Київ,01032, вул. С.Петлюри, 30, засоби зв`язку info@tascombank.com.ua . 044 393 25 90): - інформацію чи є номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за рахунком, що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); - інформацію перерахування у загальній сумі 10000 грн. на рахунок, що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) через транзакцію на номер карти [NUMBER] : 24.10.2018 - 5000 грн; 30.10.2018 - 5000 грн. Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року зазначене клопотання було задоволено у повному обсязі. У відповідь на ухвалу суду АТ «ТАСКОМБАНК» листами від 18, 19 та 23 грудня 2025 року повідомило, що Картка, номер якої [NUMBER] , не емітована (не випущена в обіг) АТ «ТАСКОМБАНК». БІН 516874 - ідентифікатор, в якому зашифрована інформація про банк, не належить АТ «ТАСКОМБАНК». Додатково поінформувало, що за ідентифікатором БІН картка належить АT КБ «ПРИВАТБАНК». Зазначений в резолютивній частині Ухвали номер телефону [NUMBER] клієнтам АТ «ТАСКОМБАНК» не належить. Листи АТ «ТАСКОМБАНК» зареєстровані в АСДС КП «Д-3» 24, 26 та 29 грудня 2025 року. Позивачу та представнику позивача зазначені документи доставлені до Електронного кабінету 24 та 30 грудня 2025 року. Ані до судового засідання 04 лютого 2026 року, ані до судового засідання 26 лютого 2026 року позивач не звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів в АТ КБ «ПриватБанк». Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, сторона позивач не скористалася своїм правом заявити клопотання про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України в АТ КБ «ПриватБанк», а суд у змагальному процесі не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. У зв`язку з викладеним, сторона позивача несе ризик настання наслідків, пов`язаних з неподанням клопотання про витребування доказів в АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, долучена позивачем до позовної заяви довідка про ідентифікацію не є первинним документом, який підтверджує дійсність фінансової операції, оскільки лише відображає загальні дані щодо відповідача та дати заявок на кредит і банківських переказів, однак не підтверджує здійснення таких переказів первісним кредитором, крім того, вказана довідка не має підпису відповідача. Позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували, що первісний кредитор ТОВ «ФК «Дінеро» виконав зобов`язання щодо видачі грошових коштів на картковий рахунок відповідача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання ТОВ «ФК «ДІНЕРО» своїх зобов`язань за кредитним договором № AG9885498 щодо надання позичальнику кредиту у розмірі 10000,00 грн шляхом безготівкового переказу, що виключає наявність у [PERSON] обов`язку з повернення узгодженої суми кредиту та сплати інших платежів за кредитним договором. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність ТОВ «ВІН ФІНАНС» як у правонаступником ТОВ «ФК «ДІНЕРО» заявлених позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № AG9885498 від 24.10.2018 у розмірі 27508,55 грн, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з їх необґрунтованістю. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed