Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

В липні 2025 року через підсистему «Електронний суд» товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізнес Позика») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 07 листопада 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) № 507335-КС-003, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 9000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1 % в день строком кредитування на 24 тижні (до 24 квітня 2025 року). Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, позивач просить стягнути з неї заборгованість, яка утворилася станом на 22 червня 2025 року, в сумі 28660,00 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 9000,00 грн, заборгованість за відсотками - 13860,00 грн, заборгованість за штрафами - 4500,00 грн та 1300,00 грн заборгованості за комісією. Заперечуючи відносно наведених позивачем обставин, відповідачем подано до суду відзив, в якому зазначено, що кредитний договір в частині нарахування відсотків за користування кредитом порушує права позичальника як споживача фінансових послуг щодо встановлення максимального розміру денної процентної ставки, розрахованої позивачем на рівні 2,5 %, така умова договору є нікчемною, суперечить положенням статті 8, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» та не узгоджується з приписами пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Вказано, що до даних кредитних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що передбачає спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню) і такий обов`язок припиняється без його виконання. Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому вказано, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення сторонами кредитного договору, на належний відповідачу телефонний номер було надіслано SMS-повідомлення, в якому містився одноразовий ідентифікатор, яким вона у подальшому підписала кредитний договір. Вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими несплаченими процентами за кредитним договором є законними та обґрунтованими, наданий позивачем розрахунок заборгованості підтверджує розмір заборгованості по кредиту та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Неустойка та комісія за надання кредиту правомірна та відповідає чинному законодавству. Відтак, наявні правові підстави для задоволення вимог про стягнення тіла позики, процентів, комісії та неустойки у повному обсязі. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що 07 листопада 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) № 507335-КС-003 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Вказаний договір укладений через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця, що підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту та паперовими копіями з текстів пропозиції (оферти) укласти договір, прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) укласти договір та договору № 507335-КС-003 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 07 листопада 2024 року, а також паспорта споживчого кредиту, яким проінформовано позичальника про його умови, що підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Позивачем долучено візуальну форму послідовності дій клієнта [PERSON] щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 507335-КС-003 від 07 листопада 2024 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.tpozyka.com, згідно з якою [PERSON] , використовуючи номер телефона, ідентифікувалася в ІТС та здійснила вхід в особистий кабінет. Товариство перевірило статус клієнта. [PERSON] надала всю необхідну інформацію для формування Товариством належної пропозиції, натомість Товариство надало клієнту в особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання. Клієнт ознайомилася та підписала паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором UA-4735. Кредитор сформував шаблон оферти, яку розмістив позичальнику в ІТС. Клієнт ознайомився з офертою та прийняв її умови, шляхом надсилання товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-4742. Після укладення договору Товариство направило клієнту підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, а також відправило йому документи на електронну пошту. Підписаний договір та Правила кредитування відображено в особистому кабінеті клієнта. На підтвердження здійснення вищевказаних послідовностей, позивач долучив до матеріалів позову паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що [PERSON] 07 листопада 2024 року ознайомлено з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, що були надані, виходячи з обраних ним умов кредитування, а також, які наслідки можуть настати в разі невиконання нею своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, зокрема застосування стандартної процентної ставки, а також умови пропозиції (оферти) та прийняття (акцепту) пропозиції укласти договір № 507335-КС-003 про надання кредиту. До укладення договору відповідач самостійно ознайомилася з інформацією про умови кредитування, розміщеній на сайті позивача за посиланням: https://tpozyka.com/, після чого заповнила заявку, тим самим зареєструвалася і створила Особистий кабінет. Під час реєстрації та вході в Особистий кабінет позичальника при укладенні договору відповідачем було використано фінансовий номер телефону [NUMBER] та електронну пошту svitlanaracuk75@gmail.com, що підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору та даними договору. Таким чином, кредитний договір був підписаний [PERSON] 07 листопада 2024 року шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-4742 в особистому кабінеті на вебсайті в мережі за посиланням: https://my.tpozyka.com, відправленого відповідачу на її номер телефону [NUMBER] . Стороною позичальника вказано у договорі номер електронного платіжного засобу: 5168-7451-7692-2786. Згідно з умовами договору про надання кредиту кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 9000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів (пункт 2.1.); строк кредиту 24 тижні (пункт 2.3); стандартна процентна ставка - фіксована, в день 1% (пункт 2.4), денна процентна ставка за кредитом в день 0,86 % (пункт 2.11); комісія за надання кредиту 1800,00 грн (пункт 2.5); загальний розмір наданого кредиту - 9000,00 грн (пункт 2.6); строк дії договору - до 24.04.2025 (пункт 2.7); орієнтована загальна вартість кредиту - 22051,92 грн (пункт 2.8); орієнтовна реальна річна процентна ставка - 6697,36 відсотків річних (пункт 2.9); дата видачі кредиту - 07.11.2024 (пункт 2.12), дата повернення кредиту - 24.04.2025 (пункт 2.13). Позичальнику здійснюється нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, вказаною у пункті 10.2 договору, починаючи з першого дня користування кредитом. У разі несплати позичальником у повному обсязі платежів, передбаченого Графіком платежів та не погашення заборгованості із внесення платежу, передбаченого Графіком платежів протягом наступних 7 діб, починаючи з 8 дня прострочення внесення платежу, передбаченого Графіком платежів, подальше нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою до закінчення строку кредитування за договором (пункт 4.2 договору). У договорі відображено графік платежів (пункт 4.2.2 договору). Згідно з пунктом 4.2.1 договору у разі, якщо погашення кредиту здійснюється відповідно до погодженого сторонами графіком платежів, що наведений в пункті 4.2.2 та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в пункті 2.4. договору. Пунктом 7.6 договору передбачено, що у разі не здійснення плати процентів та/або комісії за видачу кредиту (якщо умови договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту), та/або комісії за видачу додаткових грошових коштів у кредит (якщо умови додаткової угоди до договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту додаткових грошових коштів), та/або суми кредиту у визначені цим договором та додатковими угодами до договору, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 32 % від розміру простроченої заборгованості. Порядок і умови надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», дії, що передують його укладенню, визначені у Правилах надання споживчих кредитів для продуктів «Кредит 4 місяці» та «Кредит 6 місяців» ТОВ «Бізнес Позика», затверджених наказом директора ТОВ «Бізнес Позика» від 16 серпня 2024 року, який набрав чинності 19 серпня 2024 року. Крім того, до позовної заяви долучено паспорт споживчого кредиту (Інформація, обов`язкова для ознайомлення позичальником) від 07.11.2024, у якому містяться інформація про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» підтверджується, що ТОВ «Бізнес Позика» видано кредитні кошти в розмірі 9000,00 грн за кредитним договором № 507335-КС-003 від 07 листопада 2024 року шляхом перерахунку на платіжну картку № [NUMBER] , емітент платіжної картки отримувача - PRIVAT BANK, призначення платежу: «Перерах. коштів [PERSON] згідно кредитного договору № 507335-КС-003 від 07.11.2024». В анкеті ТОВ «Бізнес Позика» клієнта [PERSON] від 01 липня 2025 року зазначено номер банківського рахунку/банківської карти для перерахунку коштів № [NUMBER] . Факт переказу коштів на рахунок відповідача також підтверджується листом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 04 вересня 2025 року та випискою за договором № б/н за період 07.11.2024 - 24.04.2025, згідно якого на ім`я [PERSON] емітовано цим банком карту № [NUMBER] , на яку здійснено переказ коштів в сумі 9000,00 грн, дата платежу: 07.11.2024. Згідно з наданим позивачем розрахунком та довідкою про стан заборгованості, які були надані одночасно з позовною заявою, заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 02 липня 2025 року становить 28660,00 грн, яка складається з 9000,00 грн заборгованості за кредитом, 13860,00 грн заборгованості за відсотками, 4500,00 заборгованості за штрафами та 1300,00 грн заборгованості за комісією. Крім цього, з розрахунку заборгованості вбачається, що 21.11.2024 [PERSON] сплачено 1850,00 грн, які зараховані на сплату відсотків в сумі 1350,00 грн та на сплату комісії в сумі 500,00 грн. Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписами частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначено Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (надалі Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року. Відповідно до частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII електронна комерція - це відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно частинами 2, 4 статті 8 Закону № 675-VIII покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII). Зі змісту зазначеної норми вбачається, що законом передбачено три різні способи акцепту пропозиції на укладення електронного договору. Відповідно до частини 8 статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII). Згідно статті 12 Закону № 675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року, у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цьогоЗакону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Позивачем доведено факт укладення 07 листопада 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] договору про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) № 507335-КС-003 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Оскільки кредитний договір укладений шляхом накладення електронного підпису відповідача, який ідентифікує її особу, тому договір вважається укладеним. Укладений договір про надання кредиту містить інформацію про суму кредиту, мету кредиту, умови та порядок видачі, строк їх повернення, погашення, розмір відсоткової ставки (річної), відповідальність сторін, зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», на момент укладення договору позичальник не заявляла додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшом частково виконувала його умови, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним й відповідало їхній внутрішній волі, тобто такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину. Виконання кредитодавцем свого обов`язку щодо передання коштів на умовах кредиту підтверджено розрахунком заборгованості, листами кредитно-фінансових установ та банківською випискою. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнано недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Згідно з частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За правилами статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (статті 610, 611 ЦК України). Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення [PERSON] отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом та комісії, у зв`язку з чим вимога ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та комісії є обґрунтованою. Суд бере до уваги розрахунки, надані позивачем, згідно яких станом на 02 липня 2025 року заборгованість за договором про надання кредиту № 507335-КС-003 складає 28660,00 грн, в тому числі: 9000,00 грн заборгованості за кредитом, 13860,00 грн заборгованості за відсотками, 4500,00 заборгованості за штрафами та 1300,00 грн заборгованості за комісією. При цьому, суд погоджується з розміром нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за договором про надання кредиту № 507335-КС-003 в розмірі 13860,00 грн за період з 07 листопада 2024 року по 24 квітня 2025 року, виходячи з наступного. Розмір відсотків в сумі 13860,00 грн нарахований за період з 07 листопада 2024 року по 24 квітня 2025 року (24 тижні - 168 днів) (в межах строку кредитування) згідно пункту 2.7 договору та погоджений сторонами в договорі про надання кредиту № 507335-КС-003. Надаючи оцінку доводам відповідача щодо порушенням позивачем вимог пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» під час проведення нарахування відсотків за користування кредитом та встановлення денної процентної ставки на рівні 2,5 %, суд звертає увагу на наступне. Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %. Із розрахунків заборгованості ТОВ «Бізнес Позика» вбачається, що з 07.11.2024 по 24.04.2025 відсоткова ставка нараховувалася у розмірі 1,00 % вдень. Відтак, виконаний позивачем розрахунок заборгованості по сплаті процентів за період з 07.11.2024 по 24.04.2025 (в межах строку кредитування) в розмірі 13860,00 грн суд вважає обґрунтованим. Суд зауважує, що позивачем заявлено до стягнення комісію у розмірі 1300,00 грн не як штрафну санкцію, а як складову кредитного договору. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісії, пов`язані з наданням кредиту і ці умови договору не визнані недійсними. Разом з тим, щодо обов`язку позичальника сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України, особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)). Згідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23)). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Відтак, позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та помилково здійснено нарахування неустойки в період дії кредитного договору на загальну суму 4500,00 грн. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 24160,00 грн заборгованості за кредитним договором № 507335-КС-003, в тому числі: 9000,00 грн заборгованості за кредитом, 13860,00 грн заборгованості за відсотками та 1300,00 грн заборгованості за комісією. Частково задовольняючи позов, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial