Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позиції позивача та відповідача, інших учасників справи У вересні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернувся [PERSON] (далі також позивач), поданим в його інтересах представником [PERSON] до Фізичної особи підприємця [PERSON] (далі також відповідач) про: - розірвання договору купівлі-продажу № 77 від 03.02.2025, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] щодо поставки побутової техніки; - стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] вартості попередньої оплати товару за договором № 77 від 03.02.2025 в розмірі 195 000 грн, 195 000 грн штрафу, 333 450 грн пені; - розірвання договору купівлі-продажу № 78 від 11.02.2025, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] щодо поставки побутової техніки; - стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] вартості попередньої оплати товару за договором № 78 від 11.02.2025 в розмірі 140 000 грн, 140 000 грн штрафу, 239 400 грн пені. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що у лютому 2025 року позивачем та відповідачем укладено два договори купівлі-продажу за № 77 та № 78 щодо поставки побутової техніки, перелік та вартість якої визначена в додатках (специфікаціях) до договорів. До дати виконання зобов`язання, визначеної в договорах, відповідач не виконав поставку товарів. У зв`язку з цим між позивачем та відповідачем до вказаних договорів укладено додаткові угоди, відповідно до яких відтерміновано дату поставки та визначено відповідальність продавця у виді штрафу у подвійному розмірі від сплаченої суми по кожному з договорів у разі невиконання зобов`язання. Також на суму заборгованості нараховано пеню. Зобов`язання до цього часу не виконано, кошти не повернуті. Інших заяв по суті справи не надходило. Заяви та клопотання учасників справи Не надходили. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 12.11.2025 справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовчі судові засідання призначалися на 09.12.2025 та 29.01.2026. Ухвалою суду від 29.01.2026 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 26.02.2026. У судове засідання 26.06.2026 сторони та/або їх представники, належним чином повідомлені, не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Відзив на позов до суду не надходив. Водночас представник позивача просив розглянути позов за їх відсутності та задовольнити його. Відтак,суд уважає за можливе провести судовий розгляд за наявними матеріалами та винести заочне рішення по суті спору. Будь-яких заперечень від позивача/відповідача про ухвалення заочного рішення у справі не надходило. Фактичні обставини справи Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу № 77 від 03.02.2025, укладеному між ФОП [PERSON] (продавець) з однієї сторони та [PERSON] (покупець) з іншої, сторони домовилися, що продавець зобов`язується передати покупцеві побутову техніку вартістю 195 000 грн з ПДВ, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар в порядку і на умовах, викладених у договорі. Згідно з додатком до даного договору (специфікації) предметом (товаром) договору визначено холодильник марки «Liebherr», моделі «ECBNe8872», вартістю 195 000 грн. Товар повинен бути доставлений покупцеві у термін до 4-х місяців з дня одержання передоплати за нього продавцем у повному обсязі (п. 5.1. договору). Згідно з додатковою угодою № 1 від 03.06.2025 до договору № 77 від 03.02.2025 визначено граничний строк поставки товару до 01.08.2025 та досягнуто домовленості, що у разі недопоставки товару у визначений строк, продавець повинен повернути покупцю передоплату в розмірі 195 000 грн та сплатити штраф у розмірі 100 % від сплачених коштів (п. 1 додаткової угоди). Далі, відповідно до договору купівлі-продажу № 78 від 11.02.2025, укладеному між ФОП [PERSON] (продавець) з однієї сторони та [PERSON] (покупець) з іншої, сторони домовилися, що продавець зобов`язується передати покупцеві побутову техніку вартістю 177 000 грн з ПДВ, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар в порядку і на умовах, визначених у договорі. Згідно з додатком до даного договору (специфікацією) предметом (товаром) договору визначено: духовка марки «De Dietrich», моделі «DOR4747H», вартістю 80 000 грн; посудомийка марки «De Dietrich», моделі «DBJ434DQA», вартістю 45 000 грн; поверхня марки «De Dietrich», моделі «DPG4640H», вартістю 25 000 грн; витяжка марки «Falmec», моделі «Parallel Black», вартістю 27 000 грн, на загальну суму 177 000 грн. Товар повинен бути доставлений покупцеві у термін до 4-х місяців з дня одержання передоплати за нього продавцем у повному обсязі (п. 5.1. договору). Згідно з додатковою угодою № 1 від 03.06.2025 до договору № 78 від 11.02.2025 визначено граничний строк поставки товару до 01.08.2025 та досягнуто домовленості, що у разі недопоставки товару у визначений строк, продавець повинен повернути покупцю передоплату в розмірі 140 000 грн та сплатити штраф у розмірі 100 % від сплачених коштів (п. 1 додаткової угоди). Доказів повернення відповідачем коштів позивачеві та сплати штрафу з пенею не надано. Застосовані норми права Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 42 Основного Закону України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII (далі також Закон № 1023-XII) держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). За положеннями ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Частина перша ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України). Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України). Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 ЦК України). Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 ЦК України). У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 1 ст. 665 ЦК України). Відповідно до приписів ч. 1-3 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця. За приписами ч. 1-3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України). Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ч. 1 ст. 624 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення (ч. 5 ст. 10 Закону № 1023-XII). Мотиви прийнятого рішення З аналізу матеріалів справи випливає, що позивач як споживач, відповідно до укладених договорів купівлі-продажу, придбав у відповідача побутову техніку згідно зі специфікаціями до укладених договорів за номенклатурою та вартістю. Після здійснення попередньої оплати за договорами та відтермінування поставки товару, обумовленої сторонами в додаткових угодах, товар відповідачем у визначений термін не поставлений. Сплачені кошти (попередню оплату) відповідач не повернув. Суд кваліфікує дії відповідача як істотне порушення умов договорів купівлі-продажу, що є наслідком їх розірвання та повернення суми попередньої оплати позивачеві з урахуванням штрафних санкцій та пені. Розрахунок позивача, наданий на підтвердження суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, наведений в позовній заяві, суд уважає достовірним, який може бути покладений разом з іншими доказами в основу рішення, а саме: - за договором № 77 від 03.02.2025 попередня оплата в розмірі 195 000 грн, 195 000 грн штрафу (100% від суми попередньої оплати), 333 450 грн пені (3% в день за 57 днів від суми попередньої оплати (за період з 29.07.2025 по 23.09.2025); - за договором № 78 від 11.02.2025 попередня оплата в розмірі 140 000 грн, 140 000 грн штрафу (100% від суми попередньої оплати), 239 400 грн пені (3% в день за 57 днів від суми попередньої оплати (за період з 29.07.2025 по 23.09.2025), а всього на загальну суму 1 242 850 грн. При цьому застосування штрафу та пені не призведе до подвійного розміру цивільної відповідальності, оскільки останні є різними формами одного і того ж виду забезпечення виконання зобов`язання та, між іншим, передбачені різними законодавчими актами. Висновки суду Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України). При оцінці доказів у цивільній справі суд застосовує такий стандарт доказування як «перевага більш вагомих доказів» (баланс ймовірностей), коли висновок про існування cтверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів, видається більш вірогідним (переконливим), аніж протилежний. Натомість, застосування у цій справі надмірного стандарту доказування буде мати ознаку свавільності судового рішення, що може призвести до порушення права на справедливий суд. Проаналізувавши позовні вимоги та надані докази на їх підтвердження, у поєднанні із застосованими нормами права, враховуючи мотиви, покладені в основу рішення, суд доходить висновку, що позивачем доведено перед судом належними та допустимими доказами факт укладення договорів купівлі-продажу, здійснення попереднього перерахування коштів відповідачеві за товар на виконання вказаних договорів, та невиконання відповідачем зобов`язання у виді поставки обумовленого товару. Означені порушення, допущені відповідачем, суд кваліфікує як істотні, що є підставою для розірвання договорів, повернення завдатку, стягнення штрафних санкцій та пені. Іншого перед судом не доведено. Судові витрати За приписами ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відтак з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за вимогу майнового характеру в розмірі 12 428,50 грн. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Таке процесуальне застереження зроблене представником позивача у позовній заяві. Отже питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу наразі судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved