Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якої діє [PERSON] , звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. Заяву обґрунтовано тим, що рішенням суду від 02.02.2026 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання зобов`язання припиненим. До закінчення судових дебатів стороною відповідача заявлено про розподіл судових витрат, про що буде подано клопотання із доказами протягом п`яти днів з дати оголошення судового рішення по суті справи. Розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу склав 76860,00 грн, що підтверджується Договором про надання професійної правничої допомоги №17-ЮП від 28.05.2025, додатковою угодою № 2 від 07.10.2025 до договору, актом наданих послуг № 3 від 09.02.2026, рахунком № 3 від 09.02.2026. Згідно з домовленостями між адвокатом та клієнтом (відповідачем), пункт 6 додаткової угоди передбачає оплату наданих послуг протягом 10 банківських днів з дати набрання законної сили рішенням у справі. Оскільки рішення від 02.02.2026 року у даній справі законної сили наразі не набрало, фактична оплата наданої професійної правничої допомоги ще не відбулась. Щодо ціни позову та значення справи для відповідача, фактичний розмір зобов`язання, про припинення якого просив позивач, становить 15020,90 доларів США, що з урахуванням курсу долару станом на дату розгляду справи, становить приблизно 646000 гривень. Оскільки виконання рішення у справі №766/71/16-ц ще не відбулось, вартісне вираження значення поточної справи для відповідача становить 15020,90 доларів США або приблизно 646000 гривень, оскільки у разі задоволення позову [PERSON] , відповідач був би позбавлений прав кредитора. Відтак розмір судових витрат співмірний із значенням справи для сторони відповідача та складає приблизно 10% від фактичної ціни даної справи для відповідача. У зв`язку з цим, заявник просить ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат. Стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 76 860,00 грн. 27.02.2026 року [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє [PERSON] , надав до суду заяву, згідно якої позивач із вказаною заявою не погоджується і вважав її необґрунтованою. Відповідач не подав у відповідності до норм процесуального законодавства попередній розрахунок суми судових витрат, у зв`язку із чим втратив право на їх відшкодування. Щодо заявленої до відшкодування суми судових витрат на правничу допомогу зазначив наступне. Позивач вважав, такий розмір оплати вартості години необґрунтовано завищеним, виходячи із того, що справа № 766/7967/21 не є справою значної складності, не містить великого обсягу матеріалів, в ній не є необхідним здійснювати складні розрахунки. Таким чином, є необґрунтовано завищений обсяг часу, витрачений на ознайомлення із матеріалами справи № 766/7967/21. Матеріали справи містять позов, викладений на 4 сторінках і доданих до нього 11 додатків у вигляді документів, на вивчення яких достатньо однієї години. Також не є обґрунтованими заявлені до відшкодування витрати, які на надання послуги у вигляді підготовки до судових дебатів, на що, як вказав представник відповідача, він витратив 1 годину. По-перше, письмові дебати стороною відповідача до матеріалів справи не надавалися. По-друге, виступ представника в дебатах був обмежений змістом вже оформлених та поданих до суду пояснень і тривав не більше 5 хвилин. Таким чином, надання цієї послуги, тобто виконання цього виду робіт в рамках договору, не було необхідним. Заявлений до стягнення «гонорар успіху» є неспівмірним із складністю справи та часом, який був витрачений адвокатом на участь у справі як у вигляді підготовки процесуальних документів, так і участі у судових засіданнях. Судове засідання, в якому представник приймав участь, було одне і тривало воно менше години. Загалом на цю справу об`єктивно адвокатом витрачено не більше 4 годин. Таким чином, заявлений розмір витрат є не співмірним із складністю справи та обсягом витрачено адвокатом на неї часу. У зв`язку з цим, позивач просив відмовити у задоволенні заяви. 02.03.2026 року [PERSON] надав до суду додаткові пояснення до заперечень. Зазначив, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Таким чином, домовленість між відповідачем та його представником, поза межами ціни договору у вигляді «гонорару успіху» не може впливати на зобов`язання щодо відшкодування цієї домовленості між ними, так як він не є стороною цього договору. Сторони в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, неявка сторін не перешкоджає вирішенню питання щодо ухвалення додаткового рішення. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Рішенням суду від 02.02.2026 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання зобов`язання припиненим. Повний текс рішення суду виготовлений 09.02.2026 року. За змістом частини 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), а докази витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, подаються протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Заяву про ухвалення додаткового рішення у справі з підстав стягнення витрат разом з доказами цих витрат через підсистему «Електронний суд» подано 16.02.2026 року, тобто суд приходить до висновку, що вказана заява подана у межах строку встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, якою передбачено подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підстав для залишення зазначеної заяви без розгляду чи поновлення строку на подання відповідних доказів судом не вбачається. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача суду надано: - договір про надання правничої допомоги №17-ЮП від 28.05.2025 року, який укладений між [PERSON] та адвокатом Амельохіним Антоном Андрійовичем; - додаткову угоду № 2 від 07.10.2025 до договору про надання правничої допомоги №17-ЮП від 28.05.2025 року, згідно якої зазначено, що згідно п.4 вартість послуг адвоката щодо аналізу та підготовки документів, консультацій, підготовки та участі в судових засіданнях становить 150 доларів США за годину, що в гривневому еквівалентів дорівнює 6300 грн за годину; згідно п.5 фіксована сума, у разі позитивного рішення для клієнта (повної відмови у задоволенні позову) в суді першої інстанції, становить 750 дол. США, що в гривневому еквівалентів дорівнює 31500 грн; згідно п.6 оплата наданих послуг здійснюється клієнтом на розрахунковий рахунок адвоката протягом 10 банківських днів з дати набрання законної сили рішення у справі №766/7967/21 на підставі рахунку-фактури, який направляється адвокатом у гривневому еквіваленті до курсу валюти, в якій сторони погодили вартість послуг; - акт наданих послуг №3 від 09.02.2026 року, згідно якого адвокатом були надані наступні послуги: ознайомлення із матеріалами справи № 766/7967/21, формування правової позиції - 2 години (12 600,00 грн); роз`яснення Клієнту юридичної позиції та перспектив розгляду справи - 0,8 годин (5040,00 грн); підготовка та викладення пояснень по справі для суду (на стадії "розгляд по суті») - 3 години (18 900,00 грн); підготовка до судових дебатів - 1 година (6300,00 грн); участь у судовому засіданні 21.06.2026 року - 0,4 години (2520,00 грн); фіксована сума у разі позитивного рішення (відмова від задоволення позову) - (31 500,00 грн). Загальна вартість наданих послуг склала 76 860,00 грн; - рахунок на оплату №3 від 09.02.2026 року. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16листопада 2022року у справі № 922/1964/21. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20) та від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19 (провадження № 61-14735св20). Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок заявника має бути встановлено, що його заява не підлягає задоволенню, такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з врахуванням того, чи виник у заявника обов`язок зі сплати таких витрат та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial