Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» Луценко Ю.С. звернулася до Богодухівського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (код за ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133) загальну суму заборгованості за Кредитним договором №1546-7410 від 28.04.2025 в розмірі 89000,80 гривень, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень. В обґрунтування позову посилається на те, що 28.04.2025 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавець) і [PERSON] (позичальник») за допомогою Вебсайту (navse.in.ua) який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1546-7410 (надалі за текстом «Кредитний договір»), відповідно якого позивач надав кредит у сумі 26000,00 грн на строк 300 днів; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту 20,00 % від суми кредиту, знижена % ставка 0,90 % в день; стандартна % ставка 1,00 % в день. Додатковою угодою №1 від 18.05.2025 до Кредитного договору сторони домовилися про надання додаткових коштів у сумі 2800,00 грн. Кредитодавець направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов Кредитного договору щодо сплати процентів, однак дана вимога була проігнорована позичальником, порушення не уснуто. Станом на 21.10.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 89000,80 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 27800,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами 44331,13 гривень, заборгованість за процентами річних 13880,00 грн, заборгованість по комісії 2989,67 грн. Позивач правом на відзив не скористалася. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Богодухівського районного суду Харківської області від 05.01.2026 цивільну справу передано на розгляд до Слобідського районного суду міста Харкова за підсудністю. Ухвалою судді Слобідського районного суду міста Харкова від 26.01.2026 прийнято цивільну справу до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки на адресу її реєстрації відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, поштові повідомлення повернулися з відміткою «адресат відсутній», що згідно зі ст. 272 ЦПК України та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи зазначене, на підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом 28.04.2025 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавць) та [PERSON] (позичальник) укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1546-7410 продукту «НА ВСЕ» (а.с. 11-21), відповідно до якого позивач відкриває відповідачу невідновлювальну кредитну лінію шляхом надання відповідачу грошових коштів (кредиту) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення його особистих потреб, а відповідач зобов`язалася повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані проценти за користуванням кредитом. Пунктом 2.3 Кредитного договору погоджений рекомендований графік оплат. Крім того, сторони погодили такі умови: загальний розмір кредиту 26000,00 гривень, дата надання кредиту 28.04.2025 (п. 4.1); строк кредитування 300 календарних днів, до 21.02.2026 (п. 4.10); базовий період 14 днів (періодичність сплати процентів); тип процентної ставки за користування кредитом фіксована; знижена % ставка 0,90 % в день; стандартна % ставка 1,00 % в день, одноразова комісія за видачу кредиту- 20% від суми виданого кредиту. Позичальник зобов`язується повертати кредит у останні дні останніх восьми базових періодів. Відповідно до п 8.2 Кредитного договору визначено, що у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування крдеитом абьо комісії за видачу кредиту позичальник зобов`язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням 401500% річних від суми заборгованості в силу положень ст.625 ЦК України. Пунктами 4.18-4.20 Кредитного договору передбачена можливість за ініціативою кредитодавця збільшення строку кредитування та видачі додаткових кредитних коштів. 18.05.2025 сторони уклали Додаткову угоду до Кредитного договору, відповідно до якої кредитодавець надає позичальнику додаткові грошові кошти у сумі 2800,00 грн, сторони погодили продовжити строк кредитування на 20 днів (а.с. 35-37). На виконання Кредитного договору позивач надав відповідачу кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідача [NUMBER] , що зазначена в п.13 Кредитного договору, та додаткової суми кредиту за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідача [NUMBER] , що зазначена в п.11 Додаткової угоди, через платіжну систему платіжного провайдера ТОВ ФК «Контрактовий дім» систему Easypay, що підтверджується повідомленням платіжного провайдера ТОВ ФК «Контрактовий дім» від 24.10.2025 №7/16985 (а.с. 28-34). Кредитодавець направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов Кредитного договору від 28.10.2025 №1546-7410/в. Згідно з наданим позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором заборгованість відповідача станом на 21.10.2025 становить 89000,80 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 27800,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 44331,13 грн, відсотки за ст.625 ЦК України 13880,00 грн, комісія за видачу кредиту 2989,67 грн (а.с. 42-45). Отже, між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1047, 1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 2 п.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, відповідно до п. 6 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суд встановив, що Кредитний договір, а також Додаткова угода до нього укладені за допомогою ІКС, частиною якої є офіційний вебсайт кредитодавця, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір підписано з боку відповідача одноразовим ідентифікатором А3261, Додаткова угода А1545, що відповідає приписам п. 6 ст. 3 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», п. 12 ч. 1 ст. 1, ст.17 Закону «Про електронні довірчі послуги». Отже, оскільки Кредитний договір підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». На виконання Кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 26000,00 грн та додатково 2800,00 грн. Кредит надано через платіжну систему платіжного провайдера, що надає послуги позивачу. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Частиною 4 статті 16 Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. При цьому, кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Як встановив суд, позивач направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов Кредитного договору від 28.10.2025 №1546-7410/в. Проте, відповідно до наведеного розрахунку заборгованості за Кредитним договором відповідач свої зобов`язання не виконала, заборгованість відповідача за Кредитним договором за сумою (тілом) кредиту становить 27800,00 грн, за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом 44331,13 грн, які підлягають задоволенню. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту, а тому вимогу про стягнення суми комісії є правомірною та підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення відсотків за ст.625 ЦК України суд дійшов таких висновків. Згідно із Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ), що набрав чинності 17 березня 2022 року, Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 18, за змістом якого в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та в тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто Закон № 2120-ІХ виключив можливість нарахування сум за статтею 625ЦК України з 24 лютого 2022 року. Зазначена позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2024 у справі №206/2984/23. З огляду на вказане, відповідач звільняється від обов`язку сплати процентів річних на підставі ст.625 ЦК України у період дії в Україні воєнного стану, а тому позовні вимоги в частині стягнення процентів річних в сумі 13880,00 грн задоволенню не підлягають. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог на суму 75120,80 грн (27800,00 +44331,13 грн +2989,67 грн). Щодо розподілу судових витрат За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі сплаченого судового збору в сумі 2044,50 грн (2422,40 грн * 84,4 % задоволених вимог).

Outcome: partial