Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 02.03.2024 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] укладено кредитний договір № 7644372, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала кредит шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів в розмірі 15300 грн. на строк 360 днів, зі сплатою комісії, процентів за користування кредитом, на умовах строковості, зворотності, платності. Згідно умов договору відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. 23.10.2024 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, відповідно до якого ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" набуло право вимоги, зокрема за кредитним договором № 7644372. 16.05.2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено договір факторингу № 16/05/25-Е, відповідно до якого ТОВ "ФК "ЕЙС" набуло право вимоги, зокрема за кредитним договором № 7644372. У порушення умов кредитного договору № 7644372 про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує платежі, в результаті чого, станом на день звернення із вказаним позовом до суду, за кредитним договором утворилась заборгованість в розмірі 57433,98 грн., а саме: 14660,46 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 35123,52 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 7650,00грн. заборгованість за штрафним и санкціями (пеня, штрафи). Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору № 7644372 у розмірі 49783,98 грн. та судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.01.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в прохальній частині позову просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в частині заборгованості за тілом кредиту. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 02.03.2024 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] укладено кредитний договір № 7644372, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала кредит шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів в розмірі 10300 грн. на строк 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Відповідно до п. 1.5.1. договору, стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Відповідно до п 1.5.2 договору, знижена процентна ставка 2,09 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 22.03.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Даний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором A4361, 02.03.2024 15:53:51, [PERSON] 03.03.2024 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] укладена додаткова угода до Договору № 7644372 про надання споживчого кредиту від 02.03.2024 року, відповідно до умов договору сторони домовились збільшити суму кредиту на 5000,00 гривень, в зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до Договору: 1.1 Викласти п.1.3 Договору в новій редакції: «1.3. Сума кредиту(загальний розмір) складає: 15300,00 гривень. Тип кредиту кредит.». Дона додаткова угода підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором C2279, 03.03.2024 13:18:00, [PERSON] . У зв`язку із неналежним виконанням кредитного договору станом на день звернення із вказаним позовом до суду, у відповідача за кредитним договором утворилась заборгованість в розмірі 57433,98 грн., а саме: 14660,46 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 35123,52 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 7650,00грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Вимоги щодо стягнення заборгованості за штрафними и санкціями (пеня, штрафи) в розмірі 7650,00грн. позивачем не заявлено. За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Факт укладення кредитного договору 02.03.2024 року з ТОВ "Авентус Україна", як і отримання від кредитодавця грошових коштів в сумі 15 300 грн. відповідачем [PERSON] не заперечується. Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Також, відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами першою, другою статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами доведено і не заперечується відповідачем, що на виконання умов кредитного договору на картковий рахунок відповідача, кредитодавцем ТОВ "Авентус Україна" перераховано грошові кошти в сумі 15300,00 грн. З розрахунку заборгованості встановлено, що [PERSON] здійснено погашення заборгованості, а саме: 19.03.2024 року в розмірі 6290,90 грн., після чого відповідач підтвердила і той факт, що не здійснювала в подальшому погашення заборгованості перед кредитором. 23.10.2024 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, відповідно до якого ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" набуло право вимоги, зокрема за кредитним договором № 7644372. 16.05.2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено договір факторингу № 16/05/25-Е, відповідно до якого ТОВ "ФК "ЕЙС" набуло право вимоги, зокрема за кредитним договором № 7644372. Таким чином, матеріалами справи доведено, що первісний кредитор ТОВ "Авентус Україна" за договором факторингу № 23.10/24-Ф від 23.10.2024 року, відступив право вимоги за спірними кредитними правовідносинами правонаступнику ТОВ "ФК "Онлайн фінанс", який в подальшому за договором факторингу № 16/05/25-Е від 16.05.2025 року відступив право вимоги за спірними кредитними правовідносинами правонаступнику ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" і дане товариство набуло статусу нового кредитора з усіма відповідними правами та обов`язками. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги ТОВ " Фінансова компанія " Ейс" про стягнення з [PERSON] основної суми боргу за кредитним договором законним і обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в цій частині. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] суми заборгованості по відсоткам суд зазначає наступне. Так, позивачем на підтвердження суми позовних вимог у цій частині надано картку обліку Договору (розрахунок заборгованості) № 7644372 та виписку з особового рахунка за кредитним договором № 7644372 з [PERSON] . Слід зазначити, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Однак позивачем на обґрунтування позовних вимог у частині стягнення з відповідача нарахованих відсотків в сумі 35 123,52 грн. не надано у якості доказів первинних бухгалтерських документів щодо рахунку [PERSON] , а посилання позивача на картку обліку виконання договору та виписку з особового рахунка, як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки такі документи є внутрішнім документами фінансової установи та не містять відомостей, зокрема, щодо відсоткової ставки, яка застосована при нарахуванні відсотків, що дозволили б суду перевірити правильність нарахування, а також, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови договору порушені відповідачем. Також позивачем у якості доказів надано Правила надання коштів у кредит ТОВ «Авентус Україна», проте ці документи не містять підпису відповідача [PERSON] , суду не надано доказів, що саме з наданими редакціями до позову цих документів була ознайомлена відповідач. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" до [PERSON] у частині щодо стягнення боргу по відсоткам у зв`язку з їх недоведеністю. Клопотання ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки позивач не наводить достатнє обґрунтування належності і допустимості доказів, які він просить витребувати та доказів неможливості отримання позивачем вказаних доказів самостійно. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 784,10 грн. судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогами (14 660,46*2662,40/49 783,98). Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ "ФК "Ейс" витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: договір про надання правової допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, укладений між ТОВ "ФК "Ейс" та АБ "Сололмко та партнери"; акт прийому-передачі наданих послуг від 01.11.2025 року, згідно якого адвокатське бюро надало наступні послуги: складання позовної заяви - вартістю 5000 грн.; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з [PERSON] - вартістю 1000 грн.; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 7644372 від 02.03.2024 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] - вартістю 500 грн.; підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 7644372 від 02.03.2024 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] - вартістю 500 грн. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial