Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

У поданій в суд заяві позивач [PERSON] просить визнати відсутнім право оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на земельну ділянку з кадастровим номером 5622687000:04:001:0046, яке було зареєстроване за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на підставі додаткової угоди до договору оренди землі від 30.01.2024. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач користується належною позивачу земельною ділянкою без належної на те правової підстави, оскільки [PERSON] , є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території колишньої Уїздецької сільської ради Рівненського (колишнього Здолбунівського) району Рівненської області, з кадастровим номером 5622687000:04:001:0046 площею 1,3168 га. Зазначена земельна ділянка належать позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.01.2025 №91/2024, та була успадкована нею після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказуючи, що додатковою угодою від 30.01.2024 строк оренди було продовжено до 30.01.2031 та оскільки як слідує з додаткової угоди, вона укладена ТОВ «Західна агровиробнича компанія» як орендарем та мамою позивачки, [PERSON] , як орендодавцем, проте вищевказану додаткову угоду від 30.01.2024 [PERSON] не укладала, особисто не підписувала та не уповноважувала інших осіб на її підписання, в тому числі шляхом видачі довіреностей, з нею не узгоджувалося питання щодо продовження строку оренди належної їй земельної ділянки, а тому вона є неукладеною, у зв`язку із чим просить визнати відсутнім право оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на її земельну ділянку. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» подано відзив на позовну заяву від 24.12.2025, відповідно до якого позовних вимог не визнає та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки вважає, що умови договору оренди, із змінами внесеними додатковими угодами, підписання яких [PERSON] позивач заперечує, фактично виконувались сторонами та продовжують виконуватись. Позивач отримувала орендну плату, чим підтвердила наявність договірних відносин між нею та ТОВ «Західна агровиробнича компанія». В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Представник позивача адвокат Казмірчук М.М. подала заяву від 24.02.2026, у якій позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити, розгляд справи проводити без її участі та участі позивача. Представник відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву від 12.01.2026, якою позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити без її участі. З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території колишньої Уїздецької сільської ради Рівненського району Рівненської області, з кадастровим номером 5622687000:04:001:0046 площею 1,3168 га. Зазначена земельна ділянка належать позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.01.2025. № 91/2024, та була успадкована нею після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . За змістом додаткової угоди від 30.01.2024 до договору оренди землі від 03.09.2014, строк оренди було змінено шляхом викладення п. 3.1 договору оренди в наступній редакції: «Договір укладено строком на 7 (сім) років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди землі…». Як слідує з додаткової угоди, вона укладена ТОВ «Західна агровиробнича компанія» як орендарем та [PERSON] , як орендодавцем. Згідно з ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10.11.2025 у справі №562/140/24, яка 18.11.2025 набрала законної сили, у січні 2024 року [PERSON] достовірно знаючи, що її ніхто не уповноважував діяти від імені власника земельної ділянки з кадастровим номером 5622687000:04:001:0046 - [PERSON] , склала та власноручно в графі "орендодавець" підписала (підробила) від імені [PERSON] офіційний документ - додаткову угоду від 30 січня 2024 року до договору оренди землі від 03 вересня 2014 року про передачу в оренду ТОВ "Західна агровиробнича компанія" строком на 7 (Сім) років земельної ділянки сільськогосподарського призначення (рілля) з кадастровим номером 5622687000:04:001:0046, площею 1,3168 га. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. ст. 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої ст.ст.16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дій, яке порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання зобов`язання в натурі, зміна правовідношення,припинення правовідношення,відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до положень ч.4 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Частина 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» кореспондується із положеннями ч.1 ст.638 ЦК України, відповідно до якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом, як істотні. У частині 1 ст.627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. У постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача. Також, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) зробив висновок про те, що належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача. Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28 лютого 2024 року у справі № 136/2517/18 за вимогою орендодавця до орендаря про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом витребування земельної ділянки від орендаря. Таким чином, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, оскільки ті обставини, які викладені позивачем в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи належними і допустимими доказами, які не спростовані відповідачем. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved