Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 24 травня 2024 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №267, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданого 24.05.2024 року. Одразу після одруження шлюбні відносини фактично припинені, в родині неодноразово виникали сварки, з причини різних поглядів на сімейне життя, використання спільних коштів. Вона та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, будь-якого спілкування не підтримують. Подальше подружнє життя з відповідачем, збереження сім`ї неможливе з причини різних поглядів на сімейне життя, оскільки між ними неодноразово виникали сварки, взаємоповага один до одного відсутня. У добровільному порядку розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану відповідач відмовляється, пояснюючи небажанням особистих зустрічей з позивачкою для подачі документів та браком часу. Останнім часом заблокував номер телефону позивача, та зв`язатись з ним не уявляється можливим. На її думку єдиним виходом з ситуації є розірвання шлюбу, що обумовлює необхідність звернення до суду. Не виявляє бажання примиритися з відповідачем. Ухвалою суду від 28 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження. У позовній заяві позивачка просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи відповідно до ст.ст. 128-130 ЦПК України. Поштовий конверт з ухвалою про відкриття провадження по справі, судовою повісткою про виклик та копіями матеріалів справи повернувся до суду без вручення відповідачу, що підтверджується рекомендованим повідомленням з номером трекінгу R067092828694. Долучена до матеріалів справи відповідь №1661180 від 12.08.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру підтверджує той факт, що громадянин [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади». Отже, відповідач в судове засідання не з`явився без поважних на те причин, не надав відзив на позов, та іншим чином не спростував обставини викладені у позовній заяві, а так само не надав заяви про розгляд справи за його відсутності у судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить наступного висновку. Так, матеріалами справи доведено, що сторони 24 травня 2024 року уклали шлюб, відповідний актовий запис №267, місце державної реєстрації: Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 24 травня 2024 року Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). У позовній заяві позивачка зазначає, що підставою для розірвання шлюбу послугували ті обставини, що подружні відносини фактично розірвані, спільного господарства не ведуть, шлюб має формальний характер, мають зовсім різні погляди на життя, за характером не сходяться, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не спростував позовні вимоги. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як стверджує позивач в позовній заяві шлюб з відповідачем фактично припинено, носить лише формальний характер, примирення неможливе, а спроби зберегти сім`ю недоцільні. Отже, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сім`ї суспільно корисною, і взагалі складовою самого суспільства. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, враховуючи, що сторони фактично не проживають разом, також не бажають відновити шлюбні відносини, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved