Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18965,59 грн та судових витрат. У обґрунтування позову зазначено, що 22.07.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Договір про встановлення кредитного ліміту № 26202000434369, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 10000,00 грн на умовах строковості, платності та зворотності. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 18965,59 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8893,92 грн, заборгованості по відсотках у розмірі 9671,67 грн та комісії у розмірі 400,00 грн. 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 15/12/21, за умовами якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за Договором про встановлення кредитного ліміту № 26202000434369 від 22.07.2019. Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості ТОВ «Цикл Фінанс» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором про встановлення кредитного ліміту № 26202000434369 від 22.07.2019, укладеним між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.12.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.07.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Договір про встановлення кредитного ліміту № 26202000434369, за умовами якого позичальнику надано кредит шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 10000,00 грн. Відповідно до п. 1.2.1 Договору, строк дії кредитного договору - 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту. Якщо не пізніше за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії кредитного ліміту жодна із сторін у встановленому в УБДО порядку не заявить про припинення строку дії кредитного ліміту, строк дії кредитного ліміту продовжується на той же строк і на таких же умовах, що визначені в цьому Договорі. Продовження дії кредитної лінії може здійснюватися необмежену кількість разів. Процентна ставка за коритсування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом: 48,00 % річних; на прострочену заборгованість за кредитом: 56 % річних (п. 1.2.3 Договору). Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 58,89 % (п. 1.4. Договору). 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 15/12/21, за умовами якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за Договором про встановлення кредитного ліміту № 26202000434369 від 22.07.2019. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] відповідно до договору факторингу укладеним з первісним кредитором. Вказаний договір фактрингу у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом було встановлено, що відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого представником позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 26202000434369 від 22.07.2019 станом на 14.12.2021 складає 18956,59 грн, яка складається з наступного: 8893,92 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9671,67 - заборгованість за відсотками; 400,00 грн - комісія. Відповідачем не надано до суду заперечень проти позову та доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 18965,59 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 грн витрат на правову допомогу.

Outcome: approved