Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

14.12.2025 року позивач [PERSON] звернувся через систему «Електронний суд» до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача Фастівської міської Ради про визнання права власності на спадкове майно. В своєму позові посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Померлий є батьком позивача. За життя [PERSON] заповіту не залишив. Позивач звернувся до Першої фастівської державної нотаріальної контори та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на інші частини вказаного будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки його власником є [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після якого прийняв [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав. Померлий [PERSON] є дідом позивача. Видача свідоцтва про право на спадщину на вказану частину житлового будинку є неможливим так, як відсутні правовстановлюючи документи на частину житлового будинку на ім`я спадкодавця. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2025 року за клопотанням позивача витребувано у державного нотаріуса Першої фастівської державної нотаріальної контори спадкову справу, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 20.01.2026 року на запит суду від державного нотаріуса Першої фастівської нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 40/2020 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкова справа після смерті померлого [INFO] [PERSON] не заведена. Позивач подав заяву де позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Просив справу слухати у його відсутність. Представник відповідача надав до суду клопотання де проти позовних вимог позивача [PERSON] не заперечував та просив справу слухати у його відсутність. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Фастівським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Київській області, актовий запис № 762. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарський будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Фастівською міською державною нотаріальною конторою 13.12.1997 року за реєстром № 2-4741, зареєстрованого Фастівським міжміським бюро технічної інвентаризації 18.03.1998 року в реєстрову книгу № 63 за реєстром № 256. Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Позивач як син [PERSON] , реалізуючи своє право на спадщину звернувся до державного нотаріуса Першої фастівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. На підставі його заяви [PERSON] , державний нотаріус Першої фастівської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа № 48/2020 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та видано позивачу Свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 липня 2025 року. Зареєстровано в реєстрі за № 1-1117. Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину на інші частини житлового будинку з відповідною частиною господарський будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю, Бойко О.О., нотаріусом державної нотаріальної контори Фастівської міської державної нотаріальної контори, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 грудня 2020 року № 890/02-31 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що під час підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину перевіркою за даними Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] , накладено арешт на підставі постанови Фастівського міськрайонного відділу ДВС б/н від 14.03.2003 року, реєстраційний номер обтяжень № 1217013. Позивач повторно звернувся до державного нотаріуса Першої фастівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька однак, 18 жовтня 2023 року № 803/02-32 державний нотаріус Ленченко Т.О., Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Відмова обгрунтована накладенням арешту на вказаний житловий будинок. Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ Про нотаріат відмова нотаріуса є обґрунтованою. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачами. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив визнати за ним право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] . Перевіряючи доводи позивача судом було встановлено, що згідно Довідки КП Фастівської міської ради «Фастівське Бюро Технічної Інвентаризації» станом на 01.01.2013 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано по частині кожному: на ім`я [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого [PERSON] державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори 22.03.1989 року р.941 зареєстрованого БТІ 23.03.1989 року в книзі № 63, р.7256 та на ім`я [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Остапенко К.О. державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори 13.12.1997 року р.2-4741. Згідно матеріалів спадкової справи № 40/2020 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] до державного нотаріуса Фастівської міської державної нотаріальної контори 19.02.2020 року з заявою про прийняття спадщини звернувся позивач, як син спадкодавця. Із заяви вбачається, що спадкоємців крім позивача немає. Згідно Довідки про склад сім`ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради № 33 від 11 лютого 2020 року батько позивача був зареєстрований і проживав по день смерті за адресою [ADDRESS] інших членів сім`ї не було зареєстровано. 18 липня 2025 року [PERSON] , державним нотаріусом Першої фастівської державної нотаріальної контори Київської області позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за законом. Зареєстровано в реєстрі за № 1-1117. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Щодо інших частини житлового будинку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] позивачу відмовлено у зв`язку з існуванням арешту на вказаний житловий будинок. Згідно з Витягу з Державного реєстру речових прав № 434194231 від 04.07.2025 року державним реєстратором Горохова О.В., Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області на підставі постанови, серія та номер: б/н, виданий Державною виконавчою службою накладено арешт майна цілий житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 02.07.2025 року за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2025 року (справа 2/381/238/25) припинено обтяження. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved