Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

позивач ТОВ "Фінансова компанія "Сіті колект" звернувся у суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 26 січня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 3415291 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до розділу 1 Кредитного договору, позичальнику надано кредит на засадах строковості, повторності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених договором. Згідно з умовами Договору кредиту, кредит надається в сумі 10 000,00 грн. строком на 360 днів, стандартна процентна ставка - 1,99 % на день. ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало Позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] . Відповідач здійснював часткову оплату за зобов`язанням, чим підтвердив прийняття умов кредитного договору, який створив для нього цивільні права та обов`язки. 26.10.2023 між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК ПРОФІТ" було укладено Договір факторингу № 26102023, за яким первісний кредитор відступив товариству "ФК ПРОФІТ" право вимоги за кредитним договором. Надалі ТОВ "ФК ПРОФІТ" відступило право вимоги за Кредитним договором ТОВ "ФК "Сіті Колект" відповідно до договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025. З умовами цього договору ТОВ "ФК ПРОФІТ" відступає (передає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги кредитора за визначеними кредитними договорами, сплативши ТОВ "ФК ПРОФІТ" грошові кошти в розмірі ціни відступлення, у порядку та строки, встановлені договором. Згідно з додатком (Реєстр боржників) до договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025, заборгованість відповідача за кредитним договором № 3415291 становить 53 239,92 грн. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача за кредитним договором № 3415291 від 26.01.2023 року становить 53 239,92 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 9 999,99 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 43 239,93 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 53 239,92 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва30 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне. Судом встановлено, що 26 січня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 3415291 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом Х363, тобто у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до пунктів 1.2, 1.3, 1.4 Договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалось надати [PERSON] грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 10 000 гривень, строк кредиту 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту у випадку не можливості зарахування платежу на зазначену платіжну карту з будь-яких причин, які не залежать від Товариства (в тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки). Суму кредиту (його частину) товариство перераховує протягом двох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору. Сторонами кредитного договору також підписано Паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого ними погоджено орієнтовну сукупну вартість наданого кредиту, строк кредиту та суми нарахованих процентів. На виконання умов договору № 3415291 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.01.2023 року ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» 26.0.2023 року було здійснено переказ коштів в сумі 10 000 грн, які зараховані на картку № [NUMBER] , що підтверджується повідомленням № 20240228-871 від 28.02.2024. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Суд вважає доведеним факт укладення договору № 3415291 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та виконання ТОВ «Лінеура Україна» свого зобов`язання щодо надання коштів у сумі 10 000 грн. Цей кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за договором № 3415291 від 26.01.2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з яким [PERSON] на виконання умов договору кошти не сплачував, внаслідок чого станом на 09.12.2025 року у неї виникла заборгованість у розмірі 53 239,92 грн, з яких 9 999,99 грн за тілом кредиту та 43 239,93 грн проценти за користування кредитом. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 26.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» (Кредитор) та ТОВ «ФК ПРОФІТ» (Новий кредитор) було укладено Договір відступлення прав вимоги № 26102023, згідно з яким кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаним у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Крім того встановлено, що 09.09.2025 між ТОВ «ФК ПРОФІТ» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» (Фактор) укладено Договір факторингу № ДО-20250909/001, відповідно до якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту Фінансування (ціну договору) за відступлення прав вимоги у порядку та у строки встановлені цим договором. Відповідно до платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 1 від 17.09.2025, витягу з реєстру боржників до договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» набуло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 53 239,92 грн, з яких 9 999,99 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту та 43 239,93 грн. - сума заборгованості за відсотками. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язань за Договором, укладеним ним в електронній формі, право вимоги за яким набув позивач. Заперечень проти позовних вимог відповідач не скерував та не спростував розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення позики чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором у заявленому розмірі 53 239,92 грн: з яких 9 999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту; 43 239,93 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133ЦПК України). Відповідно дост.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд зазначає, що відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, вказані вище, складність та категорію справи, відсутність заперечень з боку сторони відповідача щодо розміру витрат, а також положення ЄСПЛ та практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд вважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 3000,00 грн., що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі.

Outcome: approved