Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , Конятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно за законом. В позовній заяві вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із: земельної ділянки площею 0,2500 га № [NUMBER] (вісім "А"), що надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої в [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,2500 га, земельної ділянки площею 0,1000 га, що надані для ведення особистого селянського господарства, розташованих в [ADDRESS] , загальною вартістю 314909,00 грн. [PERSON] , як спадкоємець за законом звернулась до державного нотаріуса Путильського державної нотаріальної контори Чернівецької області Кокаревої Н.М. із заявою, на предмет видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №294/02-31 від 24.09.2025 року відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно, належного спадкодавцю. На підставі викладеного та з врахуванням позовних вимог просить суд визнати за [PERSON] право на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючих документів на ім`я спадкоємця шляхом здійснення всіх реєстраційних дій, пов`язаних з державною реєстрацією земельних ділянок: площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в [ADDRESS] ; площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства, розташована в [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник Конятинської сільської радив судове засідання не з`явився від нього до суду надійшла заява в якій просив суд справу розглядати без його участі, заперечень стосовно поданої заяви не має. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247ЦПК України. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи позивач надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо вимог про визнання права власності на спадкове майно за законом. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується паспортом громадянина України/а.с.5/. 23 лютого 1979 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] у Камянець-Подільському міському відділу ЗАГС Хмельницької області, актовий запис №112, після чого змінила прізвище з дошлюбного « [PERSON] » на « [PERSON] »/а.с.8/. [INFO] помер [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №14/а.с.7/. Як видно з матеріалів справи, а саме з довідки Довгопільського старостинського округу Конятинської сільської ради, [PERSON] згідно рішення Довгопільської сільської ради народних депутатів Путильського району Чернівецької області ХУ сесії XXI скликання від 6 травня 1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам села» була передана земельна ділянка загальною площею 0.6000 га: 0.2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою [ADDRESS] ; 0.2500 га для ведення особистого селянського господарства,яка розташована за адресою [ADDRESS] та 0,1000 га для випасу (пасовище)/а.с.15/. Згідно ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як визначено ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 цієї статті якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що, [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом являються дочка [PERSON] [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] , дочка [PERSON] [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] . [PERSON] своєчасно вступила в управління та розпорядження спадковим майном, на протязі шестимісячного терміну встановленого для прийняття спадщини/а.с.14/. Дочка [PERSON] [INFO] , подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадкового майна, що залишилося після смерті батька [PERSON] /а.с.26 зворотний бік/. Дочка [PERSON] [INFO] , спадщину не прийняла, [INFO] вона померла, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №53/а.с.9/. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась із заявою до Путильської нотаріальної контори про прийняття спадщини. За результатом розгляду заяви державний нотаріус Кокарева Н.М. постановою від 24.09.2025 року за №294/02-31 відмовила у вчиненні нотаріальної дії. Дана відмова обґрунтована тим, що нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно, належного спадкодавцю, що підтверджується архівним витягом від 23 липня 2024 року №07-05/589, виданого архівним відділом Вижницької військової адміністрації та довідкою №1226, виданої 17 липня 2024 року Довгопільським старостинським округом Конятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області/а.с.10/. Також, судом встановлено, що відповідно до архівного витягу № 07-05/589 від 23.07.2024 року з рішення ХV сесії ХХІ скликання Довгопільської сільської ради народних депутатів від 06 травня 1993 року гр. [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянку розміром 0,60 га для ведення підсобного господарства/а.с.12/. Зазначене рішення про приватизацію земельної ділянки прийнято в період чинності Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок». Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. За статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення. Отже, оскільки у даному випадку, спадкодавець розпочав процедуру приватизації, суд вважає, що спадкоємець має право на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації зазначених вище земельних ділянок та одержання правовстановлюючих документів на право власності на них тобто суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення його права, тому позов належить задовольнити у повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved