Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача Згідно ухвали Деснянського районного суду міста Чернігова від 21.11.2025 до суду надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 39 129,25 грн, а також понесені судові витрати (а.с.3-7). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0735522050 та отримання кредиту згідно заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № 2628594423 від 01.03.2020, що акцептована відповідачем 01.03.2020 шляхом підписання електронним підписом відповідача. ТОВ «Інфінанс» свої зобов`язання виконало належним чином, надавши кредитні кошти, тоді як [PERSON] не виконував належним чином зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Надалі, 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором № 0735522050 від 28.12.2019, У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у тому числі за договором № 0735522050 від 28.12.2019. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 22.12.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 26.01.2026 відкладено розгляд справи у зв`язку з неповідомленням відповідача про день, час та місце судового засідання та витребуванням доказів. У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. З урахуванням вищевикладеного судом 03.03.2026 постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 28.12.2019 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] був укладений договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0735522050, відповідно до умов якого, товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами програми «MoneyBOOM», а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки та інші платежі за користування кредитом (а.с.8-11). Відповідно до п. 1.6 договору ТОВ «Інфінанс» відкрило [PERSON] кредитну лінію в розмірі 20 000,00 грн. Максимальний строк користування кредитом (траншем) 30 календарних днів. Максимальна відсоткова ставка за один календарний день - 1,75 %. Згідно з п. 1.2 договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу не пізніше строку користування траншем. У п. 3.5 договору сторони окремо погодили, що у випадку користування позичальником кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п. 1.15 договору або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжувався на весь період фактичного користування кредитом (траншем), при цьому у випадку, якщо відсоткова ставка за користування кредитом (траншем), що встановлена відповідно до п. 1.15 цього договору менша ніж 1,75 % від суми кредиту (траншу) за кожен день користування кредитом (траншем), то правила нарахування процентів за відсотковою ставкою визначеною відповідно до п. 1.15 цього договору скасовуються з першого дня прострочення кредитом (траншем) і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом (траншем), а саме 1,75 відсотків за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення кредиту (траншу). Договір містить відмітку про підписання електронним підписом. Відповідно до пропозиції надання 2 траншу кредиту згідно заявки-анкети № 2628594423 від 01.03.2020 в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0735522050 від 28.12.2019 (оферта), ТОВ «Інфінанс» пропонує [PERSON] отримати 2 транш кредиту в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах надання фінансового кредиту № 0735522050 від 28.12.2019, строк дії договору - 3 роки. Розмір траншу 3 000,00 грн, відсоткова ставка 1,225% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 447,125 %. Пропозиція містить відмітку про підписання електронним підписом (а.с. 13). Відповідно до акцепту оферти від 01.03.2020 на отримання 2 траншу кредиту згідно заявки-анкети № 2628594423 від 01.03.2020 в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0735522050 від 28.12.2019, [PERSON] згоден отримати 2 транш кредиту в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0735522050 від 28.12.2019, строк дії договору - 3 роки. Розмір траншу 3 000,00 грн, відсоткова ставка 1,225 за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 447,125 % річних. Акцепт містить відмітку про підписання електронним підписом (а.с. 14). Всі інші умови викладені у Правилах, з якими [PERSON] ознайомився до укладення договору та які є невід`ємною частиною договору (оферти та акцепту оферти) (а.с.15-24). Договір №0735522050 від 28.12.2019 укладено та підписано сторонами в електронній формі, електронним підписом одноразовим ідентифікатором 11019j (а.с.11). ТОВ «Інфінанс» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 3 000,00 грн шляхом їх зарахування на платіжну картку відповідача за допомогою платіжної системи іPay, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 08.07.2025 (а.с.25), інформацією та випискою по рахунку АТ КБ «Приватбанк»(а.с.129-131). Згідно розрахунку, наданого ТОВ «Інфінанс», заборгованість відповідача за кредитним договором № 0735522050 від 28.12.2019 становить 28 524,25 грн, з яких: 3 000,00 грн - залишок заборгованості по основному боргу, 25 524,25 грн - залишок заборгованості по процентам (а.с.27-31). 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №14-07/21, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передало ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.34-45). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №14-07/21від 14.07.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 0735522050 від 28.12.2019 в сумі 28 524,25 грн, з яких: 3 000,00 грн - залишок заборгованості по основному боргу, 25 524,25 грн - залишок заборгованості по процентам за період з 28.12.2019 до 14.07.2021 (а.с.46-49). Також ТОВ «Інфінанс» надав ТОВ «Вердикт Капітал» інформацію щодо даних, які підтверджують зарахування кредитних коштів на банківську карту [PERSON] , право вимоги за яким передано ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.26). Відповідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10.01.2023 існує заборгованість у розмірі 56 454,25 грн, з яких: 3 000,00 грн - залишок заборгованості по основному боргу, 53 454,25 грн - залишок заборгованості по процентам за період з 11.02.2022 до 27.12.2022 (а.с.32). 10.01.2023 на підставі договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023 ТОВ «Вердикт Капітал» передало ТОВ «Коллект Центр» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.50-64). Відповідно до реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 0735522050 від 28.12.2019 в сумі 56 454,25 грн, з яких: 3 000,00 грн - залишок заборгованості по основному боргу, 53 454,25 грн - залишок заборгованості по процентам (а.с.65-68). З розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» вбачається, що станом на 27.10.2025 існує заборгованість у розмірі 56 454,25 грн, з яких: 3 000,00 грн - залишок заборгованості по основному боргу, 53 454,25 грн - залишок заборгованості по процентам (а.с.33). Між тим позивач зазначив суму до стягнення за кредитним договором № 0735522050 від 28.12.2019 в розмірі 39 129,25 грн, з яких: 3 000,00 грн - тіло кредиту, 36 129,25 грн - відсотки (а.с.33). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кредитний договір укладено у вигляді електронного документа та підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що узгоджується із ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». При цьому на виконання вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, у зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З позовом про визнання недійсним вказаного договору відповідач не звертався. Факт перерахування коштів за спірним договором підтверджується випискою наданою АТ КБ «ПриватБанк», а також довідками ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Дана обставина не спростована стороною відповідача. Зазначені вище договори факторингу є чинними, їх дійсність ніким не оспорена, а тому підлягають виконанню. Заборгованість по відсоткам розрахована відповідно до умов та строку договорів. Крім того, позивачем було прийнято рішення про застосування принципу розумності, співмірності та пропорційності та зменшено розмір відсотків за договором від 28.12.2019 до 36 129,25 грн. Відповідачем не було подано до суду жодних доказів, які б спростували або поставили під сумнів правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі № 753/7883/15 спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача (а не суду). Не надано відповідачем доказів на підтвердження погашення заборгованості за договором у повному обсязі. З урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги. З огляду на зазначене, позов підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн (а.с.1), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно пункту 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Представництво позивача ТОВ «Коллект Центр» здійснюється адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на підставі договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року (а.с.76-78). Згідно наданого витягу з акту №15 про надання правової допомоги від 31.10.2025 адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надані послуги щодо усної консультації з вивчення документів 2 год, вартість 4 000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 3 год, вартість 9 000 грн (а.с.82). У постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року в справі № 757/36628/16ц (провадження № 61-19062св21) вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної робот, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Суд з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, відсутності клопотання відповідача про зменшення указаних витрат, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу 13 000 грн є завищеним. Враховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених витрат на правничу допомогу, які позивач поніс до предмета спору, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved