Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

18.11.2025 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі кредитодавець, позивач), в особі представника Горної В.І., до [PERSON] (далі позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 09.03.2024 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір №09.03.2024-100002638 (оферти) - (далі Договір), шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до умов Договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав надавши відповідачу кредит у сумі 10000,00 грн, строком на 42 дні з дати його надання, дата повернення кредиту 19.04.2024, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1,0% за один день користування кредитом, комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту, що дорівнює 1500,00 грн. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на момент звернення до суду із зазначеним позовом виникла заборгованість в сумі 15700,00грн, в тому числі 10000,00 грн - по тілу кредиту, 4200,00 грн - по процентам, 1500,00 грн - по комісії за надання кредиту, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача. Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Прийомової О.Ю. від 19.11.2025 цивільну справу № 495/8795/25 за вказаним позовом передано за підсудністю до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. 09.12.2025 вказана справа надійшла на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2025 справа № 495/8795/25 надійшла до провадження судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Коваленко Н.А. Ухвалою від 11.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі. В судове засідання представник позивача не прибув, позовна заява містить прохання представника позивача про здійснення розгляду справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не прибув, на електронну пошту суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і перебуває на виконанні військового обов`язку. Позов визнає частково в частині стягнення з нього 10000,00грн тіла кредиту. До заяви долучив довідку (Форма 5) в якій зазначено, що молодший лейтенант [PERSON] з 10.11.2024 до оголошення демобілізації перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] та перебуває на повному державному забезпеченні. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні 23.02.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 25.02.2026. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та давши їм належну оцінку суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з пропозицією (офертою), яку ТОВ «Споживчий центр» розмістив на вебсайті http://sgroshi/com.ua/ua/, позивач пропонує укласти електронний кредитний договір у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Електронний кредитний договір, крім цієї пропозиції, складається: із заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту), сформованої на сайті кредитодавця та підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду). За цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Сума кредиту, строк, на який він видається, проценти встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною оферти. [PERSON] 09.03.2024 сформував та за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора Е758 підписав заявку на отримання кредиту у ТОВ «Споживчий центр», кредитний договір №09.03.2024-100002638, додатки до нього, паспорт споживчого кредиту. Позичальник [PERSON] під час укладення кредитного договору пройшов ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку України. За умовами кредитного договору №09.03.2024-100002638 від 09.03.2024 позичальнику наданий кредит в розмірі 10000 грн, строк кредиту - 42 дні з дати його надання, дата повернення кредиту 19.04.2024; процентна ставка (фіксована) у розмірі 1 % в день; комісія - 15% від суми кредиту, тобто 1500,00 грн. ТОВ «Споживчий центр» виконало зобов`язання за договором і перерахувало на вказаний відповідачем платіжний засіб 537541*33 кошти у розмірі 10000 грн, що підтверджено інформаційною довідкою оператора послуг платіжної інфраструктури LiqPay (квитанція 2435526941). Викладені обставини відповідач не оспорює. [PERSON] не виконав зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, внаслідок чого станом на 19.04.2024 (день закінчення строку кредитування) виникла заборгованість у розмірі 15700,00грн, з яких: 10000,00грн - неповернутий кредит (тіло кредиту), 4200,00грн - нараховані проценти, 1500,00 грн комісія за надання кредиту. Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ст.207 ЦК України). В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»(далі Закону). Відповідно до статті 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. У постанові від 07.04.2021 у справі №623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора. Кредитний договір №09.03.2024-100002638 від 09.03.2024 укладений між ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію» і ст. 207 Цивільного кодексу України, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідач, підписавши договір, не лише погодив його умови, але й скористався кредитними коштами, які перераховані на вказану ним банківську картку. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця. Відповідно до частин першої-четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Відповідно до вимог частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Позивач довів неповернення відповідачем 10000 гривень тіла кредиту. Також є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача комісії в сумі 1500 гривень. Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, включені в загальні витрати за споживчим кредитом. В силу частини шостої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом. Сплата комісії передбачена умовами договору №09.03.2024-100002638 від 09.03.2024, є складовою загальних витрат за кредитом і підлягає сплаті відповідачем. Окрім тіла і комісії позивачем заявлені до стягнення проценти за користування кредитом в розмірі 4200 грн, нараховані за період з 09.03.2024 по 19.04.2024. Проценти розраховані в межах строку кредитування (42 дні) за ставкою 1% в день, що відповідає вимогам ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідачем заборгованість за кредитним договором та правильність її розрахунку не спростована, тому позов належить задовольнити в повному обсязі. Згідно з довідкою (Форма 5) від 07.01.2026, молодший лейтенант [PERSON] з 10.11.2024 до оголошення демобілізації перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] та перебуває на повному державному забезпеченні. Проте до спірних правовідносин не можуть бути застосовані норми частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо звільнення від сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. За змістом Закону пільга поширюється на дві категорії військовослужбовців: перша - це військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; друга - це інші військовослужбовці, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, під час дії особливого періоду. Для першої категорії військовослужбовців щоб скористатися пільгою необхідно надати докази їх призову на військову службу саме за призовом під час мобілізації, на особливий період. Щодо надання пільги другій категорії військовослужбовців, то необхідно підтвердити перебування безпосередньо в районах та у період здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення. Укладений між сторонами договір №09.03.2024-100002638 від 09.03.2024 містить умови щодо повернення (виплати) кредиту до 19.04.2024. Відсотки за договором нараховані виключно в межах строку дії договору, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки відповідач [PERSON] з 10.11.2024, тобто після закінчення строку дії кредитного договору, перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] до оголошення демобілізації. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Ураховуючи наведене позов належить задовольнити в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачений судовий збір за ставкою для позовів, поданих через систему «Електронний суд», в розмірі 2422,40 грн, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved