Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

В листопаді 2025 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який навчається посилаючись на те, що вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області у справі № 608/2304/24 було розірвано. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 19.03.2025 року у згаданій справі № 608/2304/24 з відповідача стягнуто в її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в загальному розмірі 10 000 гривень. Вказує, що на даний час їхній спільний син - [PERSON] , [INFO] досягнув повноліття, у зв`язку з чим сплата аліментів на його утримання за вказаним вище судовим рішенням припинилася. Проте, син продовжує навчання за контрактом на денній формі здобуття освіти у Західноукраїнському національному університеті за спеціальністю «072 Фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок», що підтверджується відповідними договорами та квитанціями про оплату навчання. У зв`язку з навчанням на денній формі здобуття освіти син позбавлений можливості працювати та отримувати власний дохід, адже основну частину часу він проводить у навчальному закладі, відвідуючи лекції та семінари, виконує значний обсяг самостійної роботи, готується до заліків та іспитів. Це об`єктивно унеможливлює поєднання навчання з повноцінною трудовою діяльністю. У зв`язку з відсутністю власних доходів, а також високими витратами, пов`язаними із навчанням за контрактом, син перебуває повністю на її утриманні. Всі витрати, пов`язані з оплатою вартості навчання, забезпеченням проживання, харчуванням, придбанням навчальної літератури та канцелярського приладдя та іншими життєво необхідними потребами, здійснюються нею її власними силами. Відповідач, незважаючи на наявність стабільного доходу та можливість надавати дитині матеріальну допомогу, добровільно її не надає, участі у фінансуванні витрат сина не бере, про що свідчить відсутність будь-яких перерахувань або допомоги після досягнення дитиною 18-річного віку. При цьому їй відомо, що відповідач є працездатним, отримує стабільні доходи, що дозволяє йому виконувати свій обов`язок з утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, без шкоди для свого матеріального становища. У зв`язку з викладеними обставинами, відсутністю добровільного виконання відповідачем свого обов`язку щодо матеріального утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та неможливістю забезпечити належний рівень життя і навчання дитини власними силами без додаткової фінансової підтримки з боку батька, вона змушена звернутися до суду з метою захисту прав та інтересів свого сина. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Свірський Т.В. в судове засідання не з`явилися, на адресу суду поступила заява про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає, раніше подано відзив на позовну на заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Суд, враховуючи подані сторонами та представником позивачки адвокатом заяви, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних мотивів. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала з [PERSON] у шлюбі з 14 лютого 2002 року, який було розірвано рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 листопада 2024 року у справі № 608/2304/24. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 19.03.2025 р. у згаданій справі № 608/2304/24 з відповідача стягнуто в користь позивачки аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в загальному розмірі 10 000 гривень, з яких: 5 000 гривень (але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму) на утримання дитини - [PERSON] ; 5 000 гривень, (але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму) на утримання дитини - [PERSON] . Судом встановлено, що на даний час син сторін - [PERSON] , [INFO] , що стверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18 липня 2024 року, досягнув повноліття, у зв`язку з чим сплата аліментів на його утримання за вказаним вище судовим рішенням, припинилася. [PERSON] продовжує навчання за контрактом на денній формі здобуття освіти у Західноукраїнському національному університеті, за спеціальністю «072 Фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок», що підтверджується відповідними договорами та квитанціями про оплату навчання. У зв`язку з навчанням на денній формі здобуття освіти [PERSON] позбавлений можливості працювати та отримувати власний дохід, оскільки основну частину часу він проводить у навчальному закладі, відвідуючи лекції та семінари, виконує значний обсяг самостійної роботи, готується до заліків та іспитів. Це об`єктивно унеможливлює поєднання навчання з повноцінною трудовою діяльністю, яка б забезпечила достатній рівень матеріального забезпечення для покриття щоденних потреб та витрат на оплату навчання. У зв`язку з відсутністю власних доходів, а також високими витратами, пов`язаними із навчанням за контрактом, син перебуває на утриманні позивачки. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку коштів на утримання сина на період навчання не надає, попри те, що він є працездатним, здоровим, він працює та взмозі утримувати сина, оскільки має стабільний дохід, оскільки працює на посаді керівника патронатної служби апарату Чортківської районної військової адміністрації, проте також сплачує аліменти ще і на неповнолітню дочку - [PERSON] згідно рішення суду. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років (Постанова Верховного суду від 16.02.2022 року у справі №381/2423/20(провадження №61-17937св21). Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років,- 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналогічна правова позиція висвітлена у поставі Верховного Суду від 24.01.2019р. у справі № 225/1447/16-ц, постанові Верховного суду від 23.01.2019р. у справі № 295/12364/16-ц. У відповідності до частини 3 статті 181 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд враховує матеріальне становище відповідача, той факт, що син сторін - [PERSON] , навчається на денній формі навчання, що є тими істотними обставинами, які надають право позивачці, і відповідно повноваження суду, визначити аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у певному розмірі, яку суд визначає, за досліджених судом фактів, як 1/6 частки усіх видів доходу(заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною двадцяти трьох років. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1331, 20 гривень судового збору.

Outcome: approved