Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

18 липня 2025 року через систему «Електронний суд» до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від представника позивача адвоката Поддимай А.Б. надійшов позов, в якому просить : стягнути з [PERSON] на користь Бориспільського районного споживчого товариства 9210,00 грн. та судові витрати. Вимоги обґрунтовано тим, що в районі буд. 76-А-1 по вул. Київський Шлях, м. Бориспіль, Київської області було виявлено пошкодження шлагбаума з електронним управлінням, який знаходиться на території та належить Бориспільському РСТ. Бориспільський міськрайонний суд Київської області прийняв постанову по справі № 359/13370/24 якою притягнув до адміністративної відповідальності громадянина [PERSON] [INFO] за ст.124КУпАП та ст. 122-4 КУпАП. Постановою від 17 січня 2025 року по справі № 359/13370/24 Бориспільський міськрайонний суд Київської області встановлено, що 30 листопада 2024 року о 16 год. 39 хв. в м. Борисполі по вул. Київський шлях, 76-А-1, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ОРЕL, д.н.з. [NUMBER] , не був уважний під час руху, не стежив за дорожньою обстановкою, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно в результаті чого здійснив наїзд на перешкоду (автоматичний шлагбаум), що належить Бориспільському районному споживчому товариству, та будучи учасником ДТП не залишився на місці пригоди. Внаслідок ДТП автоматичний шлагбаум отримав механічні пошкодження з матеріаль-ними збитками. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 б), 10.1, 2.10 а) ПДР України, відповідальність за, що передбачена ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. На усунення наслідків ДТП, зокрема ремонт шлагбауму Бориспільське РСТ витратило 9 210 гривень з яких: 6 810 грн. - вартість телескопічної стріли для шлагбауму та 2400 грн. - монтаж стріли телескопічної шлагбауму за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 76-А-1. З метою захисту власних майнових прав позивач змушений звернутися до суду із вказаною позовною заявою. Ухвалою суду від 24 липня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Відповідач своїм процесуальним правом подати відзив на позов, клопотання чи заяви у справі, не скористався. Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник позивача направив до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив задовольнити. Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи відповідач своїх представників до суду не направив, про причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не направили. За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно вимог ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і позивач. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи і наявні в ній докази, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст.55, 124 Конституції України та ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що 30 листопада 2024 року о 16 год. 39 хв. в м. Борисполі по вул.Київський шлях, 76-А-1, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ОРЕL, д.н.з. [NUMBER] , не був уважний під час руху, не стежив за дорожньою обстановкою, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно в результаті чого здійснив наїзд на перешкоду (автоматичний шлагбаум), що належить Бориспільському районному споживчому товариству, та будучи учасником ДТП не залишився на місці пригоди. Внаслідок ДТП автоматичний шлагбаум отримав механічні пошкодження з матеріаль-ними збитками. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 б), 10.1, 2.10 а) ПДР України, відповідальність за, що передбачена ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Наведене стверджується постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2025 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. коп. та 850 грн. 00 коп. (а.с. 10-11). Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За правилами ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Такими чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. Згідно ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомір-ними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1166 ЦК України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення: протиправна поведінка особи; настання шкоди; причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; вина завдавача шкоди. Відповідно ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, законом встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди. Водночас, у даній справі наявність вини підтверджена постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2025 року у справі №359/13370/24. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно копії Акту надання послуг №195 від 19 грудня 2024 року та копії Видаткової накладної № 194 від 19 грудня 2024 року вбачається, що вартість телескопічної стріли для шлагбауму становить 6 810 грн., монтаж стріли телескопічної шлагбауму становить 2400 грн. (а.с. 13-14). Відповідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оскільки винним у дорожньо-транспортній пригоді є відповідач [PERSON] , наданий розрахунок витрат на ремонт шлагбаума відповідачем не спросто-внаний, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем, тому підлягають до задоволення, а тому відповідача на користь позивача підлягають стягнення заподіяні збитки в розмірі 9210 грн. 00 коп. Окрім цього, відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved