Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

17 січня 2024 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у якому прохали стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] в солідарному порядку: 186771,28 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (які складаються з: 181171,28 гривень різниці між збитками та страховою виплатою; 2600,00 гривень франшизи та 3000,00 гривень витрат на евакуатор), та 30000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Судові витрати позивача, пов`язані з розглядом даної справи, компенсувати за рахунок відповідачів. В обгрунтування позовних вимог вказує на те, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2023 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим накладено адміністративне стягнення. Підставами для цього стали наступні обставини. Так, 03 лютого 2023 року о 19 год. 20 хв. в м. Полтава по вул. Михайла Грушевського, 11 водій [PERSON] керував транспортним засобом AUDI A6, номерний знак [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9А ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, керуючи вказаним автомобілем, [PERSON] не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки HYUNDAI SONATA, н.з. [NUMBER] , що стояв припаркований, чим порушив п. 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Внаслідок цього останній автомобіль зазнав механічні пошкодження. Постанова набрала законної сили та є чинною. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водіїв обох транспортних засобів була застрахована у визначеному законодавством України порядку. Зокрема, водія транспортного засобу AUDI A6, номерний знак [NUMBER] , - ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». В результаті вказаних обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON] при керуванні автомобілем марки AUDI A6, номерний знак [NUMBER] ., належний позивачу автомобіль HYUNDAI SONATA, н.з. [NUMBER] зазнав пошкодження, описані в акті огляду транспортного засобу та зафіксовані на фото, які долучені до матеріалів звіту про оцінку вартості збитків від 20 лютого 2023 року. Відповідно до зазначеного вище Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку автомобіля марки HYUNDAI SONATA, н.з. [NUMBER] , власником якого є позивач [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 348727,04 гривні, у той час як ринкова вартість автомобіля становить 294771 грн. 28 копійок. Звіт складений суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , який має кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінки майна «Оцінка об`єктів у матеріальній формі і спеціалізаціями в межах напряму 1.3 Оцінка дорожніх транспортних засобів, Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №6035 від 24.05.2008, Свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів №6772 від 19.08.2008 року, Свідоцтво про підвищення кваліфікації оцінювача МФ 8201-ПК від 15 квітня 2022 року., Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №914/220 від 08.10.2020, строк дії до 08.10.2023 року. 01 листопада 2023 року страхувальником ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на виконання умов договору страхування №ЕР-209133161 від 01.11.2022 року сплачено страхове відшкодування в сумі 113600,00 гривень, чим частково відшкодовано позивачу суму завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди. Даний факт підтверджується даними, вказаними у виписці по картці-рахунку. Після виплати страхового відшкодування позивач звертався до відповідачів з пропозицією врегулювання питання сплати частини матеріальної шкоди, яку не покривала страхова виплата, у позасудовому порядку, на яку позитивної відповіді не отримав. Окрім цього, відповідачі не сплатили і навіть не намагалися вжити заходів щодо сплати суми франшизи, розмір якої згідно умов страхового полісу визначений у 2600 гривень. Ухвалою судді від 17.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 28.05.2024 року до суду надійшов відзив від представника [PERSON] -адвоката Розумовського О.С., у якому прохають відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15000 грн. Посилаються на те, що позивачем не надано доказів ремонту автомобіля, або закупівель будь яких частин. Звіт є єдиним доказом на який посилається позивач. Розрахунку загальної шкоди з детальним описом суду надано не було. Жодного доказу на підтвердження спричинення позивачу моральної та матеріальної шкоди суду надано не було. Позивачем належним чином не сформовані свої позовні вимоги, та не підтверджено їх належними та допустимими доказами. 06.06.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій вказують наступне. Представник відповідача, стверджуючи те, що позивач надав неправдиві відомості суду, взагалі не наводить жодних переконливих доказів чи хоча б елементарного аналізу (співставлення) змісту наданого позивачем Звіту, з висвітленням того у чому саме наявна невідповідність пошкоджень, виявлених експертом, зокрема таких як: розлом заднього бамперу; розлом хромованого молдингу заднього бамперу; тріщина хромованого молдингу заднього бамперу; розлом підсилювача заднього бамперу; деформація кронштейну ліівого заднього бамперу; деформація кришки багажника; деформація петель кришки багажника; деформація замка кришки багажника; розлом глушника вихлопної труби та усіх ін. Так само, представник відповідача не наводить жодного обгрунтування тому, у чому саме полягає зловживання процесуальними правами позивачем, які саме його дії чи дії його представника свідчать про це. Доводи представника відповідача відносно того, що наданий позивачем Звіт про оцінку вартості збитків мав би містити враховані значення фізичного зносу, перебування на зберіганні в різних умовах, показники пробігу та потрапляння в ДТП, вартість придатних залишків, взагалі є неспроможними, оскільки усі ці дані наявні у розрахунках суб`єкта оціночної діяльності, а сам Звіт проведений у відповідності та із застосуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092. Заперечення ж в тій частині, що позивачем не надано доказів ремонту або закупівлі запчастин для ремонту, взагалі ставлять під сумнів належність ознайомлення представником відповідача як зі змістом долученого до позову Звіту, згідно якого суб`єктом оціночної діяльності зроблено висновок про те, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля, в результаті чого він є фактично знищеним. Саме про це йдеться і у позовній заяві. Тобто, саме тому, що ремонт транспортного засобу не вважався рентабельним (економічно не обгрунтованим) та перевищував його ринкову вартість, позивачем не здійснювалося відновлення автомобіля, який у пошкодженому стані так і зберігається вже більше року на стоянці. Це також спричиняє додаткові витрати позивача на його утримання, призводить до неможливості його використання для власних потреб, про що зазначалося у позовній заяві. Оскільки розмір шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася внаслідок протиправної винної поведінки відповідачів, значно перевищує ліміт страхового відшкодування, у позивача [PERSON] виникли цілком законодавчо обгрунтовані підстави для звернення до суду з вимогою про стягнення з винних осіб різниці між такими сумами. 19.06.2024 р. до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, у яких прохають відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Прохали стягнути витрати на правову допомогу у сумі 15000 грн. Вказують на те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження проведення ремонту або закупівлю будь-яких запчастин для ремонту. До позовної заяви не додано експертного товарознавчого дослідження, акту виконаних робіт, накладних на придбання або замовлення запчастин, лакофарбових виробів або іншого документу, який би об`єктивно обгрунтовував позовні вимоги. 02.12.2024 року ухвалою судді закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою та призначено справу до судового розгляду по суті. 17.12.2024 року до суду надійшли письмові пояснення від представника третьої особи, у яких вказують на те, що ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» було здійснено розрахунок страхового відшкодування відповідно до ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та виплачено страхову суму у розмірі 113600 грн., що підтверджується позивачем. Отже, ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» було у повному обсязі та належним чином визнано взяті на себе зобов`язання. Прохали слухати справу за їх відсутності. В судовому засіданні представник позивача прохала задовольнити позовні вимоги, відклавши ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з урахуванням пояснень вказаних у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про дату та час судового засідання, причини неявки суд не повідомила, правом на подачу відзиву не скористалася. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, прохали слухати справу за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надавши правову оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини. Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2023 року ( справа № 554/1237/23, провадження- 3/554/1111/2023) залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000 грн. та судовий збір у сумі 536,80 грн. Постанова набрала законної сили. Зі змісту постанови вбачається, що 03 лютого 2023 року о 19 год. 20 хв. в м. Полтава по вул. Михайла Грушевського, 11 водій [PERSON] керував транспортним засобом AUDI A6, номерний знак [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора ALCOTEST 7510 № ARLM-0365 у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №232 від 03.02.2023 р. , результат огляду становить 2,73%, водій з результатом не згоден, пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР», результат позитивний, висновок лікаря № 58 від 03.02.2023, чим порушив п. 2.9А ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 03 лютого 2023 року о 19 год. 20 хв. в м. Полтава по вул. Михайла Грушевського, 11 водій [PERSON] керуючи транспортним засобом AUDI A6, номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки HYUNDAI SONATA, н.з. [NUMBER] , що стоїть, у результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Внаслідок цього останній автомобіль зазнав механічні пошкодження. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водіїв обох транспортних засобів була застрахована у визначеному законодавством України порядку. Зокрема, водія транспортного засобу AUDI A6, номерний знак [NUMBER] , - ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». В результаті вказаних обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON] при керуванні автомобілем марки AUDI A6, номерний знак [NUMBER] ., належний позивачу автомобіль HYUNDAI SONATA, н.з. [NUMBER] зазнав пошкодження, описані в акті огляду транспортного засобу та зафіксовані на фото, які долучені до матеріалів звіту про оцінку вартості збитків від 20 лютого 2023 року. Відповідно до зазначеного вище Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку автомобіля марки HYUNDAI SONATA, н.з. [NUMBER] , власником якого є позивач [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 348727,04 гривні, у той час як ринкова вартість автомобіля становить 294771 грн. 28 копійок. Звіт складений суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , який має кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінки майна «Оцінка об`єктів у матеріальній формі і спеціалізаціями в межах напряму 1.3 Оцінка дорожніх транспортних засобів, Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №6035 від 24.05.2008, Свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів №6772 від 19.08.2008 року, Свідоцтво про підвищення кваліфікації оцінювача МФ 8201-ПК від 15 квітня 2022 року., Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №914/220 від 08.10.2020, строк дії до 08.10.2023 року. 01 листопада 2023 року страхувальником ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на виконання умов договору страхування №ЕР-209133161 від 01.11.2022 року сплачено страхове відшкодування в сумі 113600 гривень, чим частково відшкодовано позивачу суму завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди , що підтверджується випискою по картці-рахунку. Після виплати страхового відшкодування позивач звертався до відповідачів з пропозицією врегулювання питання сплати частини матеріальної шкоди, яку не покривала страхова виплата, у позасудовому порядку, проте така вимога залишена без реагування з боку останнього. Відповідачі не сплатили суми франшизи, розмір якої згідно умов страхового полісу визначений у 2600 гривень. Позивач зазнав порушення своїх прав, йому було завдано матеріальної шкоди внаслідок ДТП, яка сталася за участю відповідачів. Задля відновлення своїх прав, з метою ремонту транспортного засобу позивач прохає стягнути із [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] в солідарному порядку: 186771,28 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на їх необгрунтованість. Стосовно заперечень відповідача суд вважає за необхідне зазначити наступне. У своїх пояснень відповідач вказує на те, що позивачем не надано доказів ремонту автомобіля, або закупівель будь яких частин. Звіт , який міститься у матеріалах справи, є єдиним доказом на який посилається позивач. Розрахунку загальної шкоди з детальним описом суду надано не було. Жодного доказу на підтвердження спричинення позивачу моральної та матеріальної шкоди суду надано не було. Вказані обставини на думку відповідача вказують на відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Суд вважає, що доводи відповідача спростовуються наступним. Так, згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі -Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнав власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнав чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. За змістом цих положень законодавства, величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону № 961-IV для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим. Як зазначено у п. 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Згідно з п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, вказана Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ. Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Згідно з п. 4.3 Методики, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. На підтвердження та обгрунтування позовних вимог щодо розміру матеріальної шкоди, позивачем надано Звіт про оцінку вартості збитків №03/02/23 від 08 січня 2024 складений ФОП [PERSON] за замовленням власника автомобіля [PERSON] , містить марку, модель і державний реєстраційний номер транспортного засобу, який проходив оцінку. У вказаному звіті зазначено вартість матеріального збитку, заподіяного власнику у результаті пошкодження транспортного засобу. Оцінка проведена на підставі Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні». Висновок експерта складається у разі проведення судової авто товарознавчої експертизи, а звіт оцінювача - за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092. У суду відсутні підстави вважати поданий звіт неналежним доказом. Доказів , які б спростовували вищезазначене суду надано не було. Заперечення відповідача проти вказаного висновку суд розцінює як бажання відповідача уникнути відповідальності за вчинене діяння та не бажання відшкодовувати завдані позивачу збитки. Свого звіту відповідачем надано не було. Клопотання про призначення повторного дослідження відповідачем заявлено не було. Доводи представника відповідача відносно того, що позивачем не призначалося товарознавче дослідження, виключно на підставі якого може бути ухвалено висновок щодо розміру матеріальної шкоди, суд вважає неспроможними та такими, що не грунтуються на чинних нормах законодавства. Судом застосовано наступні норми права. Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Відповідно до положень частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20). Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення. Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку). Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Обов`язок по відшкодуванню завданої шкоди, повинен покладатися на власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки та винуватця ДТП спільно. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 205/3766/20 постанова від 20 вересня 2023 року. З огляду на частину другу статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі -Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнав власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнав чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. За змістом цих положень законодавства, величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону № 961-IV для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим. Як зазначено у п. 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Згідно з п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, вказана Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ. Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Згідно з п. 4.3 Методики, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. Виходячи з викладеного, висновок експерта складається у разі проведення судової авто товарознавчої експертизи, а звіт оцінювача - за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092. Звіт № 03/02/23 від 08 січня 2024 складений ФОП [PERSON] за замовленням власника автомобіля [PERSON] , містить марку, модель і державний реєстраційний номер транспортного засобу, який проходив оцінку. У своєму звіті оцінювач зазначив вартість матеріального збитку, заподіяного власнику у результаті пошкодження транспортного засобу. Оцінка проведена на підставі Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні». Підстав вважати вказаний звіт неналежним доказом у суду відсутні. Представник ПрАТ « УСК «Княжа ВІГ» зазначив, що ними було здійснено розрахунок страхового відшкодування відповідно до п. 29 вищевказаного Закону та виплачено страхову суму у розмірі 113600 грн., що підтверджується позивачем. ПрАТ « УСК «Княжа ВІГ» було у повному обсязі та належним чином виконано взяті на себе зобов`язання. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивач належними та допустими доказами довів свої позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, а тому вважає за можливе та необхідне стягнути у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] 186771,28 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які складаються з: 181171,28 гривень різниці між збитками та страховою виплатою; 2600 гривень франшизи та 3000 гривень витрат на евакуатор. Позивач прохає стягнути із відповідачів моральну шкоду у сумі 30000 грн. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне. За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Положеннями ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Внаслідок пошкодження належного позивачу автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди останній зазнав значних моральних втрат, які були пов`язані з сильним душевним хвилюванням, необхідністю вживати дії щодо відновлення стану автомобіля, подачі пакету документів для виплати страхового відшкодування, а також необхідністю самостійно знаходити додаткові кошти для врегулювання питання неможливості користування авто, яке і на даний час так і не було відновлене, перебуває на стоянці, утримання якої позивач додатково має оплачувати. Також для відновлення порушених прав позивач тривалий час змушений був відстоювати їх у суді в ході розгляду адміністративної справи, яка мала не одне тривале судове засідання у першій та апеляційній інстанціях, внаслідок оскарження постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 17.04.2023 року відповідачем [PERSON] . Загалом судовий розгляд справи тривав понад дев`ять місяців. Увесь цей час позивач перебував в стані неспокою, необхідності знаходити ресурси та зусилля для відновлення порушеного права, знову і знову переживати хвилювання і незручності, пов`язані з неможливістю користуватися автомобілем як для виконання роботи, так і для забезпечення потреб своєї сім`ї. Навіть при хворобі дитини позивач не мав можливості оперативно та самостійно доставити її до лікарні, потребував викликати таксі або ж звертатися до знайомих за допомогою. На даний час питання з відновленням чи заміною автомобіля на справний, можливий для використання, так і не вирішена. Увесь цей час відповідачами не вживалися дії, спрямовані на врегулювання питання відшкодування шкоди, завданої ДТП, пришвидшенню поліпшення даного становища. Окрім цього пошкодження та знецінення автомобіля в результаті отриманих ним механічних ушкоджень, суттєво вплинули на особисті почуття позивача, пов`язані з володінням даною річчю. Усі вищевикладені обставини призвели до погіршення відносин позивача з людьми, які його оточували, зокрема і з членами сім`ї. Намагаючись знайти вихід та повернутися до звичного життя, позивач став роздратованим та пригніченим, що негативно відобразилося на його стосунках з іншими. Моральна шкода відшкодовується коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Суд вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 30 000 грн. є справедливим, а тому вважає за можливе та необхідне стягнути із відповідачів на користь позивача моральну шкоду у сумі 30000 грн. Вимога особи на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Такий розмір відшкодування відповідатиме змісту порушеного права та забезпечить реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду. Оскільки позовні вимоги підлягають до повного задоволення, а тому у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України із відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2167,71 грн., тобто по 1083,8 грн. з кожного. Судові витрати понесені відповідачем віднести на його рахунок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved