Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

18.12.2026 позивачка [PERSON] звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] , в обґрунтування вказавши, що із відповідачем у справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народилась спільна дитина син [PERSON] . Відповідач, як батько дитини, не повною мірою виконує свої обов`язки та не здійснює утримання своєї дитини матеріально, а також не здійснює матеріальне утримання її, як матері спільної дитини як особи, яка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином 3-річного віку. Тому вона вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також в зв`язку з народженням дитини та перебуванням нею у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, вона не працює і просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), до досягнення дитиною 3-х річного віку. 22.01.2026 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні 02.03.2026 о 13:45 год.; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 22.01.2026 і позовної заяви з додатками; повідомлено відповідача про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання та за віднайденим судом місцем його служби тощо. 02.03.2026 позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, у позові просила розглядати справи без її участі та повне підтримання позовних вимог. Також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 3) 02.03.2026 відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, судове повідомлення отримано ним особисто 02.02.2026 за зареєстрованим місцем проживання, а також 06.02.2026 за місцем роботи (служби). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, станом на 02.03.2026 суд не отримував від відповідача відзив на позов або будь-яких інших документів у справі. Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 223, ст.ст. 279, 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), 02.03.2026 ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності позивачки та за відсутності відповідача. Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи (позовну заяву), надані судові дані і докази, суд встановив таке. 06.07.2023 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 5). Під час перебування у шлюбі у сторін народився [INFO] син [PERSON] (а.с. 6). Позивачка стверджує, що син проживає з нею, і що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-х років. Згідно відповіді № 2210701 від 06.01.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , відомості відсутні (а.с. 10). Згідно листа Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 512/01-28 від 13.01.2026 відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] у межах Автозаводського району міста Кременчука відсутні (а.с. 13, 14). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, встановлено місце роботи (служби) відповідача [PERSON] - в/ч [NUMBER] , отже відповідач є діючим військовослужбовцем в/ч [NUMBER] та має стабільний дохід (а.с. 15-19). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України далі СК). Суд враховує, що, з одного боку, провадження у справі, стороною у якій є військовослужбовець, за загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК підлягає зупиненню на час перебування відповідача у складі Збройних Сил України або військових формувань, а, з іншого боку, таке перебування не повинно створювати відсутність або істотну обмеженість в утриманні своєї малолітньої дитини та її матері-дружини відповідача. Іншими словами відсутність для них можливості у судовому порядку отримати відповідне утримання через перебування батька-чоловіка (відповідача) на військовій службі. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.ч. 1, 5 ст. 183 СК). Отже, за загальним правилом, частка заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину складає 1/4. Згідно ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК). За обставин справи відповідач має достатній щомісячний дохід. Ним не спростовано доводи позову про не надання ним грошової допомоги (утримання) як своїй дружині (позивачці), так і їх спільному малолітньому сину, який проживає з матір`ю (позивачкою). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК). Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved