Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором №010-RO-82-247109661 від 23.12.2023 у сумі 48658 грн. 19 коп., 3028 грн. судових витрат по сплаті судового збору та 7500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 23.12.2023 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] підписано Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010-RO-82-247109661, відповідно до якого банк відкрив картковий рахунок клієнту та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 40 000 грн., з максимальним лімітом в межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 500 000 грн. Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки за договором. Банк надав [PERSON] кредитні кошти в порядку обумовленому договором, а відповідач належним чином не виконує зобов`язання, внаслідок чого станом 21.08.2024 заборгованість за кредитним договором склала 48658,19 грн., з яких: 40000 грн. - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом, 8658,19 грн. - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом. 20.02.2024 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» укладено договір відступлення вимоги №114/2-67-F, відповідно до умов якого АТ«Райффайзен Банк Аваль» передав (відступив) за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача [PERSON] . Ухвалою судді 12.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив провести судовий розгляд за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно засобами поштового зв`язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно із п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач згідно із ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений, відзив не подав, причини неявки в судове засідання не повідомив, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 23.12.2023 [PERSON] було підписано Заяву на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» № 010-RO-82-247109661 (а.с.11). Додатком до заяви про акцепт публічної пропозиції/угоди №CMDPI-1371956 від 29.01.2021 є заява про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010-RO-82-247109661 від 23.12.2023, підписана сторонами електронними підписами (далі - кредитний договір) (а.с. 4-10). Відповідно до п. 2.1 договору банк надає клієнту послугу споживчого кредиту у формі кредитування рахунку. Відповідно до п.2.3. на умовах заяви, з дати встановлення (зміни) поточного кредитного ліміту, клієнт має право, а банк зобов`язаний за умови відсутності коштів на КР надати клієнту в межах поточного ліміту кошти, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Розмір поточного ліміту на дату початку кредитування 40 000 грн., строк кредиту 300 місяців;проценти (за користування кредитом протягом строку кредиту та у разі неповернення клієнтом кредиту в останній день строку кредиту), в т.ч. за користування недозволеним овердрафтом процентна ставка фіксована 45% річних (п. 3.2.1-3.4 Договору). Згідно п. 18 зазначена заява укладена у вигляді електронного документу через систему «Райффайзен Онлайн». Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом «748826». Крім того, [PERSON] було підписано електронним підписом паспорт споживчого кредиту, згідно якого сума/ліміт кредиту становить від 1000 до 300 000 грн., строк кредитування до 300 місяців, з можливістю пролонгації за рішенням кредитодавця, процентна ставка 45 %, тип процентної ставки фіксована, орієнтовна загальна вартість 15640 грн., загальні витрати за кредитом 5640 грн., реальна річна процентна ставка 56,4% (а.с.12-14). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, кредитний договір між банком та відповідачем був укладений в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Докази на підтвердження недійсності вищезазначеного кредитного договору відсутні. З копії виписки по рахунку за період з 23.12.2023 по 21.08.2024 вбачається, що банк виконав свої зобов`язання за договором, відкрив кредитну лінію [PERSON] , а останній частково сплачував заборгованість за договором, що у свою чергу також підтверджує факт укладення кредитного договору (а.с.19-21). Згідно розрахунку заборгованості по картковому кредиту станом на 21.08.2024 заборгованість [PERSON] перед АТ «Райффайзен Банк» склала 48658,19 грн., з яких: 40000 грн. заборгованість за дозволеним овердрафтом; 8658,19 грн. - заборгованість за недозволеним овердрафтом (а.с.22). Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст.1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 20.02.2024 між АТ «Райффайзен банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» укладений договір про відступлення права вимоги №114/2-67-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, у тому числі щодо відповідача на суму 48658,19 грн. (а.с. 23-33). ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» було направлено на адресу відповідача досудову вимогу від 07.08.2025 вих. №1-126702 про погашення заборгованості на суму 48658,19 грн. (а.с.35). Судом ураховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмета доказування задля спростування заявлених позовних вимог, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням відповідних процесуальних дій. Суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] умов кредитного договору № 010-RO-82-247109661 від 23.02.2023 у визначені договором строки, та набуття позивачем права вимоги до відповідача за даним кредитним договором, а відтак позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 48658,19 грн. підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судом встановлено, що позивачем 26.11.2025 укладено договір про надання правничої допомоги №26/11/2025 з Адвокатським бюро «Титаренко Лігал Груп». Відповідно до акта виконаних робіт до замовлення № 1594 від 27.11.2025, Адвокатське бюро, згідно договору про надання правничої допомоги у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 010-RO-82-247109661, надало позивачу послуги вартістю 7500 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про неспівмірність заявленого розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 7500 грн., а тому сума витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 5000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved