Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 05.09.2021 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] було укладено договір № 77544733 за процедурою, передбаченою для укладення електронних договорів. Позикодавець зобов`язався передати позичальнику грошові кошти ( позику) на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позику у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 договору про надання позики , загальний розмір позики становить 13342.00 грн, строк позики (строк договору) 30 днів, процентна ставка (базова, фіксована) становить 1.99 % , яка нараховується за кожен день користування позикою. Правила надання грошових коштів у позику розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»). Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавецем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у встановленому розмірі. 27.01.2022 року між ТОВ "1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу № 27/01/2022 відповідно умов якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (первісний кредитор) відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором № 77544733 від 05.09.2021 р., що укладений між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ "Вердикт Капітал" відповідно до Договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року відступило ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором № 77544733 від 05.09.2021 року, що укладений між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] . Позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», посилаючись на те , що до нього перейшло право вимоги за вказаним договором позики, звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 45446.87 грн. з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 13342.00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 31860.70 грн., - інфляційні збитки - 213.47 грн. - нараховані 3% річних -30.70 грн., -судові витрати по справі на сплату судового збору у розмірі 2422.40 грн. та -витрати на правову допомогу у розмірі 16 000.00 грн. Ухвалою суду від 08 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, визначено порядок розгляду справи - в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем [PERSON] в особі свого представника адвоката Шаврової Н.М. через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" 03 лютого 2026 року подано відзив на позов, в якому відповідач не визнає позовні вимоги, виходячи з того, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є неналежним позивачем у у даній справі, оскільки матеріали справи не містять достатніх та належних доказів підтвердження переходу до нього права вимоги до відповідача від первісного кредитору внаслідок відсутності первинних документів ( платіжної квитанції), що підтверджують оплату за відступлення ТОВ « Вердикт Капітал» позивачу права грошової вимоги до відповідача за договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, на відсутність обґрунтованого та детального розрахунку всіх складників кредитної заборгованості, не погоджується з нарахування процентів, інфляційних та 3 % річних. Звертає увагу суду на те, що згідно умов укладеного сторонами договору № 77544733 від 05.09.2021 року, позичальнику надається кредит у розмірі 13342,00 грн. строком на 30 днів, дата повернення 05.10.2021 року, з фіксованою ставкою 1,99% за кожен день користування кредитними коштами. Таким чином, відповідно до погоджених сторонами умов кредитування, розмір нарахованих процентів повинен складати 8024,87 грн: (13342 грн. х 0,0199% х 30 днів = 8024,87 грн). Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, загальна вартість кредиту на 05.10.2021 року, протягом встановленого строку кредитування 30 днів, становить 16129,81 грн. Але позивач вимагає стягнути проценти у розмірі 31860.70 грн., що майже в чотири разі більше передбаченого договором їх розміру. Також відповідач категорично не погоджується з витратами на правничу допомогу та їх розміром у сумі 16000 грн., які були надані ФОП [PERSON] за її розцінками як ФОП, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки зазначені послуги надавалися [PERSON] в статусі ФОП. Представник позивача [PERSON] 09 лютого 2026 року надала відповідь на відзив, в якій наполягає на законності та обґрунтованості заявлених позовних вимог та просить задовольнити їх в повному обсязі. Посилається на те , що відповідач відповідно до п. 5 Договору позики підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ в мережі інтернет з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, а також з Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», які були розміщені на сайті позикодавця https://mycredit.ua/ua/documents-license та є невід`ємною частиною Договору. Зазначає , що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Представник позивач зазначає, що за понадстрокове користування позикою нарахування процентів здійснювалось в межах 90 днів, з дати спливу визначеного строку 30 днів, тобто з 04.10.2021 року, по 03.01.2022 року згідно Правил, як невід`ємної частини договору. В реєстрі боржників до Договору факторингу №27/01/2022 від 27.01.022 року (витязі щодо боржника [PERSON] ) зазначена таж сума заборгованості, яка була нарахована первісним позикодавцем, а саме 45 202,70 грн. Щодо права вимоги у ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», представник позивача зазначає, що пунктом 7.2 договору №10-01/2023 від 10.01.2023 року, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за вищезазначеним кредитним договором, встановлено, що ціна договору сплачується новим кредитором кредитору протягом 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору. Відповідно до умов договору: право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників (п. 5.2 Договору); оплата відступленого права вимоги відбувається із значним відтермінуванням 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору (п. 7. 2.). Перехід прав вимоги підтверджується наявним в матеріалах справи підписаним між сторонами актом прийому-передачі реєстру боржників та самим реєстром боржників, актом зарахування зустрічних однорідних вимог. Таким чином, підтверджується перехід від первісного кредитора до ТОВ «Вердикт Капітал», від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр» прав вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Щодо витрат на правничу допомогу, то зазначає, що відповідно до даних з Єдиного реєстру адвокатів України, [PERSON] є діючим адвокатом. Представник відповідача надала заперечення на відповідь на відзив позивача. В запереченні на відповідь позивача представник відповідача наполягає на тому, що ТОВ « КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є неналежним позивачем зазначає, що позивачем не надано достатніх та належних доказів переходу до нього права вимоги від ТОВ "Вердикт Капітал" відповідно до Договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року за договором позики №77544733 від 05.09.2021року, зокрема, позивачем не долучено до матеріалів справи доказів оплати за відступлення права грошової вимоги, якими повинні бути первинні документи, а саме платіжної інструкції згідно вимог Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Звертає увагу суду на те, що позивач додав до матеріалів справи платіжне доручення на підтвердження проведеної оплати тільки на першому етапі відступлення права грошової вимоги за договором № 27/01/2022 від 27.01.2022 року, відповідно до якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило право вимоги на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», тобто підтверджуючи перехід права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Звертає увагу суду на той факт, що позивач в подальшому замість надання аналогічного доказу проведення оплати (платіжної інструкції) за відступлення права грошової вимоги від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», посилається тільки на окремі умови договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, якими момент переходу права грошової вимоги сторони не пов`язують з оплатою, посилається на відтермінування оплати на 1065 днів. На думку представника відповідача, зазначені умови договору є нечинними, оскільки суперечать вимогам чинного законодавства та правовим позиціям викладеним в постановах Верховного Суду з цього питання. Зазначає також, що Акт зарахування зустрічних вимог, на який посилається позивач, як на доказ оплати за договором відступлення прав вимоги № 10-01/2023/ від 10.01.2023 року, не є первинним документом. Тому, відсутність первинних платіжних документів (платіжної інструкції), не є достатнім та належним доказом здійснення фінансування (оплати) відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та ч. 2 ст.78 ЦПК України. Оскільки позивач не надав первинних документів (платіжної інструкції), як доказу фінансування (оплати) на виконання умови Договору (купівлі-продажу) відступлення прав вимоги №10- 01/2023/ від 10.01.2023 року, як це передбачено вище вказаним Законом, навіть після закінчення відтермінованого строку оплати, яким є 10.01.2026 року, а посилається тільки на Акт зарахування зустрічних вимог без підтвердження його змісту первинними документами, до нього не перейшло право грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача за договором №77544733 від 05.09.2021року. В судовому засіданні представник позивача Бацюк О.М. підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у процесуальних документах, поданих до суду (позовній заяві, відповіді на відзив). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про час, дату і місце судового розгляду повідомлена належним чином. З огляду на участь в судовому засіданні представника, неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи. Представник відповідача Шаврова Н.М. позовні вимоги не визнала в повному обсязі, з огляду на надані до суду відзову на позов та запереченнях на відповідь на відзив. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ "Про електрону комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про електрону комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. 05.09.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] укладено Договір № 77544733 за процедурою, передбаченою для укладення електронних договорів, що визнається учасниками справи. Згідно з умовами кредитного договору №77544733 від 05.09.2021 р. кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: - сума кредиту 13 342 грн.; строк позики (строк договору) 30 днів, процентна ставка становить 1,99% за кожен день користування Кредитом, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом 2,70%. Згідно з п. 3 Договору №77544733 від 05.09.2021 року, Позикодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника(за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. Перерахування грошових коштів відповідачу за кредитним договором підтверджується матеріалами справи і не заперечується, відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 27.01.2022 року між ТОВ "1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВОНЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу № 27/01/2022 відповідно умов якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (первісний кредитор) відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право грошової вимоги до боржників на загальну суму 135 164 792 грн. ( п.2.1- ціна договору) за плату, в тому числі за договором № 77544733 від 05.09.2021 р., що укладений між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] . Відповідно до п.6.1 договору право вимоги переходить до фактора після здійснення повного фінансування строк не пізніше 28.02.2022 року. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу від 27.01.2022 року первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги заборгованості за договором № 77544733 до [PERSON] . Платіжним дорученням № 32465 від 27.01.2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» на виконання умов укладеного договору факторингу №27/01/2022 від 27.01.2022 р.здійснив оплату на суму 6 405 568,95 грн. У свою чергу, ТОВ "Вердикт Капітал" 10.01.2023 року уклало з ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 у сумі 5 312 491,59 грн. до боржників у кількості 207 307 осіб, відповідно до Акту прийому передачі Реєстру боржників додаток №2 до договору № 10-01/2023, в тому числі за договором позики № 77544733 від 05.09.2021 року, що укладений між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] . Пунктом 7.2 договору встановлено, що ціна договору сплачується новим кредитором кредитору протягом 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору, тобто до 10.01.2026 року. Відповідно до п. 5.2 договору, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами договору. Відповідно до Реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 10.01.2023 року [PERSON] мала загальну заборгованість у розмірі 45 446.87 грн. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні данні, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що станом на дату ухвалення рішення у справі в матеріалах справи відсутні та позивачем не долучені докази виконання ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» умов п. 7.2 договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року щодо оплати за відступлення йому права грошової вимоги до відповідача, строк оплати за яким закінчився 10.01.2026 року. Позивач посилається на те , що набув право вимоги до відповідача , яке переходило двічі: спочатку від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за договором відступлення права вимоги № 27/01/2022 від 27.01.2022 року, після чого до позивача за договором відступлення права вимоги № 10-1/2023 від 10.01.2023 року. Частиною 1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Для підтвердження факту відступлення права вимоги, заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такого переходу. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 15 квітня 2024 року у справі №2221/2373/12. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у своїх постановах послідовно зазначає , що оплата за відступлення права вимоги є ключовою для переходу прав до нового кредитора , право вимагати стає дійсним з моменту оплати. В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 тощо). В постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14 викладена правова позиція, в який Верховний суд зазначає, що «належними та допустимими доказами відступлення права вимоги є докази, які підтверджують належність виконання правонаступником своїх фінансових зобов`язань за договором відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим перехід прав та обов`язків до правонаступника можуть підтверджувати відповідні первинні документи щодо повної оплати відступлення права вимоги». Без підтвердження належними та допустимими доказами проведення оплати на кожному етапі переходу права вимоги, не підтверджується факт такого переходу, оскільки оплата за договором факторингу є обов`язковою вимогою, якою підтверджується укладення такого договору. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта. Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року, на який посилається позивач, це документ, що тільки фіксує фінансові операції (нарахування, оплати) та сальдо заборгованості між контрагентами на певну дату. Відповідно до вимог чинного законодавства він не є первинним документом. Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Акт зарахування зустрічних однорідних вимог складається на підставі первинних банківських документів ( платіжного доручення або платіжної інструкції), у відсутність яких Акт зарахування зустрічних однорідних вимог не є достатнім та належним доказом здійснення оплати за відступлення права грошової вимоги у розумінні чинного законодавства та відповідно до вимог ч. 2 ст.78 ЦПК України. Прикладом первинних бухгалтерських документів є: платіжні інструкції (раніше доручення). Платіжна інструкція це офіційне розпорядження платника (ініціатора) банку або іншій установі щодо переказу, внесення або зняття коштів. Вона оформлюється в електронній або паперовій формі згідно з вимогами НБУ (Постанова №163), містить реквізити IBAN, призначення платежу та засвідчується кваліфікованим електронним підписом (КЕП). Таким чином, саме платіжна інструкція є належним первинним документом, що підтверджує проведення оплати згідно з постановою Правління НБУ України № 163 від 29.07.2022 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг» та вимогами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Згідно п. 51 Постанови НБУ № 75 від 4 липня 2018 р., «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити як назву документа (форми), дату складання, найменування банку від імені якого складений документ, зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення), посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Згідно п. 52 Постанови НБУ № 75, первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними. І не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Тому, з огляду на положення закону про бухгалтерський облік, за своєю правовою природою, акт зарахування зустрічних однорідних вимог не може вважатися первинним бухгалтерським документом ні за формою ні за змістом. Правова позиція про те, що акт звірки взаєморозрахунків не є первинним бухгалтерським документом також неодноразово підтримувалася Постановами Верховного Суду (справа № 905/1198/17; 910/1389/18). Позивач на підтвердження факту переходу його права грошової вимоги до відповідача тільки на першому етапі такого переходу від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ " до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» посилається, як на доказ такого переходу, на платіжне доручення, що підтверджує оплату по договору № 27/01/2022 від 27.01.2022 року. Разом з тим, позивач не надав жодного достатнього та належного доказу, а саме первинних документів (платіжного доручення або платіжної інструкції) на підтвердження виконання вимог ч. 1 ст. 1077 ЦК України, а саме проведення оплати відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на другому етапе переходу прав грошової вимоги від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ « КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», на яке він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Таким чином, не довів перехід його права грошової вимоги до відповідача протягом всього часу перебування справи у провадженні суду. Крім цього, 03 червня 2025 року набрав чинності Закон України № 4466-IX «Про факторинг», який систематизував правила на ринку та підтвердив правові позиції судів щодо істотних умов договору. Відповідно ст. 5 Закону України «Про факторинг», предметом договору факторингу є право грошової вимоги. Договір факторингу визначає відносини сторін, що виникають у процесі відступлення прав грошових вимог за одним або кількома базовими договорами на підставі одного або кількох правочинів про відступлення права грошової вимоги. За договором факторингу фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти клієнту шляхом сплати ціни права грошової вимоги за плату (винагороду, а клієнт відступає або зобов`язується відступити фактору своє право грошової вимоги до боржника. Суд вважає, що оскільки позивач не надав первинних документів , як доказу оплати на виконання умови Договору (купівлі-продажу) відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023р. відтермінованого на 1065 днів і який на час винесення рішення у справі вже закінчився, відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а посилається тільки на Акт зарахування зустрічних вимог без підтвердження його змісту необхідною платіжною інструкцією, до нього відповідно не перейшло право грошової вимоги до відповідача, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним. Положеннями частин першої та другої статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові - на позивача. Платіжним дорученням від 21.11.2025 року № 0578660009 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2422, 40 грн., оскільки судом в задоволенні позову відмовлено повністю, ці витрати покладають на позивача. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До таких витрат, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.3 ч.1 ст.133 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскільки ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не довело порушення його прав з боку [PERSON] та наявність у нього права на стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між первісним кредитором та нею, витрати позивача на правничу допомогу за результатом розгляду справи також не підлягають задоволенню. Суд зазначає, що обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались. Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed