Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

МКП «Чернівцітеплокомуненерго» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за період 01.09.2023 по 31.10.2025 в розмірі 114788,33 грн, плату за абонентське обслуговування в розмірі 768,26 грн, втрати від інфляційних процесів в розмірі 7051,32 та три відсотки річних в розмірі 2176,26 грн, а також позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати, які складаються з 2422,40 грн судового збору. Ухвалою суду від 12 січня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці наданий строк для подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та надання відзиву на позовну заяву. Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідачки не надійшло. Відповідачка [PERSON] , скориставшись своїм правом, через свого представника адвоката Євтемія Р.О. подала відзив на позовну заяву, в якому, з урахуванням поданої 25 лютого 2026 року заяви, повністю визнала позовні вимоги. Позовні вимоги МКП «Чернівцітеплокомуненерго» обґрунтовує такими доводами. Позивач надає послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , приміщення №71-1/71-31, опалювальною площею 465,70 кв.м. Вказані приміщення розташована в багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення. Відповідачці відкрито особовий рахунок, який обліковується за реквізитами № 0788 для проведення розрахунків. Посилається на те, що між позивачем та відповідачкою укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання та який розміщений на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради та на офіційному веб-сайті позивача. Послуги з постачання теплової енергії надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень відповідно по роках. Розмір тарифу та його зміни доводились до відповідачки регулярно і своєчасно. Разом з тим, відповідачка не належно виконувала свої зобов`язання за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, внаслідок чого за період з 01.09.2023 по 31.10.2025 утворилася заборгованість у розмірі 114788,33 грн. Відповідачка на попередження про оплату заборгованості, що утворилася за послуги з постачання теплової енергії не відреагувала, тобто таким способом відмовилася в добровільному порядку сплатити борг. Крім наведеного позивач посилається на те, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» розраховує плату за абонентське обслуговування згідно з прямими фактичними витратами. Розмір плати за абонентське обслуговування не залежить від кількості комунальних послуг, що надаються одним виконавцем абонентові, у рахунках на оплату послуги з постачання теплової енергії виставляється як окремий платіж. Нараховується у фіксованому розмірі на один особовий рахунок, незалежно від кількості мешканців у квартирі. Відповідачка не здійснювала плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 768,26 грн за період з 01.09.2023 по 31.10.2025. Крім наведеного МКП «Чернівцітеплокомуненерго» просить стягнути з відповідачки індекс інфляції за прострочення платежу та три відсотки річних від простроченої суми. Згідно з розрахунком інфляційні втрати становлять 7051,32 грн та три відсотки річних 2176,26 грн за період з 01.01.2024 по 31.10.2025. На підставі наведеного просить суд задовольнити позов та стягнути з відповідачки заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії. Від відповідачки [PERSON] через її представника адвоката Єфтемія Р.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона, з урахуванням поданої заяви, позовні вимоги «Чернівцітеплокомуненерго» визнала в повному обсязі. . Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, незважаючи на те, що належним чином була повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомила. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає відповідачці [PERSON] послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення №71-1/71-31, опалювальною площею 465,70 кв.м. Нежитлові приміщення розташовані у вказаному багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення. Дані нежитлові приміщення відключені від системи централізованого опалення. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема, споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею нежитлових приміщень №71-1/71-31 з опалювальною площею 465,70 кв.м у будинку [ADDRESS] . З наведеного слідує, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго», як виконавець комунальних послуг, має право вимагати оплату за надані житлово-комунальні послуги з особи, яка є власником (співвласником) нерухомого майна або особи, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу. Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VІІІ від 14.05.2015 (далі Закон № 417-VІІІ), визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку та регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 417-VІІІ спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного обладнання) житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Таким чином, всі співвласники будинку (власники нежитлових приміщень), в тому числі і власники нежитлових приміщень з індивідуальним опаленням, повинні брати участь у загальних витратах на опалення будинку пропорційно займаній площі житла. Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 № 315, загальний обсяг спожитої теплової енергії, визначений за допомогою вузла комерційного обліку теплової енергії, складається з наступних основних складових: - обсягу теплової енергії на опалення приміщення Споживача; - обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будинку; - обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення обсягу теплової енергії, який надходить від ділянки транзитного трубопроводу. Комерційний прилад обліку теплової енергії обліковує всю теплову енергію, витрачену у будівлі, а не лише на опалення квартир, які не відокремлені від системи теплопостачання. Кожен співвласник квартири, приміщення оплачує свою частку. Дві складові оплачують усі співвласники будівлі це обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та функціонування системи. Нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ передбачено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Судом встановлено, що матеріали справи не містять підтвердження того, що співвласники багатоквартирного будинку [ADDRESS] прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У зв`язку із наведеним із кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Відповідачці відкрито типовий договір, який обліковується за реквізитами № 0788 для проведення розрахунків. Між позивачем та відповідачкою укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання відповідно до пункту 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі договір) та розміщений на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради https://city.cv.ua/ та на офіційному веб-сайті МКП «Чернівцітеплокомуненерго» https://teplo.cv.ua/. Відповідно до пункту 34 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою КМУ від 05.07.2019 № 690 (в редакції постанови КМУ від 02.02.2022 № 85), плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: -плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; -плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Статтею 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» № 2119-VIII від 22.06.2017 передбачено, що витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування - за умови укладення індивідуальних договорів та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом і Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Отже, нарахування плати за обсяги теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, плата за абонентське обслуговування є обов`язковими для власників нежитлового приміщення з індивідуальною системою опалення. Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною в поставі Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18. Згідно з пунктом 6 статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ споживачами, які отримують послуги теплопостачання здійснюється плата за абонентське обслуговування. Плата за абонентське обслуговування платіж, який споживач сплачує виконавцю послуги для відшкодування витрат виконавця пов`язаних із здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами у багатоквартирному будинку та у випадках, визначених Законом, також і витрати на обслуговування лічильників теплової енергії. Судом встановлено, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» розраховує плату за абонентське обслуговування згідно з прямими фактичними витратами. Відповідно до постанови КМУ від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування» для одного абонента платіж не може перевищувати 32,50 грн. Розмір плати за абонентське обслуговування не залежить від кількості комунальних послуг, що надаються одним виконавцем абонентові, у рахунках на оплату послуги з постачання теплової енергії виставляється як окремий платіж. Нараховується у фіксованому розмірі на один особовий рахунок, незалежно від кількості мешканців у нежитловому приміщенні. Відповідно до дослідженого розрахунку заборгованості, відповідачка не здійснювала плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 768,26 грн за період з 01.09.2023 по 31.10.2025. У відповідності до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до пункту 5 типового індивідуального договору обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та складається з частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку. Судом встановлено, що відповідачка користується послугами з постачання теплової енергії на підставі публічного договору та не в повній мірі виконує обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг. Крім того, відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту неотримання наданих послуг, або ж доказів отримання їх неналежної якості тощо. Судом встановлено, що передбачених зазначеними нормами обов`язків по оплаті послуг за опалення місць загального користування будинком відповідачка не виконує, внаслідок чого заборгував позивачу за період 01.09.2023 по 31.10.2025 в розмірі 114788,33 грн. Судом також встановлено, що позивач повідомляв відповідачку про існуючу заборгованість шляхом направлення попередження. Так, положеннями статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням наведеного та беручи до уваги те, що відповідачка не виконувала належним чином покладені на неї зобов`язання по оплаті отриманих послуг з постачання теплової енергії, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки інфляційних втрат в розмірі 7051,32 грн та трьох відсотків річних в розмірі 2176,26 грн, нараховані за період з 01.01.2024 по 31.10.2025, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За розгляд справи судом першої інстанції МКП «Чернівцітеплокомуненерго» сплатило судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги те, що [PERSON] визнала позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе стягнути з неї 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, що становить 1211,20 грн, решта суми судового збору в розмірі 1211,20 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved