Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

25.11.2025 року до Київського районного суду м. Полтави звернувся [PERSON] з позовом до Комунального підприємства «Полтаваелектроавтранс» Полтавської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь10 грн за невиконання умов договору та 1 000 грн. моральної шкоди. 26.11.2025 року ухвалою Київського районного суду м. Полтави відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 10.12.2025 року від представника відповідача Зайцева Є.Г. надійшов відзив на позов, в якому він прохав відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Суд, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. Згідно Статуту Комунального підприємства «Полтаваелектроавтранс» Полтавської міської ради основним видом діяльності підприємства є регулярні міські пасажирські перевезення електротранспортом. Відповідно до Закону України № 1914-ІV від 29.06.2004 року «Про міський електричний транспорт»: - п.4. ст.1 замовники транспортних послуг (замовники) - місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та/або уповноважені ними юридичні особи, які замовляють транспортні послуги; - п.2 ст.4 транспортні послуги надаються на договірних засадах між перевізником та замовником; - п.3 ст.4 оплата транспортних послуг проводиться безпосередньо пасажирами та замовником. Право на користування транспортними послугами надає придбаний разовий квиток, закомпостований абонементний талон, проїзний квиток тривалого користування, картка, посвідчення або довідка, що дає право на пільговий проїзд згідно із законодавством, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - зареєстрований електронний квиток. - п.8 ст.4 правила користування міським електричним транспортом затверджуються відповідним органом місцевого самоврядування. Вони визначають порядок проїзду і його оплати, права та обов`язки пасажирів, а також взаємовідносини перевізників і пасажирів під час надання транспортних послуг, враховуючи особливості транспортної інфраструктури та наявність автоматизованої системи обліку оплати проїзду. Права та обов`язки пасажирів, порядок проїзду і його оплати визначаються Правилами користування міським електричним транспортом ст.6 вищезазначеного Закону. Замовником надання послуг міським електричним транспортом є Полтавська міська рада, з якою підприємство заключило Договір № 431 від 12.11.2012 року «Про організацію надання транспортних послуг» з перевезення на затверджених тролейбусних маршрутах. Рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради затверджено «Правила користування міським пасажирським транспортом (тролейбусом, автобусом) у м. Полтава». Розділом 3 даних правил затверджено порядок проїзду і його оплати: - п.3.1. для пасажира документом для користування міським пасажирським транспортом є квиток на проїзд та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга). Для забезпечення справляння оплати за проїзд на підприємстві введено посаду кондуктор громадського транспорту, посадовою інструкцію кондуктора громадського транспорту визначено обов`язки здійснювати збір плати за проїзд (п.2.7.) та згідно п.2.8. надавати право безоплатного проїзду пасажира у міському пасажирському транспорті на підставі відповідних документів. В свої діяльності при наданні послуг пасажирам громадського транспорту підприємство для перевезення пільгових категорій населення керується чинними законодавчими актами, що визначають право на безплатний проїзд у міському пасажирському транспорті загального користування. Зокрема особам, яким призначена пенсія «за віком» - Постанова Кабінету Міністрів України від 17 травня 1993р. № 354 «Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування». Вид пенсії позивача - «За вислугу років», тому право на безплатний проїзд на міському пасажирському транспорті не передбачене державою. Відповідно до пенсійного посвідчення [PERSON] , вбачається вид пенсії «Вислуга років». Призначення пенсії за вислугу років врегульоване Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV та іншими законами, зокрема "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII. Список закладів та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, визначений Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 4 листопада 1993 року, якщо це стосується медичних працівників чи іншими законами, якщо це стосується правоохоронних органів, педагогічних чи інших працівників. Встановлено, що призначення пенсії за вислугу років та визначення права на безоплатний проїзд у міському громадському транспорті регулюється різними законодавчими актами, та призначення пенсії за вислугу років не надає автоматичного права на безоплатний проїзд у міському громадському транспорті по досягненню пенсійного віку. Враховуючи вищевикладене, посвідчення позивача з визначенням виду пенсії: «За вислугу років», не дає права на безоплатний проїзд. Право на безоплатний проїзд надає пред`явлене пенсійне посвідчення з зазначенням виду пенсії: «За віком». Статтею 21 Закону України «Про порушення прав споживачів» визначено в чому полягають порушені права споживача - Права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Обставини, які зазначає позивач у п. 4 ст. 21 принципу рівності сторін договору, учасником якого є споживач, не відносяться в контексті зобов`язань підприємства надавати послуги пасажирам по принципу рівності з посвідченням отримувача пенсії «За вислугу років» та «За віком». Користуватися послугами з перевезення міським транспортом загального користування, які надає підприємство можуть всі пасажири однаково рівно, незалежно від віку, статі, віросповідання, етнічного походження мови тощо. А користуватися оплатно чи безоплатно це обов`язок пасажира надати всі підтверджуючі документи або грошові кошти. Порушення прав споживача передбачає дії, що порушують законодавство або умови договору, наприклад, відмова в обслуговуванні, продаж неякісного товару чи надання послуги, а також неналежна інформація про товар чи послугу. Послуга з перевезення позивачу надана в повному обсязі, порушень з боку підприємства таких як відмова надати послуги чи надано не в повному обсязі, чи не надано взагалі - не має. Рівність прав споживачів полягає в тому, що всі споживачі мають однакові права на захист, отримання якісної та безпечної продукції, достовірної інформації та можливість відшкодування шкоди, незалежно від особистих характеристик чи обставин. Це право є універсальним і застосовується до всіх громадян, які купують товари чи послуги для особистих потреб. Рівність прав споживачів полягає не в тому, що вони ними всі користуються, а в тому, що ці права всім надані. З моменту отримання послуги, посадки в транспорт підприємства, до наступної зупинки настає обов`язок пасажира, зокрема позивача, підтвердити своє право на безоплатний проїзд або сплатити кошти згідно п.3.6. та згідно підпункту 5 п.7.8. пасажиру забороняється здійснювати поїздку без оплати її вартості або без пред`явлення посвідчення особи встановленого зразка (у разі пільги щодо проїзду). Отже, пенсіонери за вислугу років не мають права на безкоштовний проїзд лише на підставі свого статусу, оскільки ця пільга поширюється на пенсіонерів за віком. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як вже встановлено судом, вина підприємства у порушенні прав позивача не доведена, не підтверджена, тому і настання моральної шкоди відсутнє та не підлягає відшкодуванню. Тому заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам. У зв`язку з відмовою у задоволені позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, також не підлягають стягненню з відповідача понесені судові витрати.

Outcome: dismissed