Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

30 вересня 2025 року ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, право отримання якого відповідно до укладеного договору факторингу перейшло до позивача. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 21 червня 2024 року [PERSON] із ТзОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» уклав кредитний договір № 2731684, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 5100 грн. терміном на 340 днів, які мав повернути до 27 травня 2025 року. А так як відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належно не виконував у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у сумі 20 017,13грн. 30 жовтня 2024року між ТзОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30102024 у відповідності до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» передало за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТзОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» права вимоги до Боржників, у тому числі і до відповідача [PERSON] по кредитному договору № 2731684 від 21 червня 2024 року. А так як борг відповідача по вищевказаному кредитному договору перед позивачем складає 20 017,13грн., який у добровільному порядку не сплачений, тому ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося до суду про стягнення вказаної суми боргу у примусовому порядку. За вказаними позовними вимогами 17 листопада 2025 року ухвалою Бережанського районного суду було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати вказані позовні вимоги в порядку спрощеного провадження із викликом сторін. В судове засідання представник позивача ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» не з`явився, у поданому суду позові просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом були вжиті вичерпні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Так, існуюча практика судів України, в тому числі і практика Верховного Суду, визначає, що неотримання стороною провадження судового виклику, надісланого на її адресу у визначеному законом порядку, зокрема, повернення такого виклику за закінченням терміну зберігання у поштовому відділенні або відмова від отримання, вважається належним повідомленням сторони про виклик. Згідно рішення від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України» в силу ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги подані стороною позивача письмові докази, прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» позовних вимог, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За змістом ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Судом встановлено, що 21 червня 2024 року між [PERSON] із ТзОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» було укладено кредитний договір № 2731684, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 5100 грн. терміном на 340 днів, які мав повернути до 27 травня 2025 року, а так як відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка склала 20 017,13грн. з яких: 5100грн. заборгованість по тілу кредиту, - 8742,13грн.-несплачені відсотки, 575грн. заборгованість за комісією та 5600 грн. - сума заборгованості по неустойці. Вищевказаний факт підтверджується оглянутим в судовому засіданні кредитним договором та долученим до нього графіком платежів (а.с. 5-11), заявою на отримання кредиту № 2731684 (а.с. 11-12), паспортом споживчого кредиту (а.с. 13-15), та відомостями про щоденні нарахування та погашення по кредиту, розрахунком боргу (а.с. 18-19) по вказаному кредитному договору. Судом також встановлено, що 30 жовтня 2024року між ТзОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30102024 у відповідності до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» передало за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТзОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» права вимоги до Боржників, у тому числі і до відповідача [PERSON] по кредитному договору № 2731684 від 21 червня 2024 року. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором були передані позивачу від первісного кредитора. Вищевказаний факт підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи та оглянутими в судовому засіданні документами, а саме: Договором факторингу № 30102024, який був укладений 30 жовтня 2024року між ТзОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.21-25), актом прийому -передачі реєстру боржників (а.с.26), витягом реєстру боржників (а.с.28) та платіжкою (а.с.27), які свідчать, що борги відповідача [PERSON] по кредитному договору № 2731684 від 21 червня 2024 року у розмірі 20017,13грн. перейшли до ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» і останній має право вимагати стягнення вказаних коштів у примусовому порядку. Згідно ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані представником позивача докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку у термін, зазначений у ньому, не погасив заборгованості, тому суд, враховуючи зазначене, дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступника попереднього кредитора необхідно стягнути заборгованість по кредитному договору № 2731684 від 21 червня 2024 року у сумі 20 017,13 грн.. Вирішуючи питання судових витрат, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. А так як із матеріалів справи видно, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн., що підтверджується долученою до позову платіжною інструкцією № 127644 від 8 серпня 2025 року, тому відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути кошти по сплаті ним судового збору у вказаному розмірі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved