Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, у якому просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її дядька [PERSON] , який помер [INFO] в с.Ліщин Жидачівського району Львівської області. Позовні вимоги мотивує тим, що вона являється племінницею [PERSON] , який помер [INFO] . На час смерті її дядько [PERSON] був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно він заповів їй. Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 26.03.1990 року, виданого виконавчим комітетом Жидачівської районної Ради народних депутатів Львівської області, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності гр. [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Грусятицької сільської ради Жидачівського району Львівської області № 86 від 06.02.2013 року, гр. [PERSON] , 1951 р.н., дійсно був прописаний і проживав в [ADDRESS] до дня своєї смерті, яка наступила [INFO] . Уданому будинку (господарстві) проживали і були зареєстровані: [PERSON] - власник житлового будинку; [PERSON] - сестра, 1933 р.н., померла [INFO] , актовий запис № 3 від 16.05.2008 року; [PERSON] - племінник 1959 р.н., помер [INFO] , актовий запис № 18 від 14.10.2012 року; [PERSON] , племінниця, 1969 р.н., проживала без реєстрації. Окрім того, вищенаведеною довідкою засвідчено, що [PERSON] займалася похороном [PERSON] і вступила у володіння спадковим майном. Вона як єдиний спадкоємець за заповітом звернулася 30.10.2025 року із заявою до Жидачівської державної нотаріальної контори Львівської області про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті дядька [PERSON] . Згідно відповіді (постанови) № 440/02-31 від 30.10.2025 року завідувача Жидачівської державної нотаріальної контори Львівської області Матусека В.В. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у зв`язку з пропуском піврічного строку, передбаченого цивільним законодавством на подання заяви. Зазначає, що строк звернення із заявою до нотаріуса нею пропущено у зв`язку з тим, що вона не знала про необхідність подання такої заяви протягом певного строку, оскільки до смерті дядька проживала разом з ним та вела спільно з ним та іншими родичами особисте селянське господарство. Відтак, у неї немає можливості захистити свої права в інший спосіб, окрім як звернутись до суду з даним позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 18.12.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 12.01.2026 в порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівську державну нотаріальну контору в особі завідувача надати до Жидачівського районного суду Львівської області інформацію про те, чи заводились спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , і якщо так, то надати спадкову справу для дослідження в судовому засіданні. 22.01.2026 надійшла відповідь завідувача Жидачівської ДНК Львівської області Матусека В.В., згідно якої останній повідомляє, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] спадкова справа не заводилася. Ухвалою від 02.02.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, з підстав викладених у такому, просила позов задоволити. Представник відповідача Ходорівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, згідно поданого відзиву на позовну заяву просить суд розглянути справу без участі їхнього представника на підставі наявних матеріалів. Представник третьої особи Жидачівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Представник третьої особи не подав письмових пояснень, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило. У зв`язку з цим суд визнає неявку представника третьої особи неповажною та вважає, що справу можливо слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено такі обставини. Як видно з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , остання зареєстрована за адресою: с.Дев`ятники, з 10.05.1991 року (а.с.4-5). [INFO] у селі Ліщин Жидачівського району Львівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданим Грусятицькою сільською радою Жидачівського району Львівської області від 03.11.2005 року (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входив житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с.Ліщин Жидачівського району Львівської області, що належав померлому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 10.05.1990 року (а.с.11). Судом також встановлено, що 26.12.2023 року, [PERSON] склав заповіт, який посвідчений секретарем Грусятцької сільської ради Жидачівського району Львівської області Бурбелою М.Й. та зареєстрований в реєстрі за №56, за яким останній все своє майно заповів племінниці [PERSON] , 1969 року народження (а.с.10). Відповідно до довідки Грусятицької сілької ради Жидачівського району Львівської області №1251 від 14.12.2005, [PERSON] дійсно займалася похоронами дядька [PERSON] , який помер [INFO] в с.Ліщин (а.с.18). Згідно довідки виконавчого комітету Грусятицької сільської ради Жидачівського району Львівської області № 86 від 06.02.2013 року, [PERSON] , 1951 року народження, дійсно був прописаний і проживав в [ADDRESS] до дня своєї смерті, яка наступила [INFO] , актовий запис №25 від 03.11.2005 року. Громадянка [PERSON] , племінниця, 1969 р.н., займалася похороном [PERSON] і вступила у володіння спадковим майном. На день смерті у даному господарстві проживали і були зареєстровані: [PERSON] - власник житлового будинку, помер [INFO] , актовий запис №25 від 03.11.2005; [PERSON] - сестра, 1933 р.н., померла [INFO] , актовий запис № 3 від 16.05.2008 року; [PERSON] - племінник 1959 р.н., помер [INFO] , актовий запис № 18 від 14.10.2012 року; [PERSON] , племінниця, 1969 р.н., проживала без реєстрації. Заповіт за даними Грусятицької сіської ради від [PERSON] посвідчувався в користь племінниці [PERSON] , 1969 р.н.. На день смерті [PERSON] заповіт не змінено і не скасовано (а.с.16). Вказане також підтверджується копією будинкової книги для прописки, проживаючих в будинку (а.с.12-13). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а.с.8). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.9). Як видно із довідки Грусятицької сільської ради Жидачівського району Львівської області №18/1 від 14.10.2012 року, [PERSON] дійсно займалася похороном [PERSON] , який помер [INFO] і до дня смерті проживала у с.Ліщин Жидачівського району Львівської області разом із родичем [PERSON] та вели спільне особисте селянське господарство (а.с.17). Згідно ч.1 ст. 1235 Цивільного кодексу України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Судом також встановлено, що крім [PERSON] , інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не було. Згідно інформації, наданої завідувачем Жидачівської ДНК Львівської області Матусеком В.В., після смерті [PERSON] , померлого [INFO] спадкова справа не заводилася (а.с.38). Частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Постановою завідувача Жидачівської ДНК Матусека В.В. №440/02-31 від 30.10.2025 року (а.с.6), [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті її дядька [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із тим, що вона пропустила піврічний термін передбачений цивільним законодавством для подання заяви. Судом встановлено, що дійсно позивачкою пропущено встановлений строк для прийняття спадщини, а тому вона вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Як на поважність причин пропуску встановленого строку для прийняття спадщини, позивач вказує на те, що оскільки вона на момент смерті спадкодавця фактично проживала разом із ним, а тому вважала, що спадщину після смерті свого дядька вона прийняла, а тому не зверталась до нотаріуса із відповідною заявою. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач на час відкриття спадщини, не була зареєстрована, за адресою місця проживання спадкодавця, однак на момент смерті спадкодавця проживала разом спадкодавцем та продовжує проживати у спадковому майні, а відтак є такою, що спадщину прийняла та не відмовляється від такої. Верховний суд у справі (ВС/КЦС,справа № 565/1145/17, 26.06.19) зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом на спадкове майно, остання не була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою, хоча фактично проживала разом із спадкодавцем на момент смерті, тобто фактично спадщину прийняла, однак юридично не оформила своїх спадкових прав, а відтак суд визнає вказані обставини, як такі, що є поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, що є підставою визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved