Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості по сплаті за теплопостачання у розмірі 110310,90 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 04 жовтня 2012 року між Міським комунальним підприємством «Дніпропетровські міські теплові мережі» та відповідачем було укладено Договір №878 про постачання теплової енергії до приміщення за адресою [ADDRESS] . Оскільки жодних заяв про припинення договору не надходило, договір продовжує свою дію та є обов`язковим для виконання сторонами. В силу відсутності відомостей про відключення приміщення відповідача від систем теплопостачання у встановленому законодавством порядку, дія договору приєднання щодо неї також має місце. Позивач впродовж періоду з листопада 2022 року по березень 2025 року включно надавав послуги з постачання теплової енергії ФОП [PERSON] за адресою [ADDRESS] , однак за вказаний у позові період існування заборгованості відповідач не вів підприємницьку діяльність. У зв`язку з неналежним виконанням обов`язків з оплати отриманих послуг споживачем, позивач вимушений звернутися до суду. Станом на день пред`явлення позову заборгованість відповідача становить 110310,90 грн. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 08 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувано докази у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Швецової Надії Володимирівни. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 04 жовтня 2012 року між Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір про постачання теплової енергії №878, відповідно до п.2.1. якого теплопостачальне підприємство взяло на себе зобов`язання виробляти та постачати споживачу теплову енергію, а споживач зобов`язався одержати теплову енергію та сплатити теплопостачальному підприємству її вартість за встановленими тарифами (цінами) в терміни та на умовах, передбаченими цим договором (а.с.16-19). Облік споживання теплової енергії споживачем здійснюється розрахунковим способом за адресою: [ADDRESS] (п.6.2. Договору про постачання теплової енергії №878 від 04 жовтня 2012 року). Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач [PERSON] припинила підприємницьку діяльність 16 квітня 2019 року (а.с.20, 71). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №441502504 від 29 серпня 2025 року, приміщення [ADDRESS] з 18 березня 2019 року належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 5/6 частка, та 1/6 частка [PERSON] (а.с.102-103). На підтвердження надання позивачем послуг з постачання теплової енергії за вищезазначеною адресою до позовної заяви долучено рахунки на оплату, акти прийому-передачі послуги, акт звіряння взаємних розрахунків, інформацію про використання теплової енергії будинком, довідку про розподіл фактично спожитої теплової енергії по приладу обліку (а.с.24-38, 41-42). Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованість відповідача по оплаті за постачання теплової енергії становить 110310,90 грн, з яких: основний борг за період з 01 листопада 2022 року по 31 березня 2025 року 89369,43 грн, 3% річних 3707,45 грн, інфляційні збитки 12717,14 грн, пеня 4516,88 грн (а.с.8-15). З копії матеріалів спадкової справи №59/2018 (а.с.120-153), заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що 18 березня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Швецовою Н.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №462, за яким [PERSON] є спадкоємцем 1/6 частки майна померлого [PERSON] , а саме нежитлового приміщення, магазину «Кримські вина», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.151). Також згідно копії вказаної спадкової справи, 18 березня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Швецовою Н.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №464, за яким [PERSON] є спадкоємцем 5/6 частки майна померлого [PERSON] , а саме нежитлового приміщення, магазину «Кримські вина», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.152 зворотна сторона). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, судом встановлено, що відповідач вже не був власником, а відповідно й споживачем послуг позивача з постачання теплової енергії протягом періоду, за який позивачем нараховано спірну заборгованість за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, відповідач не може нести відповідальність з виконання даного спірного зобов`язання перед позивачем, оскільки власниками вказаного приміщення, а отже й споживачами послуг позивача, були інші особи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Оскільки у задоволенні позовних вимог КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ТЕПЛОЕНЕРГО» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ відмовлено, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed