Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (далі також ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», позивач) звернулося в Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного Договору № 1282623 про надання споживчого кредиту від 04.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] , відповідач отримала кредит у розмірі 4 700,00 грн., строком на 360 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Ощадбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту від 20.11.2023 викладені для загального доступу в мережі Інтернет на сайті https://selfiecredit.com.ua/pro-nas/. У відповідності до порядку визначеному статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач зареєструвався та ІТС, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту) підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідач відповідно до умов кредитного договору, Правил, в особистому кабінеті в ІТС прийняв пропозицію укласти кредитний договір та підписав кредитний договір 04.02.2024 о 19:04:01 годині шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Х818, надісланий на номер телефону відповідача. Кредитні кошти були перераховані відповідачу 04.02.2024 на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Ощадбанк». Сума кредиту по укладеному кредитному договору перераховується на платіжну карту відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів або іншим способом. Провести верифікацію платіжної карти може здійснити виключно відповідач. Номер телефону відповідача, в тому числі співпадає з даним Українського бюро кредитних історій. Таким чином, виключно особа відповідача може отримати кредит після укладення кредитного договору. В укладеному кредитному договорі між відповідачем та первісним кредитором встановлено фіксовану процентну ставку за користування кредитом, яка розраховується на дату укладення кредитного договору, є фіксованою та не змінюється протягом строку дії кредитного договору. Станом на дату укладення кредитного договору діяло обмеження максимальної процентної ставки за користування кредитом у розмірі 2,5% в день, згідно з пунктом 17 розділ ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Первісний кредитор здійснив розрахунок денної процентної ставки відповідно до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» на день укладення кредитного договору, з врахуванням пункту 17 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимальної денної процентної ставки у розмірі 2,5%. 29.07.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 29/07/2024 від 29.07.2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 1282623 про надання споживчого кредиту від 04.02.2024 перейшло до ТОВ «Укрглобал-Фінанс». Відповідно до умов кредитного договору, первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п.1.3. кредитного договору становить 360 днів. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору, відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості, що наданий первісним кредитором. Таким чином, в порушення умов Кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за кредитним договором станом на 29.07.2024 (дата переходу права вимоги до позивача) становить 30 498,30 грн., яка складається з: 4 700,00 грн. заборгованість за кредитом, 20 680,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом (912,5% річних) за період з 04.02.2024 по 29.07.2024 (включно), 5 118,30 грн. заборгованість за штрафом. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за договором № 1282623 про надання споживчого кредиту від 04.02.2024 станом на 29.07.2024 у розмірі 30 498,30 грн., судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Крім того, позивач просить суд витребувати з АТ «Ощадбанк» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г) наступну інформацію: чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 04.02.2024 по 09.02.2024 з відображенням часу зарахування коштів; надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 04.02.2024 по 09.02.2024. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.08.2025 цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Чорнобаївського районного суду Черкаської області (а.с.83). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01.10.2025 передано цивільну справу № 695/3588/25 за позовом ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за підсудністю до Канівського міськрайонного суду Черкаської області (а.с.95-96). Відповідно до протоколу автоматизовано розподілу судових справ між суддями від 29.10.2025, справу передано для розгляду судді Скирді Б.К. (а.с.101). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.11.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; витребувано від АТ «Ощадбанк» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г) наступну інформацію: чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 04.02.2024 по 09.02.2024 з відображенням часу зарахування коштів; надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 04.02.2024 по 09.02.2024 (а.с.105-106). 25.11.2025 до суду від АТ «Ощадбанк» надійшла витребовувана інформація (а.с.112-114). 28.01.2026 від представника відповідача [PERSON] адвоката Бовшика М.Ю. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представником зазначено, що сторона відповідача не погоджується з фактами, викладеними в позовній заяві. Свої доводи обґрунтовують тим, що згідно матеріалів доданих до позову вбачається, що відповідачу нібито надано кредитні кошти в сумі 4 700,00 грн. Вважають, що до суду не надано доказів про отримання наданих коштів відповідачем. На думку сторони відповідача в доказах, що надані суду існують проекти документів, договорів і ніяк їх не можна вважати належними, що носять інформацію про предмет доказування. Крім того, якщо навіть і припустити, що відповідач отримав в кредит кошти, то в матеріалах відсутні докази пролонгації строку дії договору про споживчий кредит та укладення відповідних додаткових угод між сторонами позивачем не надано. Позивачем не надано доказів, що відповідача було належно повідомлено про загальну суму платежів, тому відсотки підлягають визнанню недійсними або зменшенню судом. Після спливу дії кредитного договору кредитор не має права продовжувати нарахування процентів, нараховані після закінчення строку платежі є безпідставним збагаченням. Вважають, що в позові слід відмовити. Також сторона відповідача зауважує, що при нарахуванні відсотків на суму 20 680,00 грн. при кредиті 4 700,00 грн. суперечить принципам та має ознаки зловживання правом з боку кредитора та не відповідає фундаментальним засадам цивільного законодавства справедливості, добросовісності і розумності. Тому якщо припустити, що відповідач і брала позику, то розрахунок невірно здійснено та не підлягає до задоволення, а під час розгляду справи і в такій сумі стягнення є неприпустимим. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.127-128). 02.02.2026 до суду від представника позивача ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» надійшла відповідь на відзив в якому зазначено, що відповідно до укладеного договору № 1282623 про надання споживчого кредиту від 04.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] , відповідач отримала кредит у розмірі 4 700,00 грн. строком на 360 днів шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Ощадбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідач відповідно до умов кредитного договору, Правил, в особистому кабінеті в ІТС прийняла пропозицію укласти кредитний договір та підписала кредитний договір 04.02.2024 о 19:04:01 годині шляхом введення електронного підпису одноразовим ідентифікатором Х818, надісланий на номер телефону відповідача. Кредитні кошти були перераховані відповідачу 04.02.2024 на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Ощадбанк». Відповідно до п.1.4. Кредитного договору, первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п.1.3. Кредитного договору становить 360 днів. Відповідно до п.1.2. кредитного договору, відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Первісним кредитором не здійснювалось нарахування комісій, пені та інших штрафних санкцій по кредитному договору у відповідності до чинного законодавства України. Проте, відповідач не повернула своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно п.17 розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5% (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів 1,5% (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-ІХ, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процентна ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процентна ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту). Зміни до кредитного договору, що укладений з відповідачем, не вносилися (додаткові договори щодо продовження строку дії та інших умов не укладались), відповідно правових підстав для перерахунку денної процентної ставки немає. Закон України «Про споживче кредитування» є спеціальним законом, що регулює правовідносини споживчого кредитування, нараховані штрафи первісним кредитором за невиконання умов кредитного договору підлягають сплаті відповідачем. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за кредитним договором станом на 29.07.2024 (дата переходу права вимоги) становить 30 498,30 грн., яка складається з: 4 700,00 грн. заборгованість за кредитом; 20 680,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом (912,5% річних) за період з 04.02.2024 по 29.07.2024 (включно); 5 118,30 грн. заборгованість за штрафом. Стягнення нарахованих процентів за користування кредитом за кредитним договором здійснюється за період строку дії кредитного договору, а також штрафні санкції (у разі наявності) відповідно до умов кредитного договору. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за договором № 1282623 про надання споживчого кредиту від 04.02.2024 станом на 29.07.2024 у розмірі 30 498,30 грн., яка складається з: 4 700,00 грн. заборгованість за кредитом; 20 680,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом (912,5% річних) за період з 04.02.2024 по 29.07.2024 (включно); 5 118,30 грн. заборгованість за штрафом, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. та 10 000,00 грн. витрат на правову допомогу (а.с.134-140). Представник позивача ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» в судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив просив розгляд справи провести за відсутності їх представника (а.с.140-зворот). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, свої інтереси уповноважила представляти адвоката Бовшика М.Ю. Представник відповідача [PERSON] адвокат Бовшик М.Ю. в судове засідання не з`явився, в письмових поясненнях просив розглядати справу без участі відповідача та її представника (а.с.128). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 04.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір № 1282623 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort». Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х818 (а.с.25-28). Відповідно до п. 1.1. Договору, на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті України гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає: 4 700,00 грн. Тип кредиту кредит. Відповідно до п. 1.3. Договору, строк кредиту (строк дії договору) 360 днів. Відповідно до п. 1.5.1. Договору, стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. Знижена процентна ставка становить 1,375% в день та застосовується у випадку, якщо позичальник, як учасник програми лояльності товариства, до 05.03.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів (п.1.5.2. Договору). Відповідно до пункту 2.1. договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Згідно з п. 4.4. Договору, споживач зобов`язаний: у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором; повідомляти товариство про зміну даних, зазначених у розділі 10 договору протягом 3-х календарних днів, зокрема через контакт-центр товариства або засобами особистого кабінету; виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором, правилами та чинним законодавством. Відповідно до п.5.1. Договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку визначеного в п. 5.3. договору. Відповідно до 6.4. Договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 705,00 грн. на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання (п. 6.4.1. Договору) та у розмірі 51,70 грн. починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1282623 від 04.02.2024 є Графік платежів, що розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, за період з 04.02.2024 до 29.01.2025 чиста сума кредиту 45 413,90 грн., сума кредиту за договором 4 700,00 грн., проценти за користування кредитом 40 713,90 грн., реальна річна процентна ставка 35 414,02%, загальна вартість кредиту 45 413,90 грн. (а.с.28). Додатком № 2 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1282623 від 04.02.2024 є інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг, в якому [PERSON] передала ТОВ «Селфі Кредит» персональні дані третіх осіб (в т.ч. близьких осіб) з метою інформування про необхідність виконання нею зобов`язань під час укладення Договору про надання споживчого кредиту № 1282623 від 04.02.2024 (а.с.29). 04.02.2024 відповідач [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту, який містить наступну інформацію: сума/ліміт кредиту 4 700,00 грн.; строк кредитування 360 днів; мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби; спосіб та строк надання кредиту шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної споживачем не пізніше двох календарних днів від дати підписання договору; стандартна процентна ставка, відсотків річних 915% річних (2,50% в день); знижена процентна ставка, відсотків річних 503,25% річних (1,375% в день); орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 45 413,90 грн.; реальна річна процентна ставка, відсотків річних 90 465,53% (а.с.30-32). Відповідно до листа ТОВ «Пейтек» № 20250211-6406 від 11.02.2025, між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 03.05.2022. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит»: 04.02.2024 19:05:34 на суму 4 700,00 грн. Номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» - 5a1f60fd-ea4a-4e77-975c-57cd6e89c832. Номер транзакції в системі ТОВ «Селфі Кредит» - d9c21e261096a4fb4de87e49b4eb773b. Session ID - 022991694939. Сайт торгівця - http://selfiecredit.com.ua. Код авторизації 546651. Банк-еквайр АТ «ПУМБ». Призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с.33). Відповідно до відповіді АТ «Ощадбанк» № 46/12-11/148191/2025/БТ від 19.11.2025, в установі АТ «Ощадбанк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітована банківська платіжна картка № [NUMBER] (а.с.112). Відповідно до виписки за поточним рахунком клієнта [PERSON] за період з 04.02.2024 по 09.02.2024, наданої АТ «Ощадбанк», на картку [PERSON] було зараховано 05.02.2024 4 700,00 грн. (а.с.114). В порушення умов Договору, [PERSON] у строк кредитування грошові кошти не повернула, внаслідок чого, як вбачається із розрахунку заборгованості за Договором № 1282623 від 04.02.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 29.07.2024 у останньої перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 30 498,30 грн., з яких: тіло кредиту складає 4 700,00 грн., заборгованість по процентах складає 20 680,00 грн., штрафні санкції 5 118,30 грн. (а.с.34-37). 29.07.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» було укладено Договір факторингу № 29/07/2024, відповідно до умов якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором (а.с.53-57). Згідно з Витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № 29/07/2024 від 29.07.2024, ТОВ «Селфі Кредит» відступило на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» право вимоги за кредитним договором № 1282623 від 04.02.2024 до [PERSON] у сумі 30 498,30 грн., з яких: 4 700,00 грн. заборгованість за сумою кредиту; 20 680,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 5 118,30 грн. штрафні санкції (а.с.61). Вказана сума заявлена позивачем до стягнення. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). З договору № 1282623 про надання споживчого кредиту від 04.02.2024 вбачається що його укладено в електронній формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом враховано також висновок Верховного Суду, зроблений в постанові від 06.02.2019 у справі № 175/4753/15-ц, провадження № 61-8449св18, за яким згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За нормою ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Так, судом встановлено, що кредитний договір укладено між сторонами в електронній формі на підставі оформлення та подання відповідачем ТОВ «Селфі Кредит» відповідної анкети-заяви, підписання позичальником одноразовим ідентифікатором та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір. Оскільки без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, за яким з рахунку ТОВ «Селфі Кредит» перераховано кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки [PERSON] , зареєстрованої останньою в особистому кабінеті на сайті [INFO] . У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від її імені, до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій не зверталася, як і не оскаржувала правомірність укладеного договору. З матеріалів справи вбачається, що договір про надання споживчого кредиту містить електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором Х818, наданий позичальнику для підписання договору та підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами. Також зарахування коштів в розмірі 4 700,00 грн. на картку [PERSON] підтверджується відповіддю АТ «Ощадбанк» № 46/12-11/148191/2025/БТ від 19.11.2025 (а.с.112-114). Крім того, у договорі зазначені персональні дані відповідача, які повністю збігаються із зазначеними даними у відзиві, наданому суду представником відповідача, а саме ПІБ, місце проживання. Даних на спростування належності відповідачу карти № 4790-7299-3437-1998 матеріали справи не містять. Також в матеріалах справи відсутні докази повного або часткового виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Як вже було встановлено судом, договір № 1282326 від 04.02.2024 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; боржник на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо його умов та в подальшому договір виконувала. Кредитний договір містить повну інформацію щодо умов кредитування, а саме щодо суми та періоду надання кредиту (пункт 1.2, 1.3) і розміру процентної ставки (пункт 1.5), порядку надання і погашення кредиту, відповідальності за порушення умов договору. Враховуючи зміст кредитного договору можливо дійти висновку, що [PERSON] з моменту підписання цього договору була обізнана щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту. Отже, судом встановлено, що ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за Договором № 1282623 від 04.02.2024 виконало у повному обсязі, надавши відповідачу у користування кредит у розмірі 4 700,00 грн., шляхом зарахування 05.02.2024 грошових коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується випискою за рахунком АТ «Ощадбанк». Натомість, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, грошові кошти не повернула та не сплатила проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 29.07.2024 у неї утворилася заборгованість у розмірі 30 498,30 грн.. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує, оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Таким чином, за встановлених обставин справи та наданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення з [PERSON] договору та отримання позичальником кредитних коштів, які сторона відповідача не спростувала. Заперечення сторони відповідача у даній справі щодо укладення договору та перерахунку коштів на його виконання ґрунтуються на припущеннях. Щодо заборгованості по відсотках суд зазначає наступне: Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст. 1056-1 ЦК України). До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На час розгляду справи кредитний договір № 1282623 від 04.02.2024 недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За пунктом 1.3. кредитного договору, строк кредиту 360 днів. Відповідно до п. 1.5.1. Договору, стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. Знижена процентна ставка становить 1,375% в день та застосовується у випадку, якщо позичальник, як учасник програми лояльності товариства, до 05.03.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів (п.1.5.2. Договору). У порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 29.07.2024 становить 30 498,30 грн., що складається з основного боргу в розмірі 4 700,00 грн., відсотків в розмірі 20 680,00 грн. та штрафів у розмірі 5 118,30 грн. З розрахунку заборгованості за договором № 1282623 від 04.02.2024 вбачається, що ТОВ «Селфі Кредит» здійснювало нарахування відсотків з 04.02.2024 по 29.07.2024 (в межах дії кредитного договору). Після 29.07.2024 жодних нарахувань ні ТОВ «Селфі Кредит», ні позивачем не здійснювалось. З умовами кредитного договору, зокрема, з розміром відсотків, які були визначені сторонами у кредитному договорі від 04.02.2024 № 1282623 [PERSON] погодилася шляхом накладення електронного підпису. Відповідно до Паспорту споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який разом з кредитним договором складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови зазначено, що Стандартна ставка 915% річних (2,5% в день); знижена ставка 503,25% річних (1,375% в день). Зазначено тип процентної ставки фіксована. Строк кредитування 360 днів. Вищезазначені умови договору було погоджено сторонами та 04.02.2024 були підписані [PERSON] шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором Х818. У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України). Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] з позовом про визнання кредитного договору недійсним не зверталася. Протилежного в матеріалах справи не міститься. Відповідач була ознайомлена з умовами кредитного договору, висловила своє волевиявлення шляхом підписання договору та тривалий час користувалася його умовами, що свідчить про прийняття нею таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу в період з 04.02.2024 до 04.03.2024 щоденно нараховувалися відсотки за відсотковою ставкою 1,375% в день, в період з 06.03.2024 до 29.07.2024 щоденно за відсотковою ставкою 2,5%, тобто у розмірах, які були передбачені умовами кредитного договору. І загальна сума нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за період з 04.02.2024 по 29.07.2024 становить 20 680,00 грн. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною 5, згідно з якою у кредиті для споживача максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Частиною 4 вказаної статті передбачено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК) / t х 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1% (частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 19 серпня 2024 року не більше 1%. Тобто, суд звертає увагу, що вказаний перехідний період (240 днів) щодо зменшення максимального розміру денної процентної ставки застосовується і як до договорів про споживчий кредит, укладених до набрання чинності Законом 3498-ІХ (до 24.12.2023), якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом, так і до договорів про споживчий кредит, які укладені після 24.12.2023, але до 20.08.2024. Таким чином, нарахування відсотків за період з 22.04.2024 до 29.07.2024 повинно було здійснено за відсотковою ставкою 1,5% в день, що передбачено законом. Водночас, у даний період позикодавець нараховував відсотки у розмірі 2,5% в день. Нарахування відсотків за період з 04.02.2024 по 04.03.2024 здійснено у відповідності до умов договору, тому за вказаний період розмір заборгованості за відсотками розраховано вірно на суму 1 938,90 грн. (4 700,00 грн. х 1,375% х 30 днів). За період з 05.03.2024 до 21.04.2024 розмір заборгованості за відсотками відповідно до умов договору та закону становить 5 640,00 грн. (4 700,00 грн. х 2,5% х 48 днів). А за період з 22.04.2024 до 29.07.2024 розмір заборгованості за відсотками становить 6 979,50 грн. (4 700,00 грн. х 1,5% х 99 днів). Отже, загальний розмір боргу відповідача за відсотками становить 14 558,40 грн. Щодо стягнення заборгованості за штрафами, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом статті 549 ЦК України, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Водночас, відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану», який набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу. Враховуючи наведене, суд вважає, що беручи до уваги положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно якого позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях, відсутні підстави для стягнення штрафів з відповідача на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» в розмірі 5118,30 грн. за прострочення виконання договірних зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у погоджені строки. Що стосується відступлення права вимоги до позивача, суд зазначає наступне: Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі, виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим, положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Як вбачається з договору факторингу № 29/07/2024 від 29 липня 2024 року, позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі Боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу 29/07/2024 від 29 липня 2024 року, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 1282623 від 04.02.2024. Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за договором про споживчий кредит № 1282623 від 04.02.2024 на підставі договору факторингу № 29/07/2024 від 29 липня 2024 року. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 1282623 від 04.02.2024 в розмірі 19 258,40 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 4 700,00 грн., заборгованості по відсоткам у сумі 14 558,40 грн. У іншій частині позовних вимог слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача задоволені на 63,15% (19 258,40 грн. х 100 : 30 498,30 грн.), а тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 529,75 грн. (2 422,40 грн. х 63,15%). Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до норм ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у суді позивачем до позовної заяви долучено: - укладений між ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» та адвокатом Руденко К.В. договір про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02.08.2024, відповідно до якого вартість послуг виконавця становить 10 000,00 грн. за складання позовної заяви (а.с.62-63); - акт приймання-передачі наданих послуг № 56 від 03.03.2025 до договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024, де зазначено, що вартість підготовки позовних заяв про стягнення заборгованості з боржників ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» згідно з реєстру № 1 від 03.03.2025 складає 100 000,00 грн. (а.с.66); - витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 56 до договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024, де зазначено, що вартість підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] складає 10 000,00 грн. (а.с.67); - копію довіреності, виданої ТОВ «ФК «Укрглобал Фінанс» адвокату Руденку К.В. (а.с.64); - платіжну інструкцію про сплату витрат на правничу допомогу у розмірі 100 000,00 грн. (а.с.68). У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial