Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування з підстав ст.1191, 1166, 1187 ЦК України та ст.38, 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.11.2024 року о 17 год. 40 хв. у м.Львові, на вул.Городоцька, 50 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю транспортних засобів: 1) «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] (надалі Відповідач); 2) «Mini Cooper» (державний номерний знак [NUMBER] ) (надалі автомобіль Потерпілого), яким керував [PERSON] , та що належить [PERSON] (надалі Потерпілий). Постановою Галицького районного суду м.Львова від 03 грудня 2024 року у справі №461/9468/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність Потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №ЕР-222982303). Водій пошкодженого транспортного засобу своєчасно звернувся до Позивача із Повідомленням про ДТП від 20.11.2024 року та з Заявою про виплату страхового відшкодування від 30.01.2025 року. Розрахунок та виплата відшкодування проводився на основі: 1) Звіту №4003/24 про оцінку автомобіля MINI COOPER реєстраційний номер [NUMBER] ; 2) Наказу №3.1/4110 від 13.02.2025 року; 3) Довідки № 1 від 10.02.2025 року. Загальний розмір витрат МТСБУ складає: 12 003 (дванадцять тисяч три) грн. 47 коп. Позивач відшкодував завдані Відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 9 853 (дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят три) грн. 47 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №3445 від 13.02.2025 року; в розмірі 2150 (дві тисячі сто п`ятдесят) грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №944639 від 23.12.2024 року. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38.2 Закону, Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), після сплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, особою, відповідальною за завдані Потерпілому збитки, у даному випадку є Відповідач. Оскільки на момент завдання шкоди Потерпілому цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст. 38.2 Закону у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право регресної вимоги до Відповідача у розмірі: 12 003 (дванадцять тисяч три) грн. 47 коп. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Моторне (транспортне) страхове бюро України суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі: 12003 (дванадцять тисяч три) грн. 47 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 16.12.2025 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, розгляд справи призначено на 24.02.2026 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 19.02.2026 року до суду представником позивача Сечко С.В. подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. 24.02.2026 року [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, та зазначив, що позовні вимоги визнає. А відтак, суд провидить розгляд справи за відсутності сторін та, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 03.12.2024 року (справа №461/9468/24) з [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постанова набрала законної сили 13.12.2024 року (арк. спр. 11-13). В постанові зазначено, що 18.11.2024 року о 17 год. 40 хв. у м. Львові на вул. Городоцька, 50, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Mistubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Mini Cooper, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду. В результаті вказаного ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками. Він же, 18.11.2024 року о 17 год. 40 хв. керував автомобілем Mistubishi Outlander, д.н.з. . [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest, який показав результат 2,04 проміле. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС», Поліс №ЕР-222982303 (арк. спр. 20). Водій пошкодженого транспортного засобу [PERSON] своєчасно звернувся в АТ «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» із Повідомленням про ДТП від 20.11.2024 року та до МТСБУ із Заявою про виплату страхового відшкодування від 30.01.2025 року (арк. спр. 19). Відповідно до Звіту №4003/24 про оцінку автомобіля MINI COOPER реєстраційний номер [NUMBER] , вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] становить 9853,47 грн. (арк. спр. 22-24). Згідно з Довідкою №1 від 10.02.2025 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, [PERSON] визначено суму до сплати в розмірі 9853,47 грн. (арк. спр. 35). Відповідно до Наказу МТСБУ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» [PERSON] визначено суму до сплати 9853,47 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (арк. спр. 34). З матеріалів справи встановлено, що МТСБУ виконало покладений Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди потерпілому заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Положеннями статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (пункт 21.3 статті 21 Закону). Згідно з підпунктом «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 6 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно з п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно з п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. З огляду на наведене, аналізуючи вищевказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що у відповідача виникло зобов`язання перед МТСБУ відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі фактично понесених позивачем витрат, оскільки транспортний засіб, яким керував відповідач не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а МТСБУ виконало покладений законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної внаслідок ДТП, а тому позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі. Ураховуючи наведене вище, а також визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні в суд з позовом позивачем сплачено 3 028 грн. 00 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією (арк.спр. 10). Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. А тому, в користь позивача належить з державного бюджету повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 1 211 грн. 20 коп. А відтак, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1 514 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved