Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» (далі - ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 23.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №393433696 у формі електронного документа з використанням електронного підпису останньої. Відповідно до умов договору сторони погодили, що сума кредиту складає 14 800 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки зі сплатою відсотків за користування кредитом 186,15% річних, що становить 0,51% від суми кредиту за кожен день користування ним (Дисконтна процентна ставка), після закінчення Дисконтного періоду процентна ставка - 1087,70 % річних, що на день укладення договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідно до умов договору факторингу №28/1118-01 відступило право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором до ТОВ «Таліон Плюс», яке в свою чергу на підставі договору факторингу №31/0724-01 від 31.07.2024 передало таке право вимоги до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та додатковими угодами до нього. У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлене ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» на підставі договору факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025. Відповідачка не виконувала умови договору належним чином, не сплачувала платежі у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість у розмірі 75 928,13 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14 799,68 грн та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 61 128,45 грн, які позивач просить стягнути з відповідачки, а також 2422,40 грн судового збору за подання позовної заяви та 7 000 грн витрати на правову допомогу. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10.09.2025 справу прийнято до провадження та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи. У позовній заяві просить проводити розгляд справи без участі представника. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи. Представник позивачки адвокат Наталюк Н.М. подав заяву про розгляд справи без його та відповідачки участі. Також направив до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову мотивуючи тим, що доданий до позову розрахунок, в якому нараховані відсотки до 31.07.2024 не відповідає умовам укладеного з відповідачкою договору та є неправомірним. Також із 01.07.2021 в Україні діє Закон №891-IX, який обмежує загальні витрати за кредитом, а саме загальна сума, яку може вимагати кредитор, не повинна перевищувати потрійне тіло кредиту. Крім того, ТОВ «ФК «Ейс» не надало суду належних та допустимих доказів надсилання відповідачці електронного повідомлення на укладення електронного договору, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, проведення ідентифікації відповідачки при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Матеріали справи не містять доказів належності номеру телефону [NUMBER] відповідачу, а також отримання останньою ідентифікатора та підписання нею кредитного договору №393433696. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів перерахування відповідачці кредитних коштів за кредитним договором. Крім того, за Договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 було здійснено передачу права невизначених вимог, оскільки на момент його укладення у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не тільки було відсутнє право вимоги до відповідача, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та відповідачкою. За договором факторингу право вимоги є похідним від кредитного договору, тому договір факторингу не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Щодо витрат на правову допомогу зазначає, що враховуючи наявність у адвоката повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, перелічені дії адвоката не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, оскільки дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю, тому витрати позивача на професійну допомогу не підлягають відшкодуванню. Від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» Полякова О.В. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідачка підписала Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримала свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з Договором на Сайті Товариства в Особистому кабінеті. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є небанківською фінансовою установою, та не надає фінансових платіжних послуг. А отже, не має повноважень щодо надання документів, що посвідчують переказ коштів (банківських платіжних доручень). Товариство в межах виконання умов укладеного Договору ініціює платіжні операції шляхом подання відповідної платіжної інструкції надавачу фінансових платіжних послуг із зазначенням необхідних реквізитів, які клієнт вказав в заявці на отримання кредитних коштів для їх подальшого їх зарахування на рахунок отримувача надавачем фінансових платіжних послуг отримувача. Відповідачка неправильно трактувала положення договору та дійшла хибного висновку, що передача права вимоги відбувається у момент підписання договору. Право вимоги переходить у момент підписання реєстру, який є невід`ємною частиною договору факторингу. Щодо нарахування відсотків зазначає, що відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець надав відповідачці кредит на суму 14 800 грн строком на 18 днів. Однак, відповідачка свої зобов`язання з повернення кредиту у встановлений Кредитним договором строк не виконала. Відтак, позивач вправі вимагати від відповідачки повернення отриманих за Кредитним договором коштів, а також процентів за неправомірне користування такими коштами. Таким чином, за умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: за користування кредитними коштами згідно зі ст.1048 ЦК України визначеному договором та за користуванням кредитними коштами відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України і, за весь час прострочення. Щодо витрат на правову допомогу адвоката зазначає, що позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.08.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №393433696, який останньою підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (AGRH-3559), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки та згідно з умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 14 800 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.2.1 Договору). Сума кредитного ліміту, вказана в п.2.1 Договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути в розпорядженні позичальника (п.2.2. Договору). Кредитодавець надає позичальнику перший Транш за договором в сумі 14 800 грн 23.08.2023 (п.2.3. Договору). Кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5355-57хх-хххх-6402 (п.5.1. Договору). Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 10.09.2023, а саме протягом 18 днів від дати отримання першого траншу позичальником (п.7.1. Договору). Позичальнику надається Дисконтний період кредитування протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 18 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом нараховується в порядку, передбаченому п.3.2 договору. При цьому сторони узгоджують, що кількість днів, на які продовжується Дисконтний період, дорівнює 30 днів (п.п.3.1.-3.2. Договору). Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 18 днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 1358,64 грн (п.3.3. Договору). Кінцева дата повернення кредиту 22.09.2028 (п.7.3. Договору). Відповідно до п.7.4. Договору, проценти за користування кредитом сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. Позичальник кожен раз сплачує нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду. Після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно. Згідно з п.8.1. Договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Відповідно п.8.3. Договору, протягом Дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дня користування кредитом визначають наступним чином: за період від дати видачі до 10.09.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 186,15% річних, що на день укладення договору становить 0,51% від суми кредиту за кожний день користування ним; у разі якщо позичальник вчинить описані в п.3.2 договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 10.09.2023 проценти нараховуються за ставкою 747,34% річних, що на день укладення договору становить 2,05% в день від суми кредитування за кожний день користування ним; після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70% річних, що на день укладення Договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Проценти нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня закінчення строку дії цього договору (п.8.6. Договору). Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на поточний рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору, у строки передбачені договором (п.9.2.2.1. Договору). Платіжним дорученням №f1950375-82f7-48ad-8106-264b55f07e18 від 23.08.2023 підтверджується перерахування на платіжну картку [PERSON] №5355-57ХХ-ХХХХ-6402 14 800 грн. Згідно з відповіддю АТ «Сенс Банк» №18512-БТ-32.3/2025 від 23.12.2025 на ім`я [PERSON] видана платіжна картка № [NUMBER] . Фінансовий номер клієнта [NUMBER] знаходиться в анкетних даних клієнта [PERSON] та якій 23.08.2023 перераховано 14 800 грн кредитних коштів, що також підтверджується випискою з рахунка приватного клієнта №214961-2025/1224 за розрахунковий період з 23.08.2023 по 28.08.2023. Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «Ейс» надало розрахунки заборгованості та виписку з особового рахунку відповідачки за Кредитним договором №393433696 від 23.08.2023, згідно з якою заборгованість [PERSON] складає 75 928,13 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14 799,68 грн та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 61 128,45 грн. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ч.2 ст.639 ЦК України). Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до п.14.2 Договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього Договору, в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Під час виконання цього Договору, для цілей ініціювання отримання нових Траншів чи Пролонгацій, сторони використовують Логін та Пароль від Особистого кабінету, в якості простого електронного підпису Позичальника в розумінні Закону України «Про електронні довірчі послуги». Кредитний договір №393433696 від 23.08.2023 був сформований та підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор AGRH-3559. Він містить податковий номер відповідачки, її адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону. Аналогічне зазначено в довідці щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Вказане відповідає п.14.2 вказаного Договору. Таким чином, договір був вчинений в електронній формі, яка, відповідно до ст.207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію», прирівнюється до письмової форми та є обов`язковим до виконання сторонами. Отже доводи щодо відсутності пропозиції укласти електронний договір та прийняття нею такої пропозиції, є необґрунтованими. Посилання представника відповідачки на відсутність доказів на підтвердження отримання нею кредитних коштів, є необґрунтованими та спростовуються наданим позивачем платіжним дорученням №f1950375-82f7-48ad-8106-264b55f07e18 від 23.08.2023, а також інформацією АТ «Сенс Бан»» та випискою з рахунка приватного клієнта №214961-2025/1224 за розрахунковий період з 23.08.2023 по 28.08.2023. При цьому, відповідний переказ було здійснено на рахунок, зазначений відповідачкою у змісті кредитного договору. Як зазначалось вище, згідно з п.7.1. Договору, рекомендована (не обов`язкова) дата повного повернення всіє суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування 10.09.2023, а саме протягом 18 днів від дати отримання першого траншу позичальника. Згідно з п.7.2. Договору в обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: 7.2.1. закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; 7.2.2. дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п.9.1.1.7. Договору. Пунктом 7.3 Договору визначена кінцева дата повернення кредиту 22.09.2028. Згідно з п.7.4. Договору проценти за Договором сплачуються в наступному порядку: 7.4.1. протягом Дисконтного періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження Позичальником Дисконтного періоду кредитування, Позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору; 7.4.2. після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно. Відповідно до п.8.4 Договору, після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Як вбачається із наданої ТОВ «ФК «Ейс» виписки з особового рахунку за кредитним договором №393433696 від 23.08.2023, заборгованість [PERSON] складає 75 928,13 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14 799,68 грн та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 61 128,45 грн. Відповідно до ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Як вбачається із матеріалів справи позивач не посилається на обставини направлення відповідачці вимоги про дострокове припинення договору і повернення кредиту в повному обсязі, доказів такого до суду не надав. З врахуванням наведеного термін виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №393433696 від 23.08.2023 щодо сплати тіла кредиту не настав, тому у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кредит (тіло кредиту). Таким чином, стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 799,68 грн задоволенню не підлягає. В той же час відповідачка має сплатити відсотки за користування грошовими коштами за фактичну кількість днів користуванням кредитом в межах заявлених позивачем позовних вимог за період з 23.08.2023 по 04.02.2024, наведений у розрахунку позивача. Так, згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. В даному випадку за період від дати видачі кредиту до 10.09.2023 проценти нараховуються за процентною ставкою 0,51 відсотків річних, що на день укладення договору становить 75,48 грн на день (8.3.1. Договору). У разі якщо позичальник вчинить описані в п.3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду один або декілька разів, за період з наступного дня після 10.09.2023 проценти нараховуються за ставкою 747,34 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,05% в день (п.8.3.2. Договору). Після закінчення дисконтного періоду кредитування, проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 % в день. (п.8.4 Договору). Тому в період з 23.08.2023 по 10.09.2023 позивачем у повній відповідності до умов договору нараховано відсотки в розмірі 0,51% в день, з 11.09.2023 по 08.10.2023 в розмірі 2,05% в день та з 09.10.2023 по 23.12.2023 в розмірі 2,98% в день. В той же час згідно ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24.12.2023 максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п.5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. З урахуванням зазначеного за період з 24.12.2023 по 04.02.2024 не підлягає застосуванню відсоткова ставка в розмірі 2,98% в день, а застосовується денна процентна ставка 2,5%, що становить 370 грн в день, а загальна сума за вказаний період 15 910 грн. Підсумовуючи наведенене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за кредитним договором №393433696 від 23.08.2023 за період з 23.08.2023 по 04.02.2024 (період визначено відповідно до наданого позивачем розрахунку) в розмірі 25 763,56 грн (1 358,64 грн + 8 494,92 грн + 15 910 грн). Доводи представника відповідачки про те, що згідно із Законом №891-IX обмежено загальні витрати за кредитом, а саме загальна сума, яку може вимагати кредитор, не повинна перевищувати потрійне тіло кредиту є помилковими, оскільки не відповідають дійсному змісту зазначеного Закону. Також суд відхиляє посилання представника відповідачки на те, що договір факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено 28.11.2018, тобто до укладення кредитного договору 23.08.2023, з огляду на наступне. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідно до умов договору факторингу №28/1118-01 відступило право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором до ТОВ «Таліон Плюс». 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2020. 31.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2021. В додатковій угоді договір факторингу викладений в новій редакції, проте його дата залишилась незмінною, 28.11.2018. 31.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. 31.12.2022 укладено додаткову угоду №31, згідно з якою строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2023. 31.12.2023 сторони уклали додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2024. Згідно з даними, які містяться у витягу з реєстру прав вимоги №258 від 14.11.2023 до договору факторингу №28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №393433696 від 23.08.2023 у розмірі 39 763,67 грн. 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №31/0724-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 31.07.2024 до договору факторингу №31/0724-01 від 31.07.2024, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] у розмірі 75 928,13 грн. 08.07.2025 ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» уклали договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. На підтвердження переходу права вимоги до позивача, ним долучено Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025. Згідно з даними реєстру боржників до договору факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025, від ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги до [PERSON] у розмірі 75 928,13 грн. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.512, ст.514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №905/306/17 сформовано висновок, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012. Відповідно до умов договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 передача (відступлення) прав вимоги здійснюється у момент підписання реєстру прав вимог. При цьому така передача не прив`язується до конкретного кредитного договору, а охоплює всі права вимоги, зазначені в реєстрах. Згідно з умовами договору факторингу, клієнт (первісний кредитор) зобов`язувався передати фактору всі права вимоги, зазначені в реєстрах прав вимоги. Таким чином, укладання договорів факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з боржником [PERSON] не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки відповідні правочини є дійсними, а право вимоги по кредитному договору передані на підставі реєстрів, оформлених належним чином. Витяг з відповідного реєстру про передачу права вимоги, наявний у матеріалах справи, є належним доказом передачі відступленого права вимоги у спірних правовідносинах, оскільки умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги. При цьому суд ураховує, що при визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми ст.204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, поки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, зокрема, сформованій у справах №916/1171/18 від 16.04.2019, №910/8682/18 від 14.11.2018, №904/8978/17 від 30.08.2018. Оскільки у справі відсутні докази недійсності переданих вимог за кредитними зобов`язаннями, тому відповідні договори факторингу є чинними, і підлягають виконанню сторонами. Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищезазначене, оскільки відповідачка належним чином не виконувала зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитом, суд вважає в цій частині позов обґрунтованим та з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 04.02.2024 у розмірі 25 763,56 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 33,93 % (25 763,56 х 100 : 75 928,13) судовий збір слід стягнути в розмірі 821,92 грн (2422,40 х 33,93 %: 100). Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно з висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). При прийнятті рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу слід керуватися такими критеріями: дійсність витрат, необхідність витрат, розумність розміру витрат, співмірність витрат. На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, представником позивача до суду надано Договір про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025, додаткову угоду №25770738566 від 09.07.2025 до Договору про надання правничої допомоги, протокол погодження вартості послуг, акт прийому-передачі від 09.07.2025 наданих послуг згідно Договору про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025 (вартість послуг адвоката - 7 000 грн). З огляду на конкретні обставини справи, враховуючи заперечення представника відповідачки щодо неспівмірності витрат на правову допомогу позивача, складність даної справи, яка відноситься до справ незначної складності та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, враховуючи обсяг надання послуг та виконаних робіт адвокатом, принципи співмірності, розумності та реальності витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір з 7 000 грн до 4 500 грн. Таким чином, з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Ейс» підлягають стягненню витрати на правову допомогу адвоката пропорційно задоволених вимог у розмірі 1 526,85 грн.

Outcome: partial