Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

14 січня 2026 року з Автозаводського районного суду м. Кременчука до Кобеляцького районного суду Полтавської області за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що 06.05.2016 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 18. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 31.12.2024 року між сторонами склалися неприязні відносини на грунті різних поглядів на життя та психологічної несумісності. З того часу між ними відсутні шлюбні стосунки. Спору щодо поділу спільного майна та утримання дитини немає. Таким чином, позивач [PERSON] прохав суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 06.05.2016 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 18. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04 грудня 2025 року цивільну справу передано на розгляд до Кобеляцького районного суду Полтавської області за підсудністю (а.с.19). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15 січня 2026 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.23-24). Позивач [PERSON] прохав здійснювати розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Після розлучення прохала залишити прізвище « [PERSON] » та стягнути з неї 50 відсотків судового збору. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом установлено, що 06 травня 2016 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , громадянином Федеративної Республіки [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 18. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки 31.12.2024 року та відновлювати їх позивач наміру не має. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що після розірвання шлюбу відповідачці необхідно залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні, в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Враховуючи зазначене, позивачу з державного бюджету необхідно повернути 50 відсотків сплаченого судового збору, а інші 50 відсотків - стягнути з відповідача.

Outcome: approved