Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом направлення 12.12.2025 позовної заяви через підсистему "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, яка надійшла до суду 18.12.2025. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачкою 31.03.2023 в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту №699025, за умовами якого, позикодавець надав відповідачці кредит в розмірі 4500 грн. Вказує, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подачі позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 28754,98 грн, з яких 4499,97 грн заборгованості за позикою, 24255,01 грн заборгованості за відсотками, чим порушуються права та інтереси позивача, до якого перейшли права за кредитним договором, як до нового кредитора, на підставі договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 28754,98 грн, а також просить стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,4 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Ухвалою суду від 31.12.2025 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті; за клопотанням позивача в АТ «А-БАНК» витребувано докази. На виконання ухвали суду 09.02.2026 від АТ «А-БАНК» до суду надійшли витребувані докази. 09.01.2026 відповідачкою [PERSON] до суду подано відзив на позов, який прийнятий до розгляду. У відзиві відповідачка вказала, що між нею та первісним кредитором дійсно був укладений кредитний договір в електронній формі 31.03.2023. Факт укладення кредитного договору вона не заперечує. Разом з тим, вона не погоджується із розміром заборгованості, заявленим позивачем у сумі 28754,98 грн, оскільки він є явно завищеним та таким, що не підтверджений належними та допустимими доказами. Їй достеменно не відомо, чи здійснювались нею платежі за вказаним кредитним договором, у зв`язку з чим просить суд перевірити правильність розрахунку заборгованості, наданого позивачем та витребувати підтвердження всіх нарахувань і платежів. Також звертає увагу суду, що в ухвалі суду та матеріалах справи неправильно зазначено її прізвище та ім`я, а саме вказано « [PERSON] », тоді як правильне написання - [PERSON] , що є опискою та підлягає виправленню. Крім того, вважає вимоги позивача щодо стягнення 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу необґрунтованими та неспівмірними зі складністю справи, а тому просить відмовити у їх стягненні або зменшити їх розмір. Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), просить суд зменшити розмір штрафних санкцій та процентів, оскільки їх розмір є явно надмірним у порівнянні з сумою фактично отриманого кредиту. У разі якщо суд дійде висновку про наявність заборгованості, просить надати їй розстрочку виконання рішення суду, з огляду на її складний матеріальний стан. В зв`язку з викладеним, відповідачка просить перевірити правильність та обґрунтованість розрахунку заборгованості; зменшити розмір штрафних санкцій та процентів; відмовити у стягненні або зменшити розмір витрат на правничу допомогу; виправити описку в її імені; у разі задоволення позову - надати розстрочку виконання рішення суду. 19.01.2026 представник позивача [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що позивач вважає аргументи наведені у відзиві на позовну заяву безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором. Відповідно до п. 1.4 Договору строк позики - 420 днів. Детальні дати (терміни) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Станом на дату подання позову у відповідачки утворилася заборгованість у сумі 28754,98 грн, зокрема 24255,01 грн за процентами. Крім того, позивачем було надано детальний розрахунок заборгованості. Розрахунок заборгованості - це письмовий документ, який підтверджує суму боргу, а також рух коштів по рахунку. Розрахунок заборгованості містить усі необхідні відомості для того, аби ідентифікувати його як такий, що підтверджує суму боргу саме по цьому кредитному договорі, адже містить відомості про позичальника та номер і дату кредитного договору. Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Відсотки нараховані за умовами кредитування є цілком правомірними. Відповідачка відповідно до наданого розрахунку вносила платежі, але вони не є достатніми для погашення заборгованості, а тому сума нарахованих відсотків була залишена незмінною відповідно стандартної (базової) ставки за умовами кредитного договору, про що була належним чином повідомлена та, що підтверджує невиконання взятих на себе зобов`язань. У зв`язку із недостатньою кількістю внесених платежів і утворилася заборгованість за кредитним договором. Також представник позивача зазначає, що на думку позивача витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу є розумними та доведеними, а доводи відповідача не є обґрунтовані. Витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн не є завищеними, оскільки відповідають ринковій вартості юридичних послуг та є обґрунтованими з урахуванням складності справи, часу, витраченого представником товариства та необхідності дотримання всіх процесуальних вимог. Ця сума включає аналіз правової ситуації, підготовку позовної заяви, збирання та оформлення доказів, а також юридичні консультації. Відповідно до судової практики, витрати на правову допомогу компенсуються в розумних межах, а 8000 грн є пропорційними вартості роботи фахівця та обсягу наданих послуг. З іншими аргументами відповідача позивач не погоджується та вважає, що докази додані до матеріалів справи є достатніми для вирішення справи по суті. В зв`язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується довідкою про доставку судової повістки-повідомлення в електронному вигляді від 28.01.2026; в позові та відповіді на відзив представник позивача просить проводити розгляд справи без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки-повідомлення в електронному вигляді від 28.01.2026; 09.01.2026 подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, просила справу розглянути на підставі поданого відзиву та наявних матеріалів справи. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У відповідності до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 1048 та 1049 ЦК України визначено що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Судом встановлено, що 31.03.2023 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №699025. При цьому вбачається, що позичальником під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку. Далі, за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора на веб-сайті позикодавця, який позичальник отримав на свій фінансовий номер телефону [NUMBER] , підписано (акцептовано) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), паспорт споживчого кредиту, графік платежів за кредитом, чим підтверджено укладення кредитного договору, отже Договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewSport» №699025 укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Істотні умови договору такі як сума кредиту, строк, процентна ставка та відповідальність за невиконання/неналежне виконання зобов`язання погоджено в Заявці до Договору, яка містить електронний підпис [PERSON] одноразовим ідентифікатором. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами:копією правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», з якими ознайомлено відповідачку (а.с. 17-26); копією паспорту споживчого кредиту від 31.03.2023, укладеного між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачкою (а.с. 27-28); копією договору про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №699025, укладеного між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачкою (а.с. 28 зворот-39); копією додатку №1 до договору-графіку платежів, укладеного між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачкою (а.с. 39 зворот-40); копією інформаційного повідомлення від споживача фінансових послуг [PERSON] , відповідно до якого остання передала ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої персональні дані та третіх осіб (а.с. 40 зворот-41); копією довідки ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» про ідентифікацію з відомостями про одноразовий ідентифікатор, який використаний [PERSON] для підписання кредитного договору (а.с. 41 зворот). Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 4500 грн строком на 420 днів з можливістю продовження строку кредиту, з кінцевою датою повернення кредиту 25.03.2024 під 2,2% за 1 день користування кредитом; орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою становить 47541,10%; загальні витрати по кредиту за стандартною ставкою становлять 38952 грн. Факт надання кредитних коштів відповідачці підтверджується: копією довідки, наданої ТОВ "ПЕЙТЕК» від 20.10.2025 про перерахування коштів відповідачці в розмірі 4500 грн на вказаний нею номер платіжної карти № [NUMBER] (а.с. 43), довідкою АТ «А-БАНК» від 05.02.2026 з випискою по картковому рахунку, з яких слідує, що банком на ім`я [PERSON] була емітована картка з № [NUMBER] , на яку 31.03.2023 надійшли кредитні кошти у розмірі 4500 грн (а.с. 95-100). Як вбачається з наданих копій договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 з додатками, укладених між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем (а.с.49 зворот-54), копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 (а.с. 54 зворот), копії акту приймання-передачі Реєстру боржників від 01.02.2024 (а.с. 55), копії платіжної інструкції №74877 від 01.02.2024 (а.с. 55 зворот), ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] в розмірі 28754,98 грн. У відзиві на позов відповідачка не заперечує факт оформлення кредиту та отримання кредитних коштів у розмірі 4500 грн, в той же час вказує на несправедливість нарахованих відсотків за користування кредитом. З наданої позивачем копії розрахунку заборгованості (а.с.43 зворот-49) вбачається, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 01.02.2024 має заборгованість у розмірі 28754,98 грн, яка складається із заборгованості: по тілу кредиту в розмірі 4499,97 грн, по відсоткам в розмірі 24255,01 грн. ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на адресу відповідачки 12.12.2025 було надіслано досудову вимогу (а.с. 56 зворот), в якій повідомлено про прострочену заборгованість по поверненню кредиту та по оплаті процентів за користування кредитом у розмірі 28754,98 грн та повідомив про необхідність негайного погашення вказаної заборгованості. З досліджених доказів вбачається, що в п. 1.4 кредитного договору сторони погодили строк позики - 420 днів, детальні дати (терміни) повернення кредиту та сплати процентів, що визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, яку нараховано первісним кредитором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» згідно умов кредитного договору, а саме пункту 1.5. При цьому відповідачка, заперечуючи про розмір відсотків та вважаючи його несправедливим, свого розрахунку суду не подала. Твердження відповідачки про нарахування позивачем штрафних санкцій є безпідставними, оскільки позивачем не заявляється про стягнення з відповідачки неустойки, а тому клопотання відповідачки про зменшення неустойки також є безпідставним. Отже, в судовому засіданні встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці кредит у встановленому договором розмірі, а також знайшов підтвердження факт невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідачка протягом дії договору не сплачує кредит вчасно та у повному обсязі, а відтак, враховуючи викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частин 1, 2, 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Як вбачається з наданої позивачем платіжної інструкції №38257 від 09.12.2025 (а.с. 12 зворот) та виписки про зарахування судового збору (а.с. 63), останній за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,4 грн, виходячи з розміру, встановленого пунктом 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що підлягає відшкодуванню відповідачкою. Підстав для звільнення відповідачки від сплати судового збору судом не встановлено. Також на відповідачку слід покласти понесені позивачем витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, що підтверджується копією договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 (а.с. 59), копією акту №952 наданих послуг від 08.12.2025 (а.с. 60), копією детального опису наданих послуг до акту №952 наданих послуг від 08.12.2025 (а.с. 59 зворот), копією ордеру на надання правової допомоги (а.с. 61). Заперечення відповідачки на розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу є безпідставними, оскільки такий розмір не є неспівмірним. Згідно наданих позивачем документів, судом встановлено, що останнім понесено 8000 грн витрат на правову допомогу Адвокатського об`єднання "Апологет", яка складається з: усної консультації, на яку витрачено 30 хв.; ознайомлення з матеріалами кредитної справи, на яку витрачено 2 год.; погодження правової позиції позивача у справі, на яку витрачено 30 хв.; складання позовної заяви з урахуванням правової позиції позивача, на яку витрачено 3 год. 30 хв.; подання заяви до суду від імені позивача, тобто усього витрачено 6 год. 30 хв. часу для надання правової допомоги. При цьому, судом враховується, що розмір понесених витрат на правову допомогу значно менший ціни позову. Суд враховує репутацію відповідачки у відносинах, які склались між сторонами та яка не погашала кредит. Отже, позивачем надані належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн, які, у зв`язку з відсутністю підстав для їх зменшення, слід стягнути в повному обсязі з відповідачки. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. Заява відповідачки про розстрочення виконання судового рішення задоволенню не підлягає, оскільки нею не надано жодного доказу на підтвердження її складного матеріального становища, про що вона зазначила у відзиві на позов. Однак така відмова не позбавляє права відповідачки в подальшому звернутись з відповідною заявою до суду на стадії примусового виконання судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved