Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

[PERSON] , в особі представника, адвоката Богданчук Олександри Володимирівни звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини та встановлення місця відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй нерухоме/рухоме майно. Спадкоємцем спадкового майна після смерті [PERSON] , є її син заяник. [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Заявник стверджує, що у листопаді 2021 року, через те, що [PERSON] була похилого віку і їй потрібен був сторонній догляд, забрав матір до себе та до дня її смерті фактично мешкали разом за адресою: [ADDRESS] . Тому на час відкриття спадщини [INFO] року [PERSON] постійно проживав разом із матір`ю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Крім того, заявник возив матір у лікарню, забезпечував необхідними продуктами харчування, здійснював належний догляд за нею до дня її смерті та за власні кошти похоронив свою матір. Однак нотаріус відмовив [PERSON] в оформленні спадщини після смерті матері, посилаючись на те, що на момент смерті вона була зареєстрована за іншою адресою, а тому рекомендував звернутися до суду для встановлення факту проживання із спадкодавцем. Суд ухвалою від 13 січня 2026 року заяву [PERSON] прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку окремого провадження та призначено справу до розгляду по суті на 24 лютого 2026 року. Представник заявника, адвокат Богданчук О.В. подала клопотання про підтримання заявлених вимог, які просила задовольнити та проводити розгляд справи за її та заявника відсутності. Представник Макарівської селищної ради звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Рішення просив прийняти за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з наведеним суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. [PERSON] є матір`ю заявника, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 квітня 1971 року, актовий запис № 857. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 16 травня 2025 року Макарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 245. Зі змісту довідки старости Фасівського старостинського округу Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області № 41 від 22 лютого 2024 року, вбачається, що [PERSON] з листопада 2021 року мешкала за адресою: [ADDRESS] . Будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НАМ № 216914 від 04 лютого 2015 року). Відповідно до довідки про склад сім`ї виданої старостою Фасівського старостинського округу Макарівської селищної ради № 51 від 11 березня 2024 року, встановлено, що у будинку розташованому за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї входять: [PERSON] 1971 року народження (заявник) та [PERSON] 1930 року народження (мати, не зареєстрована, проживає з 2021 року). Крім того, до матеріалів справи долучений Акт обстеження про факт постійного проживання із спадкодавцем до дня його смерті складеного депутатом Макарівської селищної ради Новицької Т.В. у присутності сусідів: [PERSON] та [PERSON] від 25 грудня 2025 року відповідно до якого, останні підтвердили, що заявник з листопада 2021 року постійно проживав зі своєю матір`ю [PERSON] до дня її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Так як мати була похилого віку їй був необхідний постійний сторонній догляд, тому [PERSON] забрав її до себе. Також [PERSON] постійно надавав допомогу матері, возив її у лікарню, забезпечував необхідними продуктами харчування , доглядав за матір`ю до дня її смерті та похоронив за власні кошти. Отже, заявник є спадкоємцем за законом після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] . Однак, приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюк О.П., у листі № 257/01-16 від 26 грудня 2025 року повідомив заявнику, що оформлення його спадкових прав після смерті матері неможливе, у зв`язку з тим, що [PERSON] пропустив строк, встановлений для прийняття спадщини, тому рекомендував звернутися до суду із заявою про визначення йому додаткового строку достатнього для прийняття спадщини або встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення місця відкриття спадщини. Тож, зі змісту листа вбачається, що нотаріус не може видати заявнику свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 369/8878/16-ц, при наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави зазначені нотаріусами, при цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу такого свідоцтва нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня. Тому суд приймає наявний у матеріалах справи лист приватного нотаріуса та вважає його достатнім доказом наявності у заявника перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину, що зі свого боку дає йому право звернутися до суду з вказаною заявою. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявнику для реалізації його спадкових прав після смерті його матері. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 Цивільного кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частин першої, другої статті 315 Цивільного кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив заявнику в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця доживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Отже, відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання заявника не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18). Відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Беручи до уваги те, що суд на підставі досліджених доказів, які наявні у матеріалах справи, дійшов висновку, що спадкодавець [PERSON] на день своєї смерті фактично мешкала за адресою: [ADDRESS] , тому місце відкриття спадщини є [ADDRESS] . Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, оскільки з наданих заявником доказів встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] . Судові витрати за клопотанням заявника із заінтересованої особи не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved