Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 08 квітня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено угоду №200499122 щодо кредитування, відповідно до якого банк надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 9 497,46 грн. із встановленим строком користування з 08.04.2016р. по 08.04.2019р., а відповідачка, у свою чергу, зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону), що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором. ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідачка порушила умови кредитного договору, а тому станом на 30.04.2025 загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 34 771,65 грн., з яких: 9 221,41 грн. - заборгованість за кредитом; 17 347,26 грн. - заборгованість за відсотками, 5 809,62 грн. - сума інфляційних втрат, 2 393,36 грн. - 3% річних. З урахуванням викладеного позивач просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, а також судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено справу до розгляду по суті(а.с.140). Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" у судове засідання не з`явився, у позовній заяві прохали розгляд справи проводити у відсутність представника позивача, проти постановлення заочного рішенняне заперечують (а.с.2-17). Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи в суді, в судове засідання не з`явилася . Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Бойко Ю.О. в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на наступні обставини. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази набуття позивачем права вимоги до відповідачки [PERSON] , а також останню ніхто не повідомляв про перехід права вимоги, яким володіє ПАТ "Банк Михайлівський", який на даний час не ліквідований. Крім того, позивач стверджує, що є заборгованість по відсоткам, однак доказів цього не надано. 08.04.2019 відповідачка взяла кредит та платила, при цьому 23.05.2016 цей банк вже не мав права здійснювати фінансові операції. Таким чином, за відсутності порушення [PERSON] цивільних прав та невизнання чи оспорювання цивільних інтересів позивача та наявності права на звернення позивача за судовим захистом, позовні вимоги ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" задоволенню не підлягають. Суд, заслухавши представника відповідачки, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 08 квітня 2016 року між ПАТ Банк Михайлівський та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви №200499122, зі змісту якого вбачається, що позичальнику строком до 08 квітня 2019 року було надано кредитні кошти у сумі 9 497,46 грн. зі сплатою 0,0001% річних, плати за надання послуги 15,00 грн. за кожен місяць протягом строку надання послуги та щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,99%, починаючи з 1 місяця дії договору, щомісячний платіж 658,00 грн., останній платіж 649,66 грн. (а.с.52). У цей же день ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] погодили графік платежів до кредитного договору (а.с.57). Відповідно до цього графіку у період 08 квітня 2016 року по 03 квітня 2019 року [PERSON] мала щомісячно сплачувати 658,00 грн., останній платіж 03 квітня 2019 року - 649,66 грн. З виписки з особових рахунків вбачається рух коштів по картковому рахунку [PERSON] (а.с.71-119). 20 липня 2020 року ПАТ «Банк Михайлівський», від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір №7_БМ про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі протоколу електронного аукціону від 15 червня 2020 року відступив ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки та/або договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень та додатків до них, згідно з реєстром у додатку №1 до цього договору. Сторони визначили, що Новий кредитор в день настання Відкладальної обставини відповідно до пункту 16-1 цього договору, але у будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього договору, право вимагати сплати неустойки, пені, штрафів, передбачених основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених ст. 625 ЦК України (індекс інфляції, 3% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказано у Додатку №1 до цього Договору (а.с.60-63). Згідно з платіжним дорученням №25 від 09 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі протоколу електронного аукціону від 15 червня 2020 року 5 307 308,39 грн (а.с.59). Відповідно до Реєстру договорів, права вимоги за якими відступлені та боржників за такими договорами (додаток №1 до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020), який підписаний сторонами договору, до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло, зокрема, право вимоги за кредитним договором №200499122 від 08 квітня 2016 року на суму 26 568,67 грн. (а.с.67-69). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. від 29.12.2022 закінчене виконавче провадження №66483131 з примусового виконання наказу №910/11298/16, виданого 12.07.2021 Господарським судом міста Києва про зобов`язання ТОВ "ФК "Плеяда" передати ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19.05.2016 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 №1 та №2 (а.с.18). Згідно розрахунку суми заборгованості позивача, наведеного у позовній заяві, заборгованість відповідачки [PERSON] становить 34 771,65 грн., з яких: 9 221,41 грн. заборгованість за кредитом; 17 347,26 грн. заборгованість за відсотками; 2 393,36 грн. - три відсотки річних; 5 809,62 грн. - інфляційні втрати. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 08 квітня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви №200499122, фактично отримані та використані позичальницею [PERSON] грошові кошти у добровільному порядку кредитору повернуті не були. Первісний кредитор ПАТ «Банк Михайлівський» відступило своє право грошової вимоги до відповідачки - ТОВ «Діджи фінанс», згідно Договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року. В постанові від 18.10.2023 у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012). Наявними в матеріалах справи договором факторингу, реєстром боржників, платіжною інструкцією проведення оплати за договором факторингу, які належно засвідчені, підтверджується перехід права вимоги до позивача та спростовуються твердження сторони відповідача про те, що позивач не набув права вимоги до нього. Також, суд звертає увагу, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості , а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Разом з тим, стороною відповідачки не надано суду доказів на підтвердження того, що позичальниця [PERSON] належним чином виконувала кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора. Таким чином, ТОВ «Діджи фінанс» як правонаступник та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржниці [PERSON] заборгованості за укладеним ним Договором №200499122 від 08 квітня 2016 року. Позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 34 771,65 грн., з яких: 9 221,41 грн. - заборгованість за кредитом, 17 347,26 грн. - заборгованість за відсотками, 5 809,62 грн. - сума інфляційних втрат, 2 393,36 грн. - сума 3% річних. Відповідно до умов кредитного договору та графіку платежів, сума кредиту складає 9 497,46 грн., строк кредиту: 1095 днів, з 08.04.2016 по 08.04.2019; графік платежів: щомісячний платіж: 658,00 грн., останній платіж 649,66 грн., розмір процентів за користування кредитом 0,0001%, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,99% починаючи з 1 місяця дії договору, разова комісія за видачу кредиту 1,5% та щомісячна плата за підтвердження проведення платежу (15 грн.). Обставину укладення вказаного кредитного договору, розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 9 221,41 грн. представник відповідачки не заперечує, проте заперечує наявність заборгованості за процентами в розмірі 17 347,26 грн., оскільки така нарахована позивачем безпідставно. Щодо відсотків за користування кредитом в сумі 17 347,26 грн. слід вказата, що заззанчена сума не підлягає стягненню з відповідачки, оскільки суду не надані докази законності нарахування такого розміру відсотків. Так, за умовами договору розмір процентної ставки за кредитом дорівнює - 0,0001% річних, а графік погашення заборгованості взагалі не містить суми нарахування процентів за користування кредитом. Крім того, матеріали справи не містять доказів набуття права вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] щодо стягнення суми заборгованості за відсотками за користування кредитом, оскільки у Витязі з реєстру прав вимоги (додаток № 1) до договору факторингу № 7_БМ від 20 липня 2020 року зазначено суму 17 347,26 грн, як заборгованість за доходами. При цьому, такий вид заборгованості не передбачений умовами кредитного договору, а також не є предметом позову, зважуючи, що в позовній заяві заявлена вимога про стягнення відсотків. Таким чином позивачем доведено лише вимогу про стягнення тіла кредиту в розмірі 9 221,41 грн. Щодо вимог про стягнення сум інфляційних втрат та трьох відсотків річних слід зазначити наступне. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, норми розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася. Таким чином, з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України та п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України нарахування інфляційних та трьох відсотків річних можуть бути проведені з 23.02.2019 по 23.02.2022 на суму заборгованості по тілу кредиту - 9 221,41 грн. Сума інфляційних втрат за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 складає 2 016,39 грн., а трьох відсотків річних 830,68 грн. Отже, позовні вимоги ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" про стягнення заборгованості за кредитним договором з урахуванням договору про відступлення прав вимоги підлягають до часткового задоволення. Зокрема, стягненню підлягає сума заборгованості за тілом кредиту - 9 221,41 грн. та нараховані на цю суму боргу інфляційні - 2 016,39 грн. та три відсотки річних - 830,68 грн. В іншій частині заявлена до стягнення сума заборгованості позовних вимог не підлягає стягненню з підстав вищенаведених. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. надано договір про надання правової допомоги №26 від 15.02.2024 р. (а.с.121-125); додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №26 від 15.02.2024 р. (а.с.126); детальний опис робіт виконаних адвоктом (а.с.120); акт про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 16.05.2025 (а.с.129); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №11306/10 від 02.11.2023 (а.с.127-128). Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, тому заявлена сума у 7 000,00 грн. є завищеною. Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. Щодо вирішення питання про стягнення витрат по сплаті судового збору, суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №200499122 від 30.04.2025 р. про сплату судового збору загальною сумою 2 422,40 грн. (а.с. 1). Враховуючи те, що задоволено 34,7 % позовних вимог (9 221,41 грн. від 34 771,65 грн. складає 34,7 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, яка становить 840,27 грн. (2 422,40 грн. х 34,7 % : 100). На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial