Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 57 166,60 грн: за період з 01.09.2017 по 30.09.2023 у сумі 49 745, 80 грн послуги з постачання теплової енергії; за період з 01.06.2022 по 30.09.2023 у сумі 470,40 грн абонентська плата за індивідуальним договором з постачання теплової енергії; за період 01.01.2022 по 30.09.2023 у сумі 5944,41 грн послуги з постачання гарячої води; за період з 01.06.2022 по 30.09.2023 у сумі 272,64 грн - абонентська плата за індивідуальним договором з постачання гарячої води; за період з 01.07.2022 по 30.09.2023 у сумі 553,35 грн послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання; за період з 01.07.2022 по 30.09.2023 у сумі 180,00 грн - послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води; інфляційні втрати в сумі 2760,34 грн; 3% річних в сумі 1074,53 грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги, КП «Харківські теплові мережі» зазначає, що як теплопостачальна організація надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова. З 01.12.2012 у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет. Споживачі щомісячно (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносять однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у т.ч., якщо вона складається з окремих складових, передбаченим відповідним договором, укладеним відповідно до закону. Відповідачам щомісячно направлялися рахунки на оплату наданих послуг. Проте, вони вказані рахунки не оплачували, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 57 166,60 грн: за період з 01.09.2017 по 30.09.2023 у сумі 49 745, 80 грн послуги з постачання теплової енергії; за період з 01.06.2022 по 30.09.2023 у сумі 470,40 грн абонентська плата за індивідуальним договором з постачання теплової енергії; за період 01.01.2022 по 30.09.2023 у сумі 5944,41 грн послуги з постачання гарячої води; за період з 01.06.2022 по 30.09.2023 у сумі 272,64 грн - абонентська плата за індивідуальним договором з постачання гарячої води; за період з 01.07.2022 по 30.09.2023 у сумі 553,35 грн послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання; за період з 01.07.2022 по 30.09.2023 у сумі 180,00 грн - послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води; інфляційні втрати в сумі 2760,34 грн; 3% річних в сумі 1074,53 грн. Ухвалою від 13.08.2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, розгляд справи вирішив проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, розгляд справи просив проводити у його відсутності, та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву суду не подав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280-281 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. З огляду на вказані норми позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг, із відомостями про заборгованість, свідчить про порушення, не визнання або оспорювання охоронюваних законом його цивільних прав та інтересів. Відповідачі, зі свого боку, зобов`язані довести обставини, посилаючись на які вони заперечують проти позову. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно матеріалів справи, Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» надаються послуги з теплопостачання та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідачі, в свою чергу, споживають зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Нормами пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. На підставі ч. 1, 4 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Статтею 67 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Договором є усна чи письмова угода між споживачем та продавцем (виконавцем) про якість, термін, ціну та інші умови, по яким реалізується продукція. Підтвердження дії усної угоди оформляється квитанцією або іншим документом. Факт оплати споживачем - відповідачем послуг, тобто послуг які надає позивач, є підтвердженням факту існування договірних відносин між ними. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). КП «Харківські теплові мережі» як теплопостачальна організація надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182. Постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирні будинки м. Харкова КП «Харківські теплові мережі» здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, на потреби гарячого водопостачання - протягом року. 01 грудня 2021 року на підставі частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.uа 31 жовтня 2021 року. Відповідно до п. 4 Індивідуальних договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Згідно з п. 5 Індивідуальних договорів виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу. Розрахунковим періодом відповідно до п. 32 Індивідуальних договорів є календарний місяць. Згідно з п. 34 Індивідуальних договорів споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Пунктами 51, 52 Індивідуальних договорів передбачено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний період. Враховуючи положення п. 4 Індивідуальних договорів, датою їх акцептування є 01.12.2021, тобто факт отримання послуг. Крім того, 01 липня 2022 року набрали чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01 червня 2022 року. Згідно з п. 2 Публічних договорів, договір вважається укладеним між виконавцем та споживачами багатоквартирного будинку через 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця (https://www.hts.kharkov.ua), якщо протягом цього періоду власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, не повідомили виконавця про свою відмову від укладення договору. Відповідно до п. 4 зазначених договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Відповідно до п. 5 Публічних договорів виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та умовах, визначених цим договором. Пунктами 13, 14, 15 Публічних договорів передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послугу включається до єдиного рахунку на оплату послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за отримані послуги. Згідно з пунктами 30, 31 Публічних договорів договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, цей договір вважається продовженим на черговий однорічний термін. Враховуючи положення статті 4 зазначених Публічних договорів датою їх акцептування є 01.07.2022, тобто факт отримання послуг. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами послуг позивача КП «Харківські теплові мережі» за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] . Згідно відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу вбачається, що загальна сума заборгованості становить 57 166,60 грн: за період з 01.09.2017 по 30.09.2023 у сумі 49 745, 80 грн послуги з постачання теплової енергії; за період з 01.06.2022 по 30.09.2023 у сумі 470,40 грн абонентська плата за індивідуальним договором з постачання теплової енергії; за період 01.01.2022 по 30.09.2023 у сумі 5944,41 грн послуги з постачання гарячої води; за період з 01.06.2022 по 30.09.2023 у сумі 272,64 грн - абонентська плата за індивідуальним договором з постачання гарячої води; за період з 01.07.2022 по 30.09.2023 у сумі 553,35 грн послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання; за період з 01.07.2022 по 30.09.2023 у сумі 180,00 грн - послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідачів інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд зазначає наступне. У зв`язку із простроченням відповідачами виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховані інфляційні втрати та 3% річних за прострочення ними виконання грошового зобов`язання. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно- правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово - комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Отже, у зв`язку із простроченням відповідачами оплати вартості спожитих ними послуг, вимоги позивача про стягнення з останніх інфляційних втрат в сумі 2760,34 грн; 3% річних в сумі 1074,53 грн - позовні вимоги у цій частини також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи відсутність заяви відповідачів про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд задовольняє позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» у повному обсязі, стягуючи з відповідачів на користь позивача суму заборгованості з оплати послуг у сумі 57 166,60 грн: за період з 01.09.2017 по 30.09.2023 у сумі 49 745, 80 грн послуги з постачання теплової енергії; за період з 01.06.2022 по 30.09.2023 у сумі 470,40 грн абонентська плата за індивідуальним договором з постачання теплової енергії; за період 01.01.2022 по 30.09.2023 у сумі 5944,41 грн послуги з постачання гарячої води; за період з 01.06.2022 по 30.09.2023 у сумі 272,64 грн - абонентська плата за індивідуальним договором з постачання гарячої води; за період з 01.07.2022 по 30.09.2023 у сумі 553,35 грн послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання; за період з 01.07.2022 по 30.09.2023 у сумі 180,00 грн - послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води; інфляційні втрати в сумі 2760,34 грн; 3% річних в сумі 1074,53 грн. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 140 ЦПК України, розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат у виді судового збору у розмірі 3 028, 00 грн., а також витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з отриманням довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у розмірі 89, 62 грн. За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у сумі 3 028, 00 грн, а також 89, 62 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у сумі 3 117, 62 грн.

Outcome: approved