Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

24 листопада 2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі- ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі- відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 22 520,00 грн. та судових витрат у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 26 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі- ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 1703233. 30 червня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 30062021, згідно якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги та ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Згідно до Реєстру боржників від 30.06.2021 року до Договору факторингу № 30062021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 12 320,00 гривень, з яких 8000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4320,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Також, 08 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» (далі- ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 02446-10/2020. 21 травня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 21052021 у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до Відповідача в сумі 10 200,00 грн., з яких 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договорами позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 26 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність від нього не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того суд вказує, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК). Головне, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним через недодержання письмової форми в силу прямої вказівки закону. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19. Як встановлено з матеріалів справи, 26 грудня 2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір № 1703233 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 8000,00 грн., строком на 30 днів, зі сплатою відсотків на кожен день користування кредитом у розмірі 1,80%, орієнтовна реальна процентна ставка за весь строк користування кредитом склала 657,00 % річних. Кредитний договір був укладений в електронній формі та підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Також відповідачем електронним підписом підписаний Паспорт споживчого кредиту, що містить Інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Договором виконав повністю та надав грошові кошти в обумовленому Договором розмірі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. 30 червня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 30062021, згідно якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги та ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Згідно до Реєстру боржників від 30 червня 2021 року до Договору факторингу № 30062021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у сумі 12 320,00 гривень, з яких 8000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4320,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1703233 від 26.12.2019 року заборгованість відповідача становить 12 320,00 гривень, з яких 8000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4320,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Також, 08 жовтня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 02446-10/2020. Відповідно до договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 3000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, в порядку та на умовах визначених договором. Кредит надається строком на 20 днів, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730,00 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,00% на добу. Кредит надається клієнту у безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки вказаної клієнтом. 07 листопада 2020 року між сторонами також укладено Додаткову угоду № 2 до Договору про надання фінансового кредиту № 02446-10/2020 від 08.10.2020 року. Згідно умов якого сторони погодили продовжити строк дії договору на термін 30 днів тобто до 07.12.2020 року. 21 травня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 21052021 у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21052021 від 21.05.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до Відповідача в сумі 10 200,00 грн., з яких 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7200,00 грн.- сума заборгованості за відсотками. Отже ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» відступило позивачу право вимоги від [PERSON] належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань, право на одержання яких належить первісному кредитору - ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» на підставі кредитного договору № 02446-10/2020 від 08 жовтня 2020 року, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідачем [PERSON] умови договорів кредиту належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, проценти за його користування. Згідно наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості, з якими погоджується суд, відповідач [PERSON] внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань має заборгованість за кредитним договором № 1703233 від 26 грудня 2019 року у розмірі 12 320,00 грн., з яких 8000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4320,00 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 02446-10/2020 від 08 жовтня 2020 року у розмірі 10 200,00 гривень, з яких 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7200,00 грн. сума заборгованості за відсотками, а всього заборгованість у розмірі 22 520,00 грн. Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договорамиу розмірі 22 520,00 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 3028,00 гривень.

Outcome: approved