Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №101194490 від 14.09.2021 в розмірі 108 750 грн., за кредитним договором №75128579 від 24.08.2021 в розмірі 33 247.02 грн., а всього 141 997.02 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] в електронному вигляді укладено Договір №101194490, на підставі якого відповідачем отримано кредитн кошти в розмірі 15000,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 4500 грн., які нараховуються за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Стандартна (базва) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Також 24.08.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронному вигляді укладено Договір №75128579, відповідо до умов якого відповідач отримав позику 10 350 грн. Зі сплатою процентів у розмірі 1.99%, яка нараховується за кожен день користування позикою. Позикодавці виконали взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладених договорів. Відповідач, в свою чергу, неналежним чином не виконав свої зобов`язання за договорами, внаслідок чого утворилася заборгованість. 29.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір №29-12/2021-45, за яким ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №101194490. 10.01.2023 було укладено Договір №10-01/2023 відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відстуило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором №101194490. 27.01.2022 було укладено Договір №27/01/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до позичальника за Договором №75128579. 10.01.2023 за договором №10-01/2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитним договором №75128579. Загальний розмір заборгованості складає 141 997.02 грн., з яких: 1) за договором №101194490 від 14092021 в розмірі 108 750 грн. (15000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 93 750 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дау відступлення права вимоги); 2) за договором №75128579 від 24.08.2021 в розмірі 33 247.02 грн. (10 350 грн. заборгованість за тілом кредиту, 22 707.61 грн. заборгованість за проентами на дату відступення права вимоги, 165.60 грн. інфляційні збитки, 23.81 грн. нараховані 3%). Оскільки відповідач добровільно не погашає заборгованість, представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 05.12.2025 справу визнано малозначною на підставі п.2 ч.6 ст. 19 ЦПК України та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. 22.12.2025 від відповідача надійшов відзив на позов, згідно з яким він заперечує проти позвних вимог, з наступних підстав. Відповідач зазначив, що позивач порушив правила об`єднання позовних вимог, оскільки заявляє вимоги по трьом різним кредитним договорам, кожен із яких породжує різні взаємні права та обов`язки. Також відповідач вважає, що розмір заборгованості не відовідає вимогам чинного законодавства, а саме ст.ст. 1048, 1050, 1054 ЦК України, зокрема, щодо неможливості нарахування процентів поза межами строку кредитування. Посилання позивача на автоматичну пролонгацію строку кредитування лише на підставі факту неповернення кредиту є безпідставним, оскільки невиконання зобов`язання не може вважатися правомірною підставою для продовження строку договору. Вказав, що заявлений розмір процентів є явно неспівмірним із сумою основного боргу, що порушує принципи справедливості, добросовісності та розумності, закріплені у статтях 3, 509, 627 ЦК України, та створює істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Крім того, відповідач зазначив, що позивач вказує, що кредитний договір 75128579 містить посилання на його паспорт № [NUMBER] , який на момент укладання договору був недійсним, тобто використання реквізитів недійсного паспорту свідчить про відсутність належної ідентифікації особи позичальника. Також матеріали справи не містять доказів проходження відовідачем належної ідентифікації відповідно до умов чинного законодавства. 30.12.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якої представник зазначив, що порушень правил об`єднання позовних вимог не було, оскільки предметом спору по справі є стягнення заборгованості з боржника [PERSON] стягувачем ТОВ «Коллект Центр». В позовній заяві зазначені спірні невиконані договори, з однаковим порядком укладання, до одного відповідача, одним позивачем, що дає підстави для подання відповідної позовної заяви з метою процесуальної економії. Також представник позивача вказав, що договори було укладено згідно з п.3 ч.1 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», і підписані Позичальником електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавців, що прирівнюється до договорів, укалдених у письмовій формі. Згідно з положеннями Законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронну комерцію» різниця між Одноразовий ідентифікатор та Електронного Цифрового Підпису полягає в способі ідентифікації підписувача та ступеня захисту такого підпису. Тобто, юридично вони мають однакову силу. Договір про споживчий кредит та договір позики було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а не електронно-цифровим підписом. Враховуючи вищенаведене, правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між первісними кредиторами та Відповідачем укладено електронний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений (Відповідний висновок також наявний у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19, провадження № 61-1602св20). Відповідач ідентифікував себе в інформаційнотелекомунікаційній системі кредитодавця; надав відповідні дані для заповнення формуляра заяви-анкети (ПІП, РНОКПП, місце проживання, телефон, дані паспорту, номер платіжної картки та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором погодився з запропонованими умовами договору та підписав їх. Також представник позивача акцентував увагу, що відповідно до наданих розрахунків заборгованості вбачається, що відповідачем здійснювались погашення за отриманими кредитними коштами за вказаними кредитними договорами, що, у свою чергу, фактично вказує на підтвердження волевиявлення Відповідача на укладення договорів та погодження всіх умов договору. Доказів того, що персональні дані відповідача були використані товариством або іншими особами для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем до суду не надані, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність укладених договорів. Посилання відповідача на невірне зазначення даних паспорта, а саме старих даних паспорту є безпідставним, оскільки дані при заповненні заявки на отримання кредиту вносились особисто Позичальником, та не змінювались Позикодавцем. Відповідачем не надано жодного доказу того, що ним оспорювалися зазначені вище кредитні договори раніше. Відповідач не був позбавлений можливості відповідно до статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення кредитора в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно з цим договором та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Проте, у вказаний строк відповідач від договору не відмовлявся, жодних заперечень щодо його змісту не висловлював, що свідчить про його згоду з умовами укладеного договору. Щодо надання кредитних коштів представник позивача вказав, що квитанція та довідка про перерахування в матеріалах справи є належним доказом видачі грошових коштів на виконання умов Кредитного Договору. Також предстанвиком позивача на підтвердження вказаних обставин та спростування заперечень відповідача було заявлено клопотання про витребування доказів щодо надання кредитних коштів відповідачу. Щодо розрахунку заборгованості за договором №101194490 представник позивача зазначив, що до позовної заяви надано три розрахунки заборгованості, з яких вбачається за який період нараховується заборгованість та за якою відсотковою ставкою. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 наведено висновок про застосування норм права, суть якого полягає у тому, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року справа №910/4518/16, зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Підписуючи Договір про споживчий кредит сторони погодили умови повернення позики, в тому числі порядок нарахування процентів по Договору у разі належного та неналежного виконання зобов`язань Позичальником. Умовами кредитного договору сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору. Представник позивача акцентував, що заборгованість відповідача складає: заборгованість за тілом кредиту, процентами за користування кредитними коштами та 3% річних та інфляційні збитки. Пеня, штрафи та комісія позивачем не нараховані та не заявлені до стягнення з відповідача. Стягувачем було у відповідності до домовленостей між Сторонами нараховано відсотки в межах дії даного Договору з урахуванням погоджених умов щодо строку договору та строку нарахування процентів. Щодо розрахунку заборгованості за договором №75128579 У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) вказано, з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. У даному випадку мало місце продовження строку користування позикою саме за ініціативою Позичальника/відповідача та, відповідно, продовжувалось нарахування процентів за користування позикою. Тобто, за понадстрокове користування Позикою нарахування процентів здійснювалось на підставі п. 6.5. Правил виключно в межах передбаченого строку90 днів, з дати останнього погашення 24.09.2021 року та спливу визначеного строку 30 днів (24.10.2021 року), загалом з 24.10.2021 по 22.12.2021 року. Крім того, долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача, складений ТОВ Вердикт Капітал, містить додатково нарахування 3% річних та інфляційних збитків, проведений на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 27.01.2022 року по 23.02.2022 року, включно (по дату застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України), що також повністю відповідає вимогам чинного законодавства України і підлягає стягненню з відповідача. ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість не нараховував, а звернувся до суду з позовом до Боржника про стягнення заборгованості виключно з сумою, яка була передана в рамках підписаного Договору про відступлення права вимоги. З огляду на вищевикладене, оскільки фінансова установа, правонаступником якої за договорами факторингу та відступлення права вимоги є позивач, виконала всі передбачені кредитним договором умови щодо надання відповідачу кредитних коштів, а останній, за укладеним договором вказані грошові кошти отримав, однак свої зобов`язання щодо їх повернення відповідно до умов договору не виконав, хоча таку можливість мав, але без поважних причин цього не зробив, представник позивача вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором, а отже вимога позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу кредиту та заборгованості за відсотками ґрунтується на вимогах закону, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі. Ухвалою суду від 05.01.2026 судом задоволено клопотання представника позивача та витребувано з АТ «Універсал Банк» інформацію та документи щодо належності кредитної картки : №537541хххххх0292, доказів зарахування на неї кредитних коштів у сумі 10 350.00 грн. 24.08.2021, та в сумі 15 000 грн. 14.09.2021. 22.01.2026 та повторно 28.01.2026 до суду надійшла витребувана з АТ «Універсал Банк» інформація. Заперечень на відповідь на відзив від відповідача не надходило. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду не надходило. У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Щодо кредитного договору № 101194490. Судом встановлено, що 14.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] в електронному вигляді укладено Договір №101194490. Вказаний договір підписаний на підставі Анкети-заяви [PERSON] на кредит № 101194490 14.09.2021, в якій ним самостійно введено персональні дані та замовлено отримання кредитних коштів. Відповідно до Довідки про ідентифікацію, даною довідкою підтверджено, що клієнт [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , з яким було укладено договір №101194490 від 14.09.2021, був ідентифікований ТОВ «Мілоан», Акцепт договору позивачльником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): R35263, дата відпарвки ідентифікатора позичальнику 14.09.2021, номер телефону, на який відправлено - [NUMBER] . Відповідно до умов Договору №101194490, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. 1.2. Сума (загальний розмір) кредиту становить 15000.00 грн. у валюті: Українські гривні. 1.3. Кредит надається строком на 30 днів з 14.09.2021 (строк кредитування). 1.4. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 14.10.2021. 1.5. Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 6000.00 грн. в грошовому виразі та 5,896.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 21000.00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. 1.5.2. Проценти за користування кредитом: 4500.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 1.6. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 1.7. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. 2.1. Кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок. Відповідно до п. 2.2.2 Договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору. Відповідно до п. 2.2.3 Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 Договору. Стандартна (базова) ставка не є підвищеною. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. Підпункт 2.3.1.1 передбачає Пролонгацію на пільгових умовах. Підпункт 2.3.1.2. Договору визначає Пролонгацію на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. Відповідно до п. 2.3.2 Розділ 2.3 Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, і яка(і) полягає(ють) у наступному: а) здійснені платежу(ів) Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п. 2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил; б) продовженні користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п. 1.3, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2 Договору. Після настання зазначених в пунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п. 1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п. 1.4 змінюється пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується Кредитодавцем в особовому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення. 6.1. Цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. 6.2. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMSповідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMSповідомлення для Позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству. 6.5. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Також 14.09.2021 [PERSON] електронним одноразовим ідентифікатором підписано паспорт споживчого кредиту №101194490. На виконання умов укладеного договору №101194490 позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 15 000,00 грн. Дана обставина підтверджується квитанцією від 14.09.2021, відповідно до якої 14.09.2021 здійснено переказ грошових коштів на картковий рахунок [NUMBER] , який належить позичальнику, у сумі 15 000,00 грн., призначення кредитний договір №101194490. Також з витребуваної судом інформації з АТ «Універсал Банк» вбачається, що картка [NUMBER] належить [PERSON] . З виписки з рахунку також підтверджується зарахування 14.09.2021 кредитних коштів в сумі 15 000 грн. 29.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 29-12/2021-45, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101194490. 30.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило фінансування на користь ТОВ «Мілоан» відповідно до договору № 29-12/2021-45, що підтверджуться платіжним дорученням №0316900000. Відповідно до розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Мілоан» на момент відступлення права вимоги, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №101194490 становить 66000 грн., з яких 15000 грн. тіло кредиту, 51 000 грн. проценти. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101194490. 28.02.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено Акт зарахування зустрічних однорідних вимог, в тому числі, щодо Договору № 10-01/2023. Відповідно до розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Вердикт Капітал» на момент відступлення права вимоги, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №101194490 становить 108 750 грн., з яких 15 000 грн. тіло кредиту, 93 750 грн. проценти на момент відступлення права вимоги. Щодо кредитного договору № 75128579. 24.08.2021 між ТОВ 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ та [PERSON] в електронному вигляді укладено Договір позики № 75128579. Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 2Ui2fWeV32. Відповідно до умов договору, сума позики 10 350 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка фіксована 1.99 % в день. Знижена процентна ставка/день, % (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) 1.89%, Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день, % (не застосовується в період карантину) 2.70%, Пеня %/день (не застосовується в період карантину) 2.70%. Позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від Договору, Позичальник повідомляє Позикодавця у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) до закінчення строку, передбаченого для відмови від Договору. Протягом 7 календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від Договору, Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю Позику, одержану згідно Договору, та сплатити Проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення (включно) за ставкою, що встановлена п. 2 Договору. (п. 9 Договору) Згідно з п. 10 Договору, позичальник має право достроково виконати Договір, шляхом повернення Позики, сплати Процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, що встановлена п. 2 Договору. Пунктом 12 визначено, цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Відповідно до п.15 Договору, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. Позичальник несе повну відповідальність перед Позикодавцем за повернення Позики, сплату Процентів та належне виконання зобов`язань за цим Договором усім своїм майном. Якщо сума Позики, зазначена в п.п. 2.1. п. 2 Договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування Позикою понад встановлений Договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого користування. (п. 17 Договору) На виконання умов укладеного договору №75128579 від 24.08.2021, [PERSON] перераховнао кошти в розмірі 10 350 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000043639/ТНПП від 12.08.2025, яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (Рішення НБУ про включення до Реєстру платіжної інфрастурктури та видачу ліцензіі? від 27 квітня 2023 року № 21/764-рк), відповідно до умов договору із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, отримувач [PERSON] - ЕПЗ номер [NUMBER] . Також з витребуваної судом інформації з АТ «Універсал Банк» вбачається, що картка [NUMBER] належить [PERSON] . З виписки з рахунку також підтверджується зарахування 24.08.2021 кредитних коштів в сумі 10 350 грн. 27.01.2022 було укладено договір № 27/01/2022, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75128579. 27.01.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило фінансування на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до договору № 27/01/2022, що підтверджуться платіжним дорученням №32465. Відповідно до розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на момент відступлення права вимоги, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 75128579 становить 33 057.61 грн., з яких 10350 грн. тіло кредиту, 22707,61 грн. проценти. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75128579. 28.02.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено Акт зарахування зустрічних однорідних вимог, в тому числі, щодо Договору № 10-01/2023. Відповідно до розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Вердикт Капітал» на момент відступлення права вимоги, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 75128579 становить 33247.02 грн., з яких 10 350 грн. тіло кредиту, 22707.61 грн. проценти на момент відступлення права вимоги; 165.60 грн. інфляційні збитки; 23.81 грн. 3% річних. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Згідно з ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12цього Закону, є оригіналом такого документа. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. (ст. 1046 ЦК України) Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи викладене, а також досліджені судом докази, надані позивачем, суд вважає, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 14.09.2021 було укладено в електронній формі кредитний договір №101194490, та між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 24.08.2021 було укладено в електронній формі кредитний договір №75128579, шляхом підписання їх позичальником одноразовими ідентифікаторами, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Також зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, провадження № 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, провадження № 61-2902св21. Окрім цього, суд зазначає, що без введення відповідачем своїх персональних даних при укладання кредитних договорів, а саме ПІБ, дати народження, РНОКПП, банківської картки, номеру телефону, зареєстрованого місця проживання тощо, первісний стягувач не зміг би знати такі дані та самостійно без волі відповідача перерахувати йому кредитні кошти на належну йому кредитну картку, відкриту в іншому банку. Щодо посилання відповідача на те, що при укладенні кредитного договору 75128579 його ідентифікація не була належним чином здійснена позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», оскільки в договорі зазначено недійсний номер паспорту позичальника, суд їх не бере до уваги, оскільки при укладанні такого договору саме Позичальником самостійно вводяться свої персональні дані, а не позикодавцем. Також враховуючи досліджені судом докази на підтвердження відступлення права вимоги за договором позики, суд зазначає, що відступлення права грошової вимоги ТОВ «Мілоан» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відносно відповідача [PERSON] за договорами №101194490 та №75128579, відповідно, та набуття такого права ТОВ «Коллект Центр» відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов. Щодо заперечень відповідача в тій частині, що позивачем, ТОВ «Коллект Центр», порушено правила об`єднання позовних вимог, пред`являючи позов по двох окремих кредитних договорах, суд зазначає наступне. У відповідності до частини 1 статті 50 ЦПК України, позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки. Згідно з ч. 1 ст.188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Таким чином, нормою процесуального права закріплювалося право позивача об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин. Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому, об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Як роз`яснено у пункті 15постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм процесуального права, є підстави вважати, що умовою об`єднання позовів позивача в одному провадженні є однорідність позовних вимог, спільність предмета позову позивача, спільність підстав позову, прав і обов`язків відповідача/ів та процесуальна доцільність. Отже, із викладеного убачається, що позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, пов`язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин. Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення. Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Коллект Центр» звернулося в суд з позовом до одного відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому містяться позовні вимоги про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами: №101194490 та №75128579. За таких обставин, суд вважає помилковим заперечення відповідача щодо порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, оскільки як встановлено матеріалами справи, кредитні договори було укладено з одним відповідачем, права вимоги по цих кредитних договорах відступлені одній і тій же особі (позивачу по справі), та вимоги, які заявляє позивач, пов`язані підставою виникнення кредитних відносин. Щодо посилання відповідача на те, що нарахування процентів здійснювалось поза межами строку кредитування, суд зазначає, що позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №101194490, з якого вбачається загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника, а саме: відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан» вбачається нарахування відсотків відповідно до п. 1.5.2 та нарахування відсотків відповідно до п.1.6 у розмірі 5,00% ( з урахуванням п. 2.3.1.2 договору на підставі проведеної та погодженої сторонами пролонгації). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 наведено висновок про застосування норм права, суть якого полягає у тому, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). Окрім вказаного, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року справа №910/4518/16, зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Підписуючи Договір про споживчий кредит сторони погодили умови повернення позики, в тому числі порядок нарахування процентів по Договору у разі належного та неналежного виконання зобов`язань Позичальником. Сторонами договору №101194490 в п.п. 2.3.1.1, 2.3.1.2 було погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автоматичну пролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Відтак, кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору. Окрім того, правові висновки щодо застосування відповідної норми права вже викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 і від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17. Також щодо рохрахунку заборгованості по кредитному договору №75128579, суд зазначає наступне. У розрахунку заборгованості як первісного кредитора, так і фактора, чітко вказано, з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Як вбачається з доданого до позовної заяви та наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», в якому детально (поденно) відображені усі проведені за Договором надання позики операції та нарахування процентів і формування заборгованості відповідача за період з 24.08.2021 по 22.12.2021, тобто мало місце продовження строку користування позикою саме за ініціативою Позичальника /відповідача та, відповідно, продовжувалось нарахування процентів за користування позикою. Тобто, за понадстрокове користування Позикою нарахування процентів здійснювалось на підставі п. 6.5. Правил виключно в межах передбаченого строку90 днів, з дати останнього погашення 24.09.2021 та спливу визначеного строку 30 днів (24.10.2021 року), загалом з 24.10.2021 по 22.12.2021. Крім того, долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача, складений ТОВ Вердикт Капітал, містить додатково нарахування 3% річних та інфляційних збитків, проведений на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 27.01.2022 по 23.02.2022, включно (по дату застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України), що також повністю відповідає вимогам чинного законодавства України і підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, нарахування відсотків, заявлених до стягнення з відповідача, проведене з дотриманням умов Договору позики №75128579 та Правил, відтак є правомірним та законним. Стягувачем було правомірно та у відповідності до домовленостей між Сторонами, що викладені в даному Договорі, нараховано відсотки в межах дії даного Договору з урахуванням погоджених умов щодо строку договору та його пролонгації. Щодо посилання відповідача на те, що розмір процентів є явно неспівмірним із сумою основного боргу, суд зазначає, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитних договорів, в тому числі, щодо розміру проценів та порядку їх нарахування. Підписанням цих договорів він погодився з такими умовами договорів. Зустрічних позовних вимог про визнання договорів або оермих їх пунктів незаконними не заявляв. Таким чином, відповідач не спростував ані факту укладення кредитних договорів в електронній формі, ані факту одержання ним кредитних коштів. Крім того, свого контррозрахунку суми заборгованості ним надано не було. Клопотань про призначення судово-економічної експертизи не заявляв. Також не було надано доказів належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань. Крім того, матеріали справи містять належні докази щодо надання ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Мілоан» грошових коштів [PERSON] . Водночас, наявні у справі докази вказують на те, що всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання та не повернув позичені кошти ні первісним позикодавцям, ні правонаступнику після відступлення позивачу права грошової вимоги, та не сплатив проценти. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, на підставі частини другої статті 530 ЦК України кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19). Таким чином, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2422.40 грн. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 2422.40 грн. Також представником позивача заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 25 000 грн. Відповідно до частини 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Частинами 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний суд в постанові №275/150/22 від 13.03.2025 зробив висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На підтвердження понесення витрат на правову допомогу надано Договір №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс»; тарифи на послуги; заявку на надання юридичної допомоги №1781 від 01.10.2025; Витяг з акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025. Заперечень проти суми витрат на правову допомогу відповідачем у відзиві не зазначено. Таким чином, враховуючи повне задоволення позову, відсутність заперечень зі сторони відповідача, категорію та складінсть справи, предмет позову щодо стягнення заборгованості по двох кредитних договорах, наявність кількох етапів відступлення прав вимог, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved