Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

У вересні 2025 року виконуючий обов`язки керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та просив усунути перешкоди Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради у здійсненні права на користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності, розташованої за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] знести об`єкт самочинного будівництва нежитлову будівлю літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2307794463101) з приведенням земельної ділянки під нею у придатний для подальшого використання стан; припинення володіння відповідачем правом власності на означену нежитлову будівлю; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності відповідача щодо даної будівлі. Позов мотивовано тим, що на підставі рішення державного реєстратора Дергачівської міської ради Зоткіна С.В. від 09.03.2021 за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «АА-1» загальною площею 24,0 кв.м. по [ADDRESS] на підставі довідки від 12.10.2020 № 1610/20 та технічного паспорту від 12.10.2020, виданих ФОП [PERSON] . Вказана нежитлова будівля зведена на земельній ділянці, що належить до комунальної власності Харківської територіальної громади. Правовстановлюючі документи, як на спірне нерухоме майно, так і на земельну ділянку під цим майном відсутні. Крім того органом місцевого самоврядування Харківською міською радою адреса спірному об`єкту не присвоювалася. Таким чином, як вказував прокурор, названа нежитлова будівля є самочинним будівництвом. Реєстрація права власності щодо неї здійснена в супереч діючого законодавства. В наслідок вказаного Харківська міська територіальна громада позбавлена можливості використовувати земельну ділянку під спірним об`єктом самочинного будівництва. Незважаючи на звернення прокурора до Харківської міської ради з приводу вищеназваного самочинного будівництва останньою на протязі значного часу заходів щодо поновлення інтересів територіальної громади міста Харкова не вжито, що і зумовило звернення прокурора з даним позовом до суду у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 24.11.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, також було встановлено строки для реалізації права відповідача на подання відзиву. 10.11.2025 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх здовільнити в повному обсязі з підстав вказаних в позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Харківська міська рада була належним чином повідомлена про судовий розгляд, але представника в судове засідання не направила, причини неявки останнього не повідомила. Відповідач повідомлений про дату, час та місце судового розгляду двічі в судові засідання не з`явився, причини не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За наведених обставин судом, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. На підставі рішення державного реєстратора Дергачівської міської ради Зоткіна С.В. з відкриттям розділу, індексний номер 569898833 від 09.03.2021 16:51:44 за Будко С.М., РНОКПП [NUMBER] ,зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «АА-1» загальною площею 24,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2307794463101, запис про право власності 40895629. Для державної реєстрації права власності було подано довідку №1610/20, видану 12.10.2020 ФОП [PERSON] та складений останнім технічний паспорт від 12.10.2020. Названою довідкою встановлено, що нежитлова будівля літ. «АА-1» у [ADDRESS] відповідає наступним характеристикам: матеріал стін: сандвіч-панелі; загальна площа: 24,0 м. кв. Як свідчить витяг з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва щодо запиту на інформацію за РНОКПП [NUMBER] від 05.02.2025 дозвільні та інші документи в системі відсутні. У відповідь на повідомлення Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова № 55-106-5542 вих-24 від 07.10.2024 Харківській міській раді щодо незаконного самовільного будівництва спірної нерухомості Департамент земельних відносин Харківської міської ради листом № 7630/0/225-24 від 04.11.2024 повідомив, що будь-які проекти рішень щодо надання [PERSON] або іншим фізичним чи юридичним особам дозволу на розробку проекту землеустрою, затвердження проекту землеустрою, про продаж, надання в користування (оренду) або у власність земельної ділянки на якій розташована нежитлова будівля літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв. м. по [ADDRESS] відповідними виконавчими органами міської ради не готувалися, на розгляд сесії Харківської міської ради не виносились. Містобудівні умови та обмеження для проектування вищевказаного об`єкту Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради не надавалися. Також, останнім розпорядчі акти про присвоєння, зміну та впорядкування адреси даному об`єкту нерухомого майна не готувалися. Крім того, Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради проекти рішень щодо надання [PERSON] чи будь-кому дозволу на збереження об`єкту спірного самочинного будівництва не готувалися, на розгляд сесії міської ради не виносилися. Відповідно до інформації Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради і Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради та в Реєстрі будівельної діяльності, який містить відомості про документи, що дають право на виконаня будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації, з травня 2011, відсутня інформація щодо документів дозвільного та декларативного характеру за пошуковим запитом: [ADDRESS] , нежитлова будівля літ «АА-1». Листом 10-20-14.1-7000/19-24 від 29.11.2024 Головне управління Держгеокадастру у Харківській області на запит № 55-106-5548 вих-24 від 07.10.2024 Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова щодо правовстановлюючих документів, зокрема щодо земельної ділянки спірного об`єкту за адресою: [ADDRESS] , повідомило, що згідно з Книгами записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою правовстановлюючи документи, що посвідчують право власності або право користування на земельну ділянку за вказаною адресою не обліковуються. Як свідчить копія листа від 22.11.2024 № 14307/0412/24КП Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за даними відділу збереження технічної документації підприємства інвентаризаційні справи за адресою: [ADDRESS] не створювалися, не обліковуються та у відділі відсутні. Головне управління ДПС у Харківській області в листі № 7870/5/20-40-24-05-06 від 10.04.2025 зазначило, що [PERSON] не зареєстрована платником земельного податку з фізичних осіб або орендної плати. Земельний податок з фізичних осіб або орендна плата [PERSON] за період з 2020 року по теперішній час не сплачувалися. Департамент земельних відносин Харківської міської ради листом № 3102/0/225-25 від 16.04.2025 за результатами розгляду листів Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова від 07.10.2024, 07.01.2025, 14.03.2025 повідомив, що заходи щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання знесення об`єкту самочинного будівництва за адресою: [ADDRESS] , не вживалися. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 373 ЦК України). Елементом особливої правової охорони землі є норма частини другої статті 14 Конституції України про те, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Право власності на землю гарантується Конституцією України (частина друга статті 373 ЦК України). Відповідно до статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Згідно з частиною п`ятою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 ЦК України). За положеннями частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У силу спеціального застереження, наведеного в частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Правила частини третьої статті 376 ЦК України визначають, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). Приписами статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України). Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього. Державна реєстрація права власності не породжує права власності, в силу державної реєстрації право власності не виникає, вона визначає лише момент, з якого право власності виникає, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Факт набуття права власності має передувати державній реєстрації, оскільки юридичний зміст державної реєстрації полягає у визнанні і підтвердженні державою цього факту Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею в її третій частині. А Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в пункті 9 частини 1 статті 27 передбачає таку підставу державної реєстрації права власності та інших речових прав, як судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Отже, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті. За встановлених обставин нежитлова будівля літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв. м. по [ADDRESS] є такою, що збудована самочинно на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, дозвільні чи деклараційні документи щодо неї не видавалися і не реєструвалися, адреса не присвоювалася. [PERSON] , з огляду на положення ст. 376 ЦК України, не набула право власності на самочинно збудоване нерухоме майно з підстав, встановлених законом та, відповідно, реєстрацію права власності на спірний об`єкт здійснено незаконно. Наведене відповідає висновкам, висловленим у постановах Великої палати Верховного суду від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 (провадження № 12-115гс19), від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 та постановах Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 199/2966/20 (провадження № 61-20404св21), від 05 липня 2023 року у справі № 202/5418/20 (провадження № 61-4179св22), від 20 листопада 2024 року у справі № 205/3234/20 (провадження № 61-10057св23), від 29 січня 2025 року у справі № 205/2916/20 (провадження № 61-2946св24), від 12 листопада 2025 року у справі № 932/4904/20 (провадження № 61-7243св25). Спірне самочинно збудоване нерухоме майно створює перешкоди територіальній громаді в особі Харківської міської ради у вільному використанні та розпорядженні своїм майном у вигляді земельної ділянки комунальної власності. При цьому таке обмеження прав власника землі є безстроковим. Власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім особи, що здійснила самочинне будівництво. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У частині другій статті 212 ЗК України зазначено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22). Право власника земельної ділянки вимагати звільнення такої земельної ділянки від самочинної збудови передбачено законом, має легітимну мету: захист права власності на земельну ділянку Харківської міської територіальної громади. З огляду на встановлені обставини такий спосіб захисту становить пропорційне втручання у права відповідача з дотриманням рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства) та інтересами особи, яка зазнала такого втручання. А такий захід, як повернення земельної ділянки у придатний для використання стан є пропорційним меті належного розподілу земельних ділянок, дотримання правил будівництва, захисту права власності на земельну ділянку. Таким чином, позовна вимога про усунення перешкоди Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради у здійсненні права на користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності, розташованої за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] знести об`єкт самочинного будівництва нежитлову будівлю літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2307794463101) з приведенням земельної ділянки під нею у придатний для подальшого використання стан підлягає задоволенню. Вимога про припинення володіння [PERSON] правом власності на нежитлову будівлю літ. «АА-1», реєстраційний номер: 2307794463101, за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягає, адже відповідачем не дотримано способів легітимізації самочинного будівництва та ним не набуто право власності на таке нерухоме майно у порядку встановленому законом - статтею 376 ЦК України. Положеннями пункту 5 частини першої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наразі закріплено правило за яким розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закривається в разі набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ. Завданням цивільного судочинства, у відповідності до частини першою статті 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Крім того, як виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2023 року за результатами розгляду справи № 916/1174/22 у категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності, так і вимога про припинення права власності. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20). Враховуючи наведене в задоволені позовної вимоги про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності відповідача на нежитлову будівлю літ. «АА-1», реєстраційний номер: 2307794463101 за адресою: [ADDRESS] слід відмовити. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 9084,00грн. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3028,00 грн. судового збору, що відповідає задоволеним 1/3 від заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved