Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт належності договору купівлі-продажу на житловий будинок [ADDRESS] , від 25.12.1997 [PERSON] . В обґрунтування заявниця зазначає, що являється спадкоємицею після смерті померлого батька - [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.12.2014. Заявниця пояснює, що за свого життя батько купив житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.12.1997. Спадкоємиця бажає оформити спадкове майно на себе, однак державний нотаріус Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщук А.І. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.01.2026 № 57/02-31 у зв`язку із тим, що є розбіжності у правовстановлюючому документі, а саме: згідно із вищезазначеним договором купівлі-продажу житлового будинку та довідки про наявність (відсутність) зареєстрованого майна, прізвище померлого - [PERSON] , а згідно свідоцтва про смерть - [PERSON] , що унеможливлює встановити факт належності померлому житлового будинку. У зв?язку з цим заявниця вимушена звернутися до суду. В судове засідання з?явилися представник заявниці - [PERSON] . Від представника заінтересованої особи - Житомирської державної нотаріальної контори надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи - Оліївської сільської ради в судове засідання не з?явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судовому засідання була допитана як свідок [PERSON] , яка розповіла, що [PERSON] - це дідусь її чоловіка, з яким вони завжди підтримували спілкування. На теперішній час у будинку проживає тітка її чоловіка - [PERSON] , яка хоче оформити спадщину після батька. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження, виданого 31.07.1970 року Молодовською сільрадою Іванівського району Брестської області (Білорусь) з актовим записом № 34, де батьком [PERSON] зазначений [PERSON] (а.с. 21). Із копії договору купівлі-продажу житлового будинку Серія ААК № 464495 від 25.12.1997 року вбачається, що [PERSON] придбав житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 5). У копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області 16.12.2014 року, прізвище померлого зазначено « [PERSON] » (а.с. 7). Із копії паспорта заявниці вбачається, що її прізвище записане « [PERSON] » (а.с. 4). Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи вищезазначені обставини, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов до висновку, що правовстановлюючий документ, а саме - договір купівлі-продажу житлового будинку Серія ААК №464495 від 25.12.1997 року вбачається, що [PERSON] придбав житловий будинок [ADDRESS] був виданий і належав [PERSON] . Суд вважає, що встановлення юридичного факту, про який просить заявниця, знайшов повне підтвердження під час судового розгляду; об`єктивність не викликає у суду сумніву, заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Разом із тим заявницею було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. На підтвердження вказаних у клопотанні обставин заявницею долучено довідку про доходи з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела доходу станом на 24.12.2025 р., з якої вбачається, що доходів за період з травня 2025 р. по жовтень 2025 р. остання не мала. Нормами законодавства зазначені правовідносини врегульовані наступним чином. Відповідно до частини першої ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (частина третя ст.136 ЦПК України). Єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної особи (наприклад, довідка про дохід фізичної особи за попередній календарний рік, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. За змістом пунктів 1, 3 та п.п. б п. 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням звільнити від сплати судового збору за умови, якщо зокрема розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивачки.

Outcome: approved