Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

До Старосамбірського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що між нею та відповідачем 23 квітня 1994 року було укладено шлюб, зареєстрований Марківською сільської радою Костянтинівського району Донецької області, про що було зроблено відповідний актовий запис №2. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, сторони перестали вести спільне господарство та проживають окремо близько 30 років. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття любові та взаємоповаги, різні погляди на життя та сім`ю. Посилаючись на зазначене, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу прізвище змінити на дошлюбне « [PERSON] ». Ухвалою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 30.10.2025 справу передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Дніпра, до якого вона надійшла 08.12.2025. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2025 суддя Стадченко О.В. визначена для розгляду цієї справи. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 12.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачка не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у спосіб, визначений ЦПК України, відзив на позовну заяву не надав. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд приходить таких висновків. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 23 квітня 1994 року Марківською сільської радою Костянтинівського району Донецької області зареєстрований шлюб між громадянином України [PERSON] , [INFO] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , яка пісня реєстрації шлюбу набула прізвища « [PERSON] », актовий запис №2 (свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] , видане повторно Старосамбірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 09.08.2024 (а.с.4). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі - сплачений позивачем судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved