Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

04 квітня 2025 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі АТ «А-Банк») звернулось до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ABH0CT155101123379 від 12 травня 2021 року у розмірі 57171,21 грн. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2025 року цивільну справу за позовом АТ «А-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Ізяславського районного суду Хмельницької області. 23 квітня 2025 року вказана позовна заява надійшла до Ізяславського районного суду Хмельницької області. 25 квітня 2025 року ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачка [PERSON] звернулася до АТ «А-Банк» за отриманням банківських послуг та підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 12 травня 2021 року, будучи клієнтом банку, [PERSON] уклала з Банком кредитний договір № ABH0CT155101123379, щодо надання кредиту в розмірі 40000.00 грн. строком на 41 місяць (тобто до 11 жовтня 2024 року) зі сплатою процентів у розмірі 50.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. (Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту). Відповідачка отримала кошти, але своїх зобов`язань у повному обсязі не виконала. Згідно розрахунку заборгованість за кредитним договором станом на 01 квітня 2025 року складала 57171,21 грн, з яких: заборгованість за кредитом 34175,70 грн, заборгованість по відсоткам 22995,51 грн. Позивач просить стягнути з відповідачки суму заборгованості та судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглядати справу без його участі, заявлений позов підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Іванов А. Б. у судовому засіданні позов визнали у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позицію відповідачки та її представника, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 травня 2021 року відповідачка [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг. Будучи клієнтом банку, [PERSON] уклала з Банком кредитний договір ABH0CT155101123379, щодо надання останній кредиту в розмірі 40000.00 грн. строком на 41 місяців (тобто до 11.10.2024 року) зі сплатою процентів у розмірі 50.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн, що підтверджується доданими до позовної зави копіями Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк», заяви про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0CT155101123379 від 12 травня 2021 року, Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка», Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно розрахунку, копія якого додана до матеріалів справи, заборгованість за кредитним договором станом на 01 квітня 2025 року складала 57171,21 грн, з яких: заборгованість за кредитом 34175,70 грн, заборгованість по відсоткам 22995,51 грн. Позивач наполягає, що підписавши 12 травня 2021 року анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку [PERSON] підтвердила, що вона згідна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. На підтвердження своїх позовних вимог банк надав суду Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК». Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. При цьому у матеріалах справи наявна копія Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка», підписана простим електронним підписом [PERSON] за ідентифікатором [NUMBER] , що свідчить про те, що відповідачка ознайомилася з умовами кредитування і погодилася з ними. У Паспорті споживчого кредиту «Швидка готівка», зокрема, вказана інформація на момент отримання відповідачкою кредитних коштів щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Тому суд вважає, що при укладенні договору з відповідачкою АТ «А-Банк» дотрималось вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Відповідачка [PERSON] користувалася кредитом, отримала кошти банку, про що свідчить розрахунок заборгованості та виписка по кредиту відповідачки, згідно яких [PERSON] останній раз погашала заборгованість 25 січня 2023 року у сумі 1000 гривень. Сама [PERSON] не заперечувала ні факту підписання договору з АТ «А-Банк», ні факту отримання та користування кредитними коштами, ні факту прострочення виконання зобов`язання. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети та Паспорту споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка», підписані сторонами, фактично не містить строку повернення кредиту (користування ним), лише у пункті 2 Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка» зазначено строк кредитування 36 місяців. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, згідно якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинам (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. За вимогами ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ст. ст. 611, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, що передбачено ст. 549 ЦК України. Відповідно до ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № ABH0CT155101123379 від 12 травня 2021 року, яка станом на 01 квітня 2025 року складала 57171,21 грн, з яких: заборгованість за кредитом 34175,70 грн, заборгованість по відсоткам 22995,51 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають судові витрати, які складаються з суми сплаченого позивачем при подачі позовної заяви судового збору в розмірі 2422 гривень 40 копійок.

Outcome: approved