Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

1.23.02.2026 від заявника [PERSON] надійшла заява за участі заінтересованої особи: Південний відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , місце народження: Республіка Узбекистан, Ташкентська область, м. Чирчик, який помер [INFO] у місті Нова Каховка. Херсонська область, Україна, який був -зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Причина смерті: [NUMBER] .2 церебральний атеросклероз та хронічний пієлонефрит Nl1.1. 2.Вимоги заяви обґрунтовує тим, що у м. Нова Каховка, Херсонської області на тимчасово окупованій території України помер її чоловік [PERSON] , [INFO] . Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану заявниця не може, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно для державної реєстрації смерті померлої особи в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України, яке є підставою для виникнення певних цивільних прав, зокрема, права на спадщину. 3.У судовому засіданні заявник вимоги своєї заяви підтримав і просив їх задовольнити. 4.Представник заінтересованої особи - Південний відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився. Згідно заяви від 24.02.2026 просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. 5.Заінтересована особа - [PERSON] у судовому засіданні вимоги заявника підтримала і просила їх задовольнити. 6.Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 7.Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 8.Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.09.1978,[PERSON] є дружиною [PERSON] [INFO] . 9.Згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області 09.10.1998 [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 10.Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.10.2025 [PERSON] помер [INFO] в російській федерації, Херсонська область, м. Нова Каховка. 11.Відповідно до копії довідки про смерть № С-03196 від 17.10.2025, причиною смерті [PERSON] стали: набряк головного мозку, дисциркуляторна енцефалопатія, церебральний атеросклероз І67.2 та хронічний пієлонефрит Nl1.1. 12.29.01.2026 Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті гр. [PERSON] , зазначивши що відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстраціюактів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть (ф. №106/o, затверджена Наказом МОЗ України 08.08.2006 №545), виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.Аналіз пред`явлених документів, свідчить, що у заявника відсутній паспорт померлого чоловіка та оригінал лікарського свідоцтва про смерть, яке видане на тимчасово окупованій території України та не відповідає умовам діючого законодавства України та не створює правових наслідків. Лікарське свідоцтво про смерть ф.№106/о не пред`явлено. 13.Згідно з ч.ч.3,4 ст.49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 14.Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. 15.Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. 16.Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. 17.Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це. 18.За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 19.Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...». 20.Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, суд приймає до уваги відомості, які зазначені у свідоцтві про смерть, враховуючи неможливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цьому документі, хоча й не визнає зазначене свідоцтво про смерть офіційним документом. 21.За таких обставин, з метою захисту законних прав та інтересів заявника, суд доходить висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. 22.Відповідно до ч.4 ст.317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню і є підставою для видачі свідоцтва про смерть. 23.

Outcome: approved