Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі позивачі), діючи через свого представника [PERSON] , звернулися до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач), в якій просять визначити, що частки позивачів та [PERSON] , померлої [INFO] , у праві спільної сумісної власності на: квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; на земельні ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 5610100000:01:040:0001, кадастровий номер 5610100000:01:040:0002, кадастровий номер 5610100000:01:040:0003, становлять по 1/5 кожного, припинивши право спільної сумісної власності. Позовну заяву мотивують тим, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності позивачам та [PERSON] . Квартира розташована на земельній ділянці з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка належить на праві спільної сумісної власності позивачам та [PERSON] , і складається із трьох частин: площею 0, 0301 га з кадастровим номером 5610100000:01:040:0001; площею 0,0061 га з кадастровим номером 5610100000:01:040:0002; площею 0, 0035 га з кадастровим номером 5610100000:01:040:0003. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на її частку квартири та земельної ділянки, спадкоємцем якої за законом 1-ї черги є її дочка [PERSON] . На даний час виникла необхідність у визначенні розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру та земельну ділянку з метою реалізації права власності, зокрема, щодо розпорядження належними позивачам частками, однак здійснити поділ належного їм на праві спільної сумісної власності нерухомого майна в нотаріуса не має можливості, оскільки співвласник [PERSON] померла, тому вони вимушені звертатися в суд. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 січня 2026 року за вказаним позовом було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. В підготовче засідання сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 27 лютого 2026 року позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] подали заяву, в якій просили розглянути справу без участі сторони позивачів, позов підтримують, не заперечують проти ухвалення рішення в підготовчому засіданні. 29 січня 2026 року відповідач подала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позов визнає та просить його задовольнити. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та задоволення позову у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як слідує з Свідоцтва про право власності на житло від 28 жовтня 1998 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Як слідує з Державного акта на право власності на земельну ділянку серії РВ №002560 та Додатку до нього у вигляді Списку співвласників земельної ділянки на підставі рішення Рівненської міської ради від 02 листопада 2001 року №540 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,0301 га, яка розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 5610100000:01:040:0001. Як слідує з Державного акта на право власності на земельну ділянку серії РВ №002561 та Додатку до нього у вигляді Списку співвласників земельної ділянки на підставі рішення Рівненської міської ради від 02 листопада 2001 року №540 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,0061 га, яка розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 5610100000:01:040:0002. Як слідує з Державного акта на право власності на земельну ділянку серії РВ №002562 та Додатку до нього у вигляді Списку співвласників земельної ділянки на підставі рішення Рівненської міської ради від 02 листопада 2001 року №540 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,0035 га, яка розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 5610100000:01:040:0003. З Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області 03 листопада 2022 року, слідує, що [PERSON] померла [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 листопада 2025 року в справі №570/4408/25, яке набрало законної сили 04 грудня 2025 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , а також встановлено, що [PERSON] постійно проживала зі своєю матір`ю [PERSON] до дня її смерті за адресою: [ADDRESS] . Згідно повідомлення приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Кутецької В.В. від 26 лютого 2026 року №44/02-14 слідує, що згідно матеріалів спадкової справи №227/2025, яка знаходиться в провадженні приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Кутецької В.В., спадкоємцями на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як на обґрунтування позовних вимог у цій справі позивачі посилаються на те, що через невизначеність часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно вони в повній мірі не можуть реалізувати своє право власності, зокрема, щодо розпорядження належними їм частками, а здійснити поділ належного їм на праві спільної сумісної власності нерухомого майна в нотаріуса не має можливості, оскільки співвласник [PERSON] померла. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 369 ЦК України). У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і стаття 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Аналізуючи наведені вище норми Закону, суд зауважує, що презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності діє, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками або законом. Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. За таких обставин суд доходить висновку, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , земельні ділянки, що розташовані за цією ж адресою, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 5610100000:01:040:0001, кадастровий номер 5610100000:01:040:0002, кадастровий номер 5610100000:01:040:0003, належали позивачам та [PERSON] на праві спільної сумісної власності у рівних частках, тобто [PERSON] належить 1/5 частка даної нерухомості, [PERSON] 1/5, [PERSON] 1/5, [PERSON] 1/5, і після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/5 частку вказаної нерухомості, її спадкоємець [PERSON] подала заяву про визнання позову, погоджується на те, щоб суд визначив, що частки є рівними з припиненням права спільної сумісної власності, як про це просять позивачі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та є безумовним, тому суд задовольняє позов повністю.

Outcome: approved