Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Зміст позовних вимог До Котовського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі ПАТ «НАСК «Оранта») до [PERSON] про відшкодування шкоди в розмірі 16 510,87 грн, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу). В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 17.12.2021 року між [PERSON] та ПАТ «НАСК «Оранта» був укладений договір АТ/2108712, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв автомобіля «ГАЗ 3102», д.н.з. [NUMBER] . Так, 19.09.2022 року, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ 3102», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ 21118», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, тобто вчинення правопорушення, яке передбачене ст. 124, КУпАП України. ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі страхового акту № ОЦВ-СП-22-15-81116/1 від 10.11.2022 сплачено 16 510,87 грн. Із посиланням на ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач зазначає, що страховик (у цій справі ПАТ «НАСК «Оранта»), після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння. Із посиланням та текст постанови про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, встановлення факту перебування відповідача в стані алкогольного сп`яніння, на підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 16 510,87 грн, судові витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 3028 грн. Відповідачем заяви по суті справи не подано. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 11.02.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду заяв по суті у справі. До суду позивачем подано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, надано згоду на ухвалення заочного рішення у справі. 25.04.2025 року набрав чинності Закон № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів", відповідно до якого Котовський міськрайонний суд Одеської області перейменовано на Подільський міськрайонний суд Одеської області. Інші заяви та клопотання від учасників справи по суті справи до суду не надходили. У визначену дату та час судового засідання відповідач у справі до суду не з`явився, про дату та час судового засідання був належним чином повідомлений. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач відповідно до заяви від 14.02.2025 позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. За таких обставин суд вважає можливим справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Ухвалою суду від 03.03.2026 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно Полісу № 2108712 від 17.12.2021, між Публічним акціонерним товариством «Оранта» та відповідачем [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого забезпеченою є цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ГАЗ 33102, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2022 у справі № 505/3016/22, провадження № 3/505/2760/2022, відповідача у цій справі [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. В ході розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності встановлено, що [PERSON] 19.09.2022 о 18:20 на автодорозі Р-33 у Подільському районі Одеської області, керуючи автомобілем марки «ГАЗ 33102», д.н.з. [NUMBER] , не надав перевагу у русі автомобілю марки «ВАЗ 21118», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який наближався до даного перехрестя проїжджої частини по головній дорозі. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.16.11 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] 19.09.2022 о 18:20 на автодорозі Р-33 у Подільському районі Одеської області, керував автомобілем марки «ГАЗ 33102», д.н.з. державний [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями [PERSON] порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. В судовому засіданні [PERSON] свою вину визнав. Позивачем за підписом [PERSON] від 21.09.2022 та за підписом [PERSON] від 27.09.2022 отримано Повідомленням про ДТП за договором обов`язкового (добровільного) страхування відповідальності власників транспортних наземних засобів, обставини ДТП зазначені у повідомлені, відповідають обставинам, які встановлені постановою суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Потерпіла особа внаслідок ДТП [PERSON] звернувся до позивача із заявою про страхове відшкодування 17.10.2022. Відповідно до ремонтної калькуляції транспортного засобу з д.н.з. [NUMBER] , до розрахунку страхового відшкодування від 09.11.2022, страхового акта ПАТ «НАСК «Оранта» № ОЦВ-СП-22-15-81116/1 від 10.11.2022, сума страхового відшкодування за подією 19.09.2022 внаслідок заподіяння шкоди [PERSON] шкоди потерпілій особі, володільцю транспортного засобу ВАЗ 21118, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] складає 16 510,87 грн. Позивачем ПАТ «НАСК «Оранта» власнику автомобіля «ВАЗ 21118», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , виплачено страхове відшкодування в розмірі 16 510,87 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 51603 від 10.11.2022, банк платника АТ «Банк кредит Дніпро». Позивачем підготовлено регресну вимогу на суму 16 510,87 грн за вих. № 08-03-14/1-04/116 від 05.01.2023 та досудове попередження вих. № 08-03-14/1-04/2694 від 11.04.2023 щодо необхідності сплати на корить позивача 16 510,87 грн, які адресовані відповідачу. Разом з тим, позивачем не надано доказів надіслання зазначених документів відповідачу, відтак обставина надіслання вказаних документів відповідачу судом не встановлено. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ПАТ «НАСК «Оранта» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, дорожньо- транспортної пригоди (деліктне зобов`язання), в порядку регресу. Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого майнового права і інтересу. Способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути відшкодування збитків та іншим способом відшкодування майнової шкоди. Відповідно до п. 2.1 ст. 2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України (254к/96-ВР), Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України. Положеннями ст. 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З п. «в» 38-1.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Набуття страховиком завдавача шкоди, права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, тобто розглядаючи позов, який випливає із справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди доказуванню не підлягає, оскільки ці обставини встановлені постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2022 у справі № 505/3016/22, провадження № 3/505/2760/2022, яка набрала законної сили. Недоведеність обставини надіслання позивачем на адресу відповідача досудових вимог не впиває на право позивача на звернення до суду із регресною вимогою. Встановлення факту відмови від проходження огляду підтверджене постановою суду є підставою для застосування п. «в» ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка наділяє сстраховика правом зворотньоївимоги після здійснення страхової виплати. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами перед судом доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , і таке порушене право підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлено, що ПАТ «НАСК «Оранта» належним чином виконало свої зобов`язання за договором страхування, виплативши страхове відшкодування потерпілій особі, а оскільки відповідач [PERSON] спричинив дорожньо-транспортну пригоду та відмовився після дорожньо-транспортної пригоди за її участю від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, право зворотної вимоги (регресу) до нього в розмірі 16 510,87 грн є обґрунтованим та доведеним. Розподіл судових витрат у справі Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду ПАТ «НАСК «Оранта» сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 56472 від 16.10.2024, банк платника АТ «Банк кредит Дніпро».Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у повному розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved