Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (далі - ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН») звернулось до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1520159 від 31.01.2021 року у розмірі 12 740,00 грн та понесених судових витрат, а саме: сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн; витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.01.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір №1520159 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису. За умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надала відповідачу кредит на споживчі потреби в сумі 4000,00 грн на строк 25 днів зі сплатою процентів за користування кредитним коштами за стандартною процентною ставкою 1,9% в день. 07.09. 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 1-07092021 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив за плату ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за Кредитним договором №1520159, укладеним з відповідачем. В подальшому, 07.09.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступило ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» право вимоги за Кредитним договором №1520159 від 31.01.2021, укладеним з відповідачем у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до Відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» наділено правом вимоги до Відповідача за Кредитним договором №1520159 від 31.01.2021 року. [PERSON] було направлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, проте заборгованість не погашена. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором станом на 12.06.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором №1520159 від 31.01.2021 року, становить 12 740,00 грн, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 4000,00 грн та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 8740,00 грн, яку просять стягнути в примусовому порядку та стягнути понесені судові витрати. Ухвалою судді від 01.10.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Позивач в судове засідання не викликався. В позовній заяві просить розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН». Через систему, «Електронний суд», направили заяву про розподіл судових витрат, відповідно до якої просять стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн. Відповідач у встановлений судом строк, клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень не надіслав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, з дотриманням вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 та ч.ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України. Більш того, Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, зроблено висновок, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідної особи належним. 02.03.2026 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 31.01.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] в електронному вигляді укладено Договір №1520159 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора Х738. (а.с.10-14) За умовами Кредитного договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало [PERSON] кредит у розмірі 4000 гривень (п. 1.2 Кредитного договору) строком на 25 днів, який може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору (п. 1.3 Кредитного договору). Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договру (25 днів), у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативи Клієнта, відповідно до п. 4.1 Договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація , відповідно до п. 4.2 Договору. Знижена процентна ставка становить 0,01% в день. Відповідно до п. 1.1 укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Згідно із п. 1.2 Договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі-кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені Договором. Відповідно до п. 2.1 Договору кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або на іншу платіжну картку Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Пунктом 3.1 Договору передбачено, що нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/авто пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Згідно з пунктом 5.1 Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів. Згідно з пунктом 4.2.2. Клієнт, підписуючи цей Договір, дає згоду на його автопролонгацію - продовження дії Договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п. 1.3, п. 4.1.5 Договору) ще на 15 календарних днів. Відповідно до п. 4.2.3 сторони погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нарахування процентів здійснюється в порядку визначеному розділом 3 Договору, за стандартною процентною ставкою у відповідності до п. 1.5.1 Договору. Пунктом 4.2.5 Договору визначено, що загальна кількість автопролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період визначений в п. 1.3 Договору). Підписанням паспорту споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) [PERSON] підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. (а.с. 8-9) Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2643_250702151010 вiд 02.07.2025 року підтверджується, що виконання умов Кредитного договору №1520159, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 31.01.2021 року надало відповідачу кредит у розмірі 4000 грн, перерахувавши на платіжну картку № [NUMBER] , указаною відповідачем в особистому кабінеті при оформленні кредиту. ( а.с 34) Із довідки про ідентифікацію вбачається, що [PERSON] , з яким укладено договір №1520159 від 31.01.2021 ідентифікований ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://сredit7.ua/, одноразовий ідентифікатор Х738 направлений 31.01.2021 року на номер телефону [NUMBER] . ( а.с 20) 07.09.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 1-07092021, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. (а.с. 25-28) Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-07092021 від 07.09.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 31.01.2021 року №1520159. (а.с. 19) На виконання умов Договору факторингу, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» сплатило ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» грошові кошти на суму 1 115 257,78 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №42 ві 08.09.2021. (а.с.32) 07.09.2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір № 2-07/09/2021 відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. (а.с. 21-22) Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 2-07/09/2021 від 07.09.2021 року ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 31.01.2021 року №1520159. (а.с. 18) На виконання умов Договору відступлення прав вимоги, ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» сплатило ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» грошові кошти на суму 1 120 257,78 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №379 від 08.09.2021. (а.с.37) Відповідно до виписки з особового рахунка за Кредитним договором, наданою директором ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» Соколенко С.О., заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 12.06.2025 року (період з 31.01.2021 - 12.06.2025) за Кредитним договором № 1520159 від 31.01.2021 року становить у сумі 12 740,00 грн, яка складається із: 4000,00 грн - прострочене тіло кредиту; 8 740,00 - прострочені відсотки.( а.с 17) 13.06.2025 року ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» на адресу [PERSON] направлялася вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором з повідомленням про відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором № 1520159. (а.с. 16) Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Порядок укладення електронного договору передбачено нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також у ст. 12 цього Закону, зазначено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту ст. 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає, що передбачено ст. 1077 ЦК України. За прямою нормою п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі i на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, про що свідчить норма ст. 514 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч. 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, кредитний договір №1520159 від 31.01.2021 був укладений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч. 1 ст. 205, ст. 6, 207, 627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України. Підписавши кредитний договір, відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчого кредиту та умовами його виконання, а саме: розміром кредиту, строком кредитування та з періодичністю платежів зі сплатою процентів. Позивачем надані належні та допустимі докази отримання відповідачем кредитних коштів за вищевказаним договором. Дана обставина не спростована стороною відповідача. Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги те, що відповідач, всупереч наведеному вище принципу змагальності цивільного судочинства, не надав відзиву із запереченнями щодо заявленого позову. Факт укладення кредитного договору та отримання за договором грошових коштів (кредиту) у визначеному договором розмірі відповідач не заперечував. Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З позовом про визнання недійсним Договору №1520159 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.01.2021 відповідач не звертався. Зазначені вище договори факторингу є чинними, їх дійсність ніким не оспорена, а тому підлягає виконанню. Отже, ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», як новий кредитор, набуло право вимоги до [PERSON] за укладеним кредитним договором. Відповідачем не надано доказів на підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. Оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту згідно з умовами договору, а тому вимоги позивача в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 4 000,00 грн є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки піся закінчення визначеного договором строку кредитування проценти набувають ознак відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, то стягнення таких процентів в період воєнного стану не є можливим. Згідно з графіком платежів, який є додатком №1 до Договору та невід`ємною його частиною, датою повернення позики та сплати нарахованих відсотків сторони визначили 25.02.2021, сума кредиту 4000,00 грн, сума нарахованих відсотків 10,00 грн, разом до сплати 4010,00 грн. (а.с. 15). Відповідно до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.01.2021 року № 1520159 кредит відповідачу надався строком на 25 днів, тобто до 25.02.2021 року у розмірі 4000 гривень, стандартна процента ставка становить 1,9% в день. За таких умов розмір відсотків, які підлягають стягненню, складає 1900,00 гривень (4000/100 х 1,9% х 25 днів), разом з тілом кредиту загальна сума стягнення за цим кредитним договором становить 5900,00 грн. Належного розрахунку іншої суми позивач не надав. Розділом 4 Договору визначено порядок продовження строку користування кредитом, автопролонгація, зокрема, клієнт має право продовжити строк користування кредиту, здійснивши платіж на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (та у разі їх наявності - штрафних санкцій), після чого заява про продовження строку користування кредитом вважається поданою (п.п.4.1.2) і Товариство має право, але не обов`язок протягом 24 годин з моменту вчинення Клієнтом вказаних в п.4.1.3 Договору дій, акцептувати пропозицію (оферту) про продовження строку користування кредитом шляхом направлення Клієнту засобами зв`язку текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені Клієнтом Товариству в особистому кабінеті/зазначені в Договорі та одноразовий ідентифікатор у вигляді коду для підписання Клієнтом Додаткового договору. Як вбачається з виписки з особового рахунка відповідач не здійснював жодних платежів на погашення заборгованості за кредитним договором. Також, позивачем не представлено жодних додаткових угод до кредитного договору щодо автопролонгнації (п.4.2 Розділу 4 Договору (п.п. 4.2.1-4.2.5). Таким чином, враховуючи, розмір узгоджених сторонами договору відсотків за користування кредитними коштами, що становить 1,9 % в день, в межах строку дії кредитного договору, з [PERSON] підлягає стягненню 4000,00 грн основного боргу та 1900,00 грн процентів за користування кредитом. Позивачем понесені та документально підтверджені (а.с.33) судові витрати, які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1131,10 грн (5900 х 2442,40 /12740). Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500 гривень. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 09.07.2025 року між ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» в особі директора [PERSON] з адвокатом Пархомчук С. В. укладено договір про надання правової допомоги (а.с.23-25). Відповідно до акту про отримання правової допомоги від 08.10.2025 року, адвокатом надано наступні послуги: зустріч та консультація тривалість 1 год., вартістю 2000,00 гривень; складання та подання до суду позовної заяви тривалістю 2,5 год., вартістю 5000,00 гривень; інші клопотання, заяви до суду, складання процесуальних документів, моніторинг «ЄДРСР» щодо процесуального статусу судової справи тривалістю 1,5 год., вартістю 3 000,00 гривень, канцелярські витрати вартістю 500,00 гривень, а всього загальною вартістю 10 500,00 гривень. Згідно платіжної інструкції 08.10.2025 року № 1022 ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» на рахунок Пархомчука С.В. перераховано кошти за надання правничої допомоги у розмірі 10500 гривень. З урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, відсутністю клопотання відповідача про зменшення розміру указаних витрат, з урахуванням принципу розумності та справедливості, також часткового задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 4 862,63 грн (5900 х 10500 /12740).

Outcome: partial