Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

12.01.2026 року представник позивача [PERSON] адвокат Бузовський О.І. звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання правочину дарування удаваним та визнання дійсним договору купівлі-продажу. Ухвалою судді від 13.01.2026 року провадження у даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою Балтського районного суду від 04.02.2026 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 24.02.2026 року закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 20.06.2025 року дружина позивача [PERSON] - відповідач [PERSON] уклала з [PERSON] договір дарування земельної ділянки з розташованим на ній гаражем, за адресою [ADDRESS] (без номера), гараж № [NUMBER] . Згідно з цим договором [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у подарунок зазначені вище гараж і земельну ділянку. Згідно тексту зазначеного договору дарування предметом договору є земельна ділянка кадастровий номер 5120610100:02:006:1088, площею 0,0028 га з розташованим на ній гаражем, зазначений на плані літ. А, загальною площею 20,2 кв.м., підвал, зазначений на плані під літ. «А1». Цей договір дарування є удаваним правочином з огляду на те, що насправді цей гараж та земельна ділянка були придбані [PERSON] у [PERSON] за грошові кошти, які належать [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, як подружжю. Фактично було здійснено договір купівлі-продажу нерухомого майна, в результаті якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила зазначені вище гараж і земельну ділянку. Позивач працює за кордоном та отримує там заробітну плату. Кошти для придбання гаража та земельної ділянки були перераховані ним [PERSON] , які нею були отримані 10.06.2025 року та 12.06.2025 року у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» в м. Балта та в подальшому використані для придбання цього майна. Придбання даного гаража та земельної ділянки мало відбутись за спільною згодою та домовленістю [PERSON] та [PERSON] . Метою укладення удаваного правочину було приховування з боку [PERSON] факту придбання спільного сумісного майна подружжя, з метою подальшого визнання за нею права приватної власності на це майно, тобто визнання його її особистим майном. Посилаючись на викладене, представник позивача просить суд визнати правочин дарування удаваним та визнати дійсним договір купівлі-продажу. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, заперечень немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, заперечень немає. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ст. 76 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України, зокрема, відповідно до ч. 5 даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, він є удаваним (ст. 235 ЦК України). У разі встановлення, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. У постанові Верховного Суду від 28 червня 2022 року в справі № 576/564/21 зроблено висновок про те, що, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести: а) факт укладання правочину, що на його думку є удаваним; б) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; в) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином». За загальним правилом тягар доказування удаваності правочину покладається на позивача (Постанова Верховного Суду від 02.12.2020 р. у справі № 199/3105/19). Основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору та з`ясування питання про те, чи не укладено цей договір з метою приховання іншого договору та якого саме. Для визнання правочину удаваним позивачу необхідно надати відповідні докази, а суду встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії були направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників (Постанова Верховного Суду від 18.11.2020 р. у справі № 357/3132/15). Судом встановлено, що 20 червня 2025 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки з розташованим на ній гаражем, посвідчений 20.06.2025 року приватним нотаріусом Подільського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвою І.П. за реєстровим № 1467, відповідно до умов якого дарувальник [PERSON] подарувала, а обдаровувана [PERSON] прийняла у подарунок земельну ділянку кадастровий номер 5120610100:02:006:1088, площею 0,0028 га з розташованим на ній гаражем, зазначений на плані літ. А, загальною площею 20,2 кв.м., підвал, зазначений на плані під літ. «А1», які розташовані за адресою: [ADDRESS] (без номера), гараж № [NUMBER] , що підтверджується копією даного договору наданого приватним нотаріусом на виконання ухвали суду від 04.02.2026 року про витребування доказів. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.10.2016 року вбачається, що 22 жовтня 2016 року у Балтському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 175, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 16.02.2019 року Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1. З копій довідок виданих АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що [PERSON] перерахував кошти на карту [NUMBER] в сумі 3029,40 USD, які були зняті 10.06.2025 року та 12.06.2025 року у відділенні АТ КБ «ПриватБанк». З фотокопії скрін екрану телефону від 10.06.2025 року вбачається, що [PERSON] було подано оголошення такого змісту: «Продаю гаражу за старою поштою і приватизовану землю під ним. Ціна 60 тисяч гривень, оформлення пополам 0669481006». Укладення між [PERSON] та [PERSON] удаваного договору дарування, впливає на права позивача щодо набуття ним у власність спільного сумісного майна подружжя. Від відповідачів надійшли заяви про визнання позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що подана [PERSON] позовна заява вмотивована, аргументована та така, що відповідає вимогам закону, визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), а тому суд вважає, що підстави для з`ясування і дослідження інших обставин справи, відсутні, а позовні вимоги необхідно задовольнити. Порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання договору дарування удаваним правочином, а саме договором купівлі-продажу. На підставі викладеного,

Outcome: approved