Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

11.12.2025р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 08.04.2025-100000643 від 08.04.2025р. у розмірі 26 560 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.04.2025р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір (оферта) № 08.04.2025-100000643, шляхом підписання відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором пропозиції на укладення кредитного договору (оферти), заявки на отримання кредиту, відповідно до умов якого йому було надано кредит у розмірі 8 000 грн. 00 коп. на картку № [NUMBER] , строком на 217 днів, що також підтверджується квитанцією про перерахунок коштів. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,84% = (14 560/8 000)/217*100%). Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку у відповідному періоді. Комісія за надання кредиту - 9% від суми кредиту (720 грн.). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 720 грн. у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, яка нараховується в перший день кожного з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. У разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка, згідно п. 7.6. кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у заявці. Неустойка - 120 грн., що нараховується за кожен день невиконання чи неналежного виконаного кожного окремого зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України - 547,5%. ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Відповідач зобов`язання за Договором належним чином не виконав, а тому, станом на 05.12.2025р. за ним рахується заборгованість у розмірі 26 560 грн. 00 коп., з яких 8 000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 12 400 грн. 00 коп. - проценти, 720 грн. 00 коп. - комісія за надання кредиту, 1 440 грн. 00 коп. - додаткова комісія за обслуговування кредитної заборгованості; 4 000 грн. 00 коп. - неустойка, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Щодо вимоги про стягнення неустойки, послався на наступне. Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ "Про споживче кредитування" у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит він звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Даний пункт виключено Законом України № 3498-IX від 22.11.2023р. "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". На підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024р., кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Кредитний договір з відповідачем був укладений після набуття чинності змін до Законом України "Про споживче кредитування", а тому вимога позивача про стягнення неустойки є правомірною, з огляду також на те, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отримані кредиту (позики), в той час як ЗУ "Про споживче кредитування" є спеціальною нормою, яка регулює питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування. 21.01.2026р. представниця відповідача Зачепіло З.Я. подала відзив на позовну заяву, у якій просила відмовити в позові та закрити провадження у справі, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. Вказувала, що в матеріалах справи відсутні первинні документи, які підтверджують видачу кредитних коштів відповідачеві, у розмірі зазначеному позивачем, а квитанція з платіжного сервісу Ligpay не може слугувати доказом перерахування кредитних коштів, та не є достовірним доказом отримання кредиту так як не містить реквізитів отримувача та назви фінансової установи отримувача. Розрахунок боргу є документом складеним самим позивачем, а відтак інформація зазначена в ньому, за відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений не може бути доказом боргу. З цього ж розрахунку не можна встановити чи були сплати з боку відповідача, який порядок нарахування відсотків, коли вони нараховані, тощо. Тобто він є одностороннім арифметичним розрахунком, який залежить від волевиявлення однієї зі сторін. Належним доказом отримання коштів та наявності заборгованості можуть бути первинні бухгалтерські документи, виписка по картковому рахунку, однак позивачем не надано відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" ні виписки, ні розрахункового документу (платіжного доручення, меморіального ордеру), ні первинних документів. Крім того, вказувала, що в матеріалах кредитного договору та справи немає повного номеру карткового рахунку позичальника. Заперечувала проти вимог щодо стягнення неустойки посилаючись на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, та проти вимог щодо стягнення комісії - посилаючись на норми ст.ст. 1, 8, 11, 12 Закону України "Про споживче кредитування" та "Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит", правові висновки ВС, як нікчемної умови договору про споживчий кредит. Також посилалася, що позивач не надав доказів наявності та переліку додаткових, супутніх банківських послуг які пов`язані з отриманням, обслуговуванням кредиту та за які встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Представниця позивача Оболонкова Ю.В. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у прохальній частині позовної заяви просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач та його представниця [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду шляхом направлення судової повістки рекомендованим поштовим зв`язком за адресою реєстрації місця проживання відповідача, про причини неявки не повідомили, з заявами чи клопотаннями про відкладення судового розгляду чи про розгляд справи у їх відсутність не зверталися. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. У Додатку до кредитного договору № 08.04.2025-100000643 від 08.04.2025р. "Інформаційне повідомлення позичальника" позичальник підтвердив, що інформація вказана у даному інформаційному повідомленні є достовірною та не містить неточної та/або неправдивою інформації. У ньому ж вказано інформацію про позичальника [PERSON] , номери телефону: [NUMBER] , [NUMBER] . В інформації отриманій з центрального вузла Системи BankID НБУ на електронний запит на ідентифікацію з даними користувача на запит абонента-надавача послуг ТОВ "Споживчий Центр" зазначені наступні дані: банк АТ КБ "ПриватБанк", дата 08.04.2025р., позичальник [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , дата народження [INFO] , номер телефону [NUMBER] . Відповідно до Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) (кредитної лінії) (далі по тексту - Оферта), ТОВ "Споживчий центр" пропонує укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", який не є ні договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України, ні публічним договором у розмінні ст. 633 ЦК України. Дата набрання чинності пропозицією (офертою) - 08.04.2025р.; дата та час укладення - 08.04.2025р. 10:45. Відповідно до п. 1.13 розділу 1 Оферти підписання споживачем даної пропозиції передбачає надання його згоди на зазначені у ній умови надання споживчого кредиту. У розділі 2 Оферти зазначено, що електронний кредитний договір, частиною якого є дана [PERSON] укладається кредитодавцем та позичальником у порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Електронний договір складається з наступних документів, які містять основні його умови: 1) даної пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), що розміщена на сайті Кредитодавця; 2) заявки сформованої на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; 3) відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті Кредитодавця, та підписаної Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. У цій же Оферті (розділ 3 "Предмет договору") визначено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг), для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю. Дата надання/видачі кредиту, сума кредиту, його тип, строк на який він надається, дата повернення кредиту, проценти за користування кредитом, графік платежів встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною цієї оферти та кредитного договору. У розділі 4 даної Оферти зазначено, що кредит надається шляхом перерахування на рахунок споживача з використанням реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Проценти нараховуються з дня надання кредиту включно до дати їх фактичного повернення, щоденно. Комісія нараховується у порядку встановленому договором. Відповідно до п. 6.1 розд. 6 Оферти позичальник зобов`язався забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок останнього. Повернення кредиту, сплата процентів та комісії повинно бути вчинено у строки вказані у заявці, а неустойки - негайно з моменту пред`явлення вимоги кредитодавцем. Пунктами 7.6 розд. 7, 9.1 розд. 9 Оферти сторони погодили, що у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитодавець має право нарахувати неустойку, розмір якої встановлено у заявці. У разі несплати кредиту та\\або процентів та\\або комісії у встановлені договором терміни\\строки сума зобов`язань по погашенню кредиту, процентів, комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка, згідно п. 7.6. кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у заявці. Договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем в інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт) підписаної одноразовим ідентифікатором отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. Договір діє протягом одного року. Позичальник має право відмовитися від договору протягом 14 календарних днів з дня його укладення, в зв`язку з чим повернути кредит та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до їх повернення (розділ 10 Оферти). Позичальник в. п. 13.12 розділу 13 Оферти підтвердив, що йому надані та він отримав Інформацію зазначену у ч.ч. 1, 5 ст. 7 Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії", паспорт споживчого кредиту, та примірник договору. У розділі 14 Оферти, п. 14.2, зазначено, що реквізити позичальника встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною оферти. Згідно з Заявкою (розд. 1-13) кредитного договору № 08.04.2025-100000643 (кредитної лінії) позичальника [PERSON] від 08.04.2025р. 10 год. 45 хв., яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладання кредитного договору (оферти) з якою він ознайомився, та відповідно до умов договору № 08.04.2025-100000643 від 08.04.2025р., позичальнику надається кредит у сумі 8 000 грн. 00 коп. строком на 217 днів з дати його надання, з датою повернення кредиту - 10.11.2025р. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,84% = (14 560 / 8 000)/217*100%. Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку у відповідному періоді. Комісія за надання кредиту - 9% від суми кредиту (720 грн.). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 720 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом та сплачується згідно графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит У розділі 14 Заявки кредитного договору № 08.04.2025-100000643 (кредитної лінії) позичальника наведено графік платежів, у якому міститься інформацію про кількість платежів зі сплати процентів (в останній день чергового періоду), кількість чергових періодів (7), комісії за надання кредиту (в останній день першого чергового періоду), комісії за обслуговування кредиту (в останній день другого та третього чергових періодів), суми кредиту. Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 2526,92% та орієнтовна загальна вартість кредиту - 22 560 грн. 00 коп., загальні витрати за кредитом - 14 560 грн. 00 коп. Неустойка - 120 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання чи неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України - 547,5% річних. (п.п. 16-18 Заявки позичальника). Спосіб ідентифікації та верифікації споживача - отримання ідентифікаційних даних через систему BankID НБУ (п. 20 Заявки позичальника). У п. 22 цієї ж Заявки позичальника [PERSON] підтвердив, що йому надані та він отримав Інформацію зазначену у ч.ч. 1, 5 ст. 7 Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії", паспорт споживчого кредиту, примірник договору. Також у Заявці позичальника [PERSON] зазначив реквізити належного йому електронного платіжного засобу для перерахування коштів за даним договором - [NUMBER] . Умови надання кредиту викладені у Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 08.04.2025-100000643 аналогічні умовам наведеним вище в Оферті та Заявці. Відповідач підтвердив укладення електронного кредитного договору між ним та позивачем, підписавши Оферту, Заявку, Акцепт, одноразовим ідентифікатором (код з смс-повідомлення) відправленим на фінансовий номер позичальника 0985447340, а саме як Е591. Згідно з Договором на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024р. між ТОВ "Універсальні платіжні рішення" та ТОВ "Споживчий Центр", а також листа ТОВ "Універсальні платіжні рішення" (сервіс онлайн платежів IPAY.UA) за вих. № 1-2711 від 27.11.2025р. - 08.04.2025р. о 10:46:38год. мала місце операція з переказу коштів на платіжну картку клієнта [NUMBER] у сумі 8 000 грн. 00 коп., номер транзакції у системі IPAY.UA 704731848, призначення платежу - кредитний договір № 08.04.2025-100000643. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором заборгованість відповідача перед позивачем складає 26 560 грн. 00 коп., з яких 8 000 грн. 00 коп. - основний борг, 12 400 грн. 00 коп. - проценти, 720 грн. 00 коп. - комісія за надання кредиту; 1440 грн. - комісія за обслуговування та 4 000 грн. - неустойка. Проценти нараховані за період з 08.04.2025р. до 10.11.2025р., в межах строку кредитування, за 217 днів. Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно - телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. У п.п. 5, 6, 12 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VІІІ від 03.09.2015р. зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір; Відповідно до ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що "принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс". Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - на відповідача. Представниця відповідача, заперечуючи проти наданих позивачем доказів, клопотань про витребування таких від третіх осіб не заявляла, як і не заявляла клопотань щодо перевірки належності банківського рахунку, на який вказані кошти були перераховані. Доказів, які б заперечували факт перерахування ТОВ "Споживчий центр" кредитних коштів у погодженій умовами кредитного договору сумі, нею також не надано. Отже стороною відповідача отримання коштів за кредитним договором не спростовано. Доказів повернення кредитору отриманих у кредит коштів нею також не надано. За такого, суд вважає доведеними обставини укладення між відповідачем та ТОВ "Споживчий центр" кредитного договору № 08.04.2025-100000643, перерахування йому кредитних коштів згідно його умов, а також невиконання відповідачем свого обов`язку щодо погашення заборгованості за тілом кредиту, процентами у повному обсязі. Щодо посилань сторони відповідача на квитанцію з платіжного сервісу Ligpay надану нібито позивачем на підтвердження обставини переказу коштів відповідачу, та те, що вона не є достовірним доказом отримання кредиту так як не містить реквізитів отримувача та назви фінансової установи отримувача, а також на обставини того, що в матеріалах кредитного договору та справи немає повного номеру карткового рахунку позичальника, то такі її посилання не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи будь які квитанції з платіжного сервісу Ligpay - відсутні, а позивачем на підтвердження обставин переказу коштів надано Договір на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024р. між ТОВ "Універсальні платіжні рішення" та ТОВ "Споживчий Центр", та лист ТОВ "Універсальні платіжні рішення" (сервіс онлайн платежів IPAY.UA) за вих. № 1-2711 від 27.11.2025р. - 08.04.2025р. о 10:46:38год. мала місце операція з переказу коштів на платіжну картку клієнта повний номер якої [NUMBER] . І ці ж заперечення представницею відповідача не доведені належними та допустимими доказами, зокрема і тими, що наведені вище. До того, ж слід зауважити, що особа позичальника при укладенні договору була ідентифікована та верифікована у спосіб визначений у п. 20 Заявки позичальника - отримання ідентифікаційних даних через систему BankID НБУ, про що позивачем надано інформацію отриману з центрального вузла Системи BankID НБУ на електронний запит на ідентифікацію з даними користувача на запит абонента-надавача послуг ТОВ "Споживчий Центр". Щодо посилань представниці відповідача Зачепіло З.Я. на те, що розрахунок боргу є документом складеним самим позивачем, а відтак інформація зазначена в ньому, за відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений не може бути доказом боргу, та що з цього ж розрахунку не можна встановити чи були сплати з боку відповідача, який порядок нарахування відсотків, коли вони нараховані, тощо, то слід зазначити наступне. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором заборгованість відповідача перед позивачем складає 26 560 грн. 00 коп., з яких 8 000 грн. 00 коп. - основний борг, 12 400 грн. 00 коп. - проценти, 720 грн. 00 коп. - комісія за надання кредиту; 1 440грн. - комісія за обслуговування та 4 000 грн. - неустойка. З цієї ж довідки вбачається, що проценти нараховані за період з 08.04.2025р. до 10.11.2025р., в межах строку кредитування, за 217 днів. При цьому, суд вважає, що проценти у заявленому до стягненні розміру нараховані позивачем правомірно, виходячи із процентних ставок погоджених сторонами у п.п. 3.3.7, 3.3.8 розд. 3 та п. 4.3 розд. 4 Оферти, п.п. 1-4, 6-7, 12-13 Заявки, та відповідно до графіку платежів. Зокрема, у них погоджена процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Строк кредитування 217 днів, кількість чергових періодів 7 (по 31 дню в кожному черговому періоді). За такого, протягом перших трьох чергових періодів (93 днів) проценти мали нараховуватися за стандартною процентною ставкою 1% в день та їх розмір, з огляду на суму боргу за тілом кредиту 8 000 грн., на кінець періоду мав становити: 8 000 грн. х 1% х 93 днів = 7 440 грн. 00 коп. Протягом наступних чергових періодів в кількості 4 (124 дні), наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт" (перші три чергових періоди) проценти мали нараховуватися за процентною ставкою економ 0,5% в день та їх розмір, з огляду на суму боргу за тілом кредиту 8 000 грн., на кінець періоду мав становити: 8 000 грн. х 0,5% х 124 днів = 4 960 грн. 00 коп. Тобто, за 7 чергових періодів (217 днів), виходячи із непогашеної суми тіла кредиту - 8 000 грн., сума процентів у загальному становить 12 400 грн. 00 коп., що відповідає сумі процентів заявленій позивачем до стягнення. А тому, наданий позивачем розрахунок є зрозумілим і доступним та відповідає умовам укладеного сторонами договору. Водночас представниця відповідача [PERSON] заперечуючи проти вказаного доказу, свого контррозрахунку не надала, як і доказів повернення відповідачем кредитних коштів, процентів. Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту та за обслуговування кредиту, то слід зазначити наступне. Так, 10.06.2017р. набув чинності Закон України "Про споживче кредитування" № 1734-VІІІ, у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст ст. 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючипроценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Аналізуючи умови кредитного договору № 14.12.2024-100000323 від 14.12.2024р. суд доходить висновку про правомірність дій позивача щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів. Що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, який в подальшому підтримувався Верховним Судом, зокрема, в постанові від 24 травня 2024 року в справі № 461/2735/23 (провадження № 61-16948св23). Така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Договір був підписаний сторонами, ними не оскаржувався, а отже є обов`язковим до виконання. Так, комісія за надання кредиту в розмірі 720 грн. визначена одноразово в момент видачі кредиту. Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 720 грн, а також подальша вимога стягнення нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства. В той же час, суд вважає, що вимоги щодо стягнення додаткової комісії в розмірі 1 440 грн. за обслуговування кредитної заборгованості у двох чергових періодах, наступних за першим черговим періодом, не підлягають задоволенню, оскільки це буде суперечити Закону України "Про споживче кредитування". Зокрема, з матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги товариства, що пов`язані з обслуговуванням кредиту. Товариство, заявляючи вимоги про стягнення комісії, не зазначило переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що реально були надані відповідачу та за які ним встановлена комісія за обслуговування кредиту, як і докази надання таких послуг, в тому числі більше одного разу на місяць. Посилання ж представниці відповідача [PERSON] на не підтвердження розрахунку заборгованості належними доказами та на ненадання ТОВ "Споживчий центр" первинних бухгалтерських документів, як на підставу для відмову у задоволенні позову також не заслуговують на увагу виходячи із наступного. Так, відповідно до п. 62 Постанови "Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України" № 75 від 04.07.2018р. визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Статтею 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Згідно п. 2 ст. 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини. Відповідно до ст. 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено порядок розкриття банками банківської таємниці, зокрема, за рішенням суду. Таким чином, виписка по рахунку клієнта, належать до інформації, що є банківською таємницею, порядок розкриття якої визначений Законом. Окрім того, згідно п. 5 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про платіжні послуги" № 1591-ІХ від 30.06.2021р. до надавачів платіжних послуг належать фінансові установи, що мають право на надання платіжних послуг. Частиною 3 ст. 10 цього закону встановлено, що фінансові установи мають право на провадження діяльності з надання фінансових платіжних послуг лише після отримання ними ліцензії відповідно до цього Закону (крім банків) та за умови включення до Реєстру, якщо інше не передбачено цим Законом. Оскільки ТОВ "Споживчий центр" не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак надану позивачем довідку-розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Тож, наданий позивачем розрахунок заборгованості, який узгоджується з умовами Договору, - є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості відповідача за цим договором. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту сторона відповідача суду не надала, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. Тож суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, процентами, комісією за надання кредиту, у заявлених позивачем до стягнення розмірах. Щодо вимоги про стягнення неустойки у розмірі 4 000 грн. 00 коп., то слід зазначити наступне. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За допомогою неустойки (штрафу, пені) допускається забезпечувати виконання значної кількості зобов`язань. Зокрема, неустойка може забезпечувати виконання: договірних зобов`язань, що традиційно для цивільного обороту, оскільки в більшості випадків, саме в договорі його сторони встановлюють неустойку (штраф або пеню). Причому, це може відбуватися як під час укладення договору для забезпечення виконання зобов`язання, так і після, але до виконання тих зобов`язань, які виникли на його підставі. Пеня, як різновид неустойки, характеризується такими ознаками: а) застосування виключно у грошових зобов`язаннях; б) можливість встановлення тільки за такий вид порушення зобов`язання, як прострочення виконання (порушення умови про строки); в) обчислення у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання; г) триваючий характер нарахування пені за кожен день прострочення. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України). Відповідно до п. 17 Заявки позичальника до кредитного договору сторони погодили, що неустойка: 60 грн. 00 коп. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Звертаючись до суду із позовом, ТОВ "Споживчий центр" просило стягнути із відповідача за кредитним договором, зокрема і неустойку, в розмірі 2 000 грн. 00 коп. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. За такого, вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки розрахованої за кредитним договором укладеним з ним у квітні 2025р. (під час дії воєнного стану) задоволенню не підлягають. З огляду на вищевикладене не заслуговують на увагу посилання представника позивача у позовній заяві про правомірність нарахування відповідачці неустойки з посиланням ним на п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", який передбачав можливість звільнення від такого виду відповідальності на період воєнного стану, однак був виключений відповідно до Закону України № 3498-IX від 22.11.2023р. "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", після чого на думку позивача, у нього виникло право на нарахування неустойки. З огляду на вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню в сумі 21 120 грн. 00 коп. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 926 грн. 29 коп. (79,52%).

Outcome: partial