Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

У липні 2025 року позивач ТОВ «Світ Фінансів», в особі директора Демченко О.В., звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою, в якій позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача прострочену заборгованість за договором кредитної лінії № 13/MK31/2007-840 від 21.12.2007 за період з 20.07.2022 по 20.12.2022 у розмірі 9 636,34 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 09.07.2025 складає 403 244,211 грн та стягнути солідарно судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що 21.12.2007 між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 13/МК31/2007-840, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 117 000 доларів США на придбання квартири. Відповідач [PERSON] поручився перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань згідно договору та зобов`язався відповідати перед кредитором у тому ж об`ємі, що і позичальник. Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши можливість відповідачеві-1 користуватися кредитними коштами, однак позичальник не в повній мірі повернула отримані кошти та не сплатила кошти за користування кредитом. В подальшому між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Світ Фінансів» укладено договір відступлення права вимоги № GL3N212458, за яким останній отримав право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 13/МК31/2007-840 та договорами забезпечення, в тому числі до [PERSON] за договором поруки. На підставі ухвали судді від 30.07.2025 Фастівського міськрайонного суду Київської області справу направлено до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 19.09.2025 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовчий розгляд у відкритому судовому засіданні 14.10.2025. З метою повідомлення відповідачів про розгляд справи судове засідання у даній справі відкладалось неодноразово. 17.12.2025 ухвалою судді закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача Герасимчук А.В. про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи за зареєстрованими адресами проживання та адресами, вказаними в позові, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертались, тому суд ухвалив провести у справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Судом встановлено наступне. 21.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 13/МК31/2007-840, відповідно до умов якого банк зобов`язався відкрити позичальнику кредитну лінію в сумі 117 000 доларів США терміном на 180 місяців з 21.12.2007 по 20.12.2022. Згідно із п. 3.1.2 договору кредитної лінії № 13/МК31/2007-840 відсотки за користування кредитом нараховуються банком наступним чином: 3.1.2.1 починаючи з дати надання Кредиту відсотки за користування Кредитом встановлюються у розмірі 14,4% річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 дням. Позичальник повинен сплачувати відсотки за користування кредитом згідно з Графіком. 3.1.2.2 у випадку прострочення виконання зобов`язання у відношенні повернення кредиту у строк, обумовлений п. 4.1.1. цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування Кредитом або його частини, (якщо зобов`язання частково виконані Позичальником) у розмірі 14,4 % річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 (триста шістдесят) дням. 21.12.2007 між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до договору кредитної лінії № 13/МК31/2007-840 від 21.12.2007, відповідно до п. 4 якого ціль траншу - для придбання трикімнатної квартири, розташованої на 1-му поверсі 2-поверхового житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] . Заборгованість по поверненню траншу має бути сплачена згідно графіка, який знаходиться в додатку № 1 до додаткової угоди № 1 до договору кредитної лінії № 13/MK31/2007- 840 від 21.12.2007. Позичальник отримав кредит у сумі 117 000 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 176 від 21.12.2007 та меморіальними валютними ордерами № 1 від 21.12.2007. З метою забезпечення виконання зобов`язань, що витікають з договору кредитної лінії № 13/МК31/2007-840 від 21.12.2007, 21.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якої є трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Крім того, 21.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався відповідати перед Кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що витікають з договору кредитної лінії № 13/МК31/2007-840 від 21.12.2007. Станом на дату звернення з цим позовом прострочена заборгованість за кредитним договором за період з 20.07.2022 по 20.12.2022 становить - 9 636,34 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 09.07.2025 складає - 403 244,21 грн. 09.01.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Світ Фінансів» укладений договір № GL3N212458 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений 10.01.2020 Михайленком С.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстровий № 9, відповідно до яких до ТОВ «Світ Фінансів» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором й договором іпотеки та до [PERSON] за договором поруки. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За правилом ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов`язань і при цьому водночас має зобов`язальний, договірний характер, то на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов`язання та про договори (розділ І та II кн. 5 ЦК України). Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. З матеріалів справи вбачається, що позикодавець та позичальник узгодили істотні умови договору: розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача-1 на укладання договору на таких умовах. Наявність підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому встановлюється воля останніх. Позикодавець надавши відповідачу кредитні кошти зобов`язання за договором виконав, а позичальник та поручитель порушили взяті на себе зобов`язання та не в повній мірі повернули отримані кошти з відсотками за користування. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. У статті 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема кредиту, не суперечить чинному законодавству. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2025 у справі № 718/6/23 (провадження № 61-15661св23) зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів. Тому внаслідок відступлення права вимоги, за відсутності в імперативній нормі приватного права заборони на відступлення (купівлю-продаж, міну, дарування майнових прав) права вимоги, не відбувається будь-якого порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу боржника. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог шляхом надання доказів є однією з основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України). Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості, що виникла внаслідок порушення договірних зобов`язань. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі по 3 024,33 грн з кожного.

Outcome: approved