Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №РDV2-2025683 від 30.11.2020, у розмірі 34 940 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок) гривень 47 копійок, витрати за сплату судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 30.11.2020 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та клієнтом банку [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №РDV2-2025683, відповідно до умов якого Банк відкриває Поточний рахунок «для виплат» у гривні на ім`я Клієнта та здійснює його Розрахунково-касове обслуговування у відповідності до правил та тарифів Банку на ведення та обслуговування Поточних рахунків фізичних осіб. Поточний рахунок, призначений для зарахування коштів Кредиту згідно цієї Заяви-Договору, а також внесення Клієнтом готівкових та безготівкових коштів на Поточний рахунок, виключно з метою погашення Кредиту. Договір підписано за допомогою Електронного підпису клієнта (п. 1.1. Договору). Відповідно до умов Кредитного договору, з дати надання кредиту, Банк зобов`язаний надати клієнту кредит у сумі 31 700 гривень, а Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит та сплатити проценти за користування ним. Кредит було надано [PERSON] строком на 72 місяці, з дати надання кредиту по визначену Графіком дату останнього щомісячного ануїтетного платежу, процентна ставка фіксована та становить 44,90% процентів річних. Дата сплати щомісячного ануїтетного платежу - 30 числа кожного календарного місяця згідно Графіка. Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором надавши останньому кредит у сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, припинив виконувати узяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості і сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору. 20.12.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №114/2-67-F, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у т.ч. і за Кредитним договором №РDV2-2025683 від 30.11.2020, укладеним між [PERSON] та АТ «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким, у загальному розмірі складає 34 940 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок) гривень 47 копійок, з яких: - 29 774 (двадцять дев`ять тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 30 копійок - сума заборгованості за кредитом; - 5 166 (п`ять тисяч сто шістдесят шість) гривень 17 копійок - сума заборгованості за процентами. Позивач зазначає, що після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за цим кредитним договором ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок Нового Кредитора. Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій спрямованих на повернення вказаних грошових коштів, з метою захисту порушеного права й охоронюваних законом інтересів, позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторони про інше. Беручи до уваги, те що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), враховуючи те, що від сторін у справі не надійшло клопотання про інший порядок розгляду, зокрема з викликом сторін в судове засідання, тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами та з дотриманням, визначеного ст. 275 ЦПК України строку, а саме суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідач повідомлеий про наявність справи у суді, своєчасно та належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який направлявся рекомендованим листом з повідомленням на адресу його зареєстрованого місця проживання, відзиву чи клопотання щодо розгляду справи до суду не подавав (а.с. 62-63). У відповідності до ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлена судом про розгляд вказаної справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 1054 ЦК України визначено: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Матеріали справи свідчать, що 30.11.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №РDV2-2025683, відповідно до умов якого Банк відкрив [PERSON] поточний рахунок «для виплат» у гривні та надав кредит у сумі 31 700 гривень, строком на 72 місяці, на придбання споживачем товарів (робіт, послуг) дпя задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною, професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, а також сплати страхового платежу на користь стаховика. Процентна савка - 44,90% річних, комісія за надання довідки про стан кредиту - 100 гривень (якщо довідка надається частіше 1 разу на місяць), комісія за надання розширеної довідки про стан кредиту (за ініціативою споживача) - 300 гривень; Орієнтовна загальна вартість кредиту дпя споживача за «увесь строк користування кредитом (у.т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 91 569,77 гривень; реальна річна процентна ставка - 44,63% відсотків. У договір включені послуги стаховика: ПрАТ «СК «УНІКА Життя» (страховий платіж - 0% від суми кредиту), або інша стахова компанія, яка відповідатиме вимогам кредитодавця, що розміщені на його веб-сайті (у розділі Послуги приватним особам/страхування позичальника). Договір №РDV2-2025683 від 30.11.2020 між сторонами було укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с. 5-12). У графіку платежів та розрахунків до цього договору наданий орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту із зазначенням сум для сплати ануїтетними платежами на кожен місяць кредитування, строком з 30.12.2020 по 30.11.2026 (а.с. 7-8). Ця інформація також підтверджується у паспорті споживчого кредиту, у якому як і у договорі міститься інформація про порядок повернення кредиту, в якій вказані кількість та розмір платежів та періодичність їх внесення (а.с. 9). Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення його з умовами кредитування, що підтверджено постановами Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №572/1169/17, від 12.02.2020 у справі №382/327/18. Слід зазначити, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (ресурс Позикодавця), отримання одноразового ідентифікатора, входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без надання Відповідачем особистої інформації (ідентифікаційного коду, паспортних даних, адреси реєстрації, банківської карти для зарахування коштів тощо) та без попереднього погодження оферти договору позики та правил надання грошових коштів у позики - укладання договору позики технічно не можливе, що у свою чергу відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». З наведеного алгоритму укладання договору позики вбачається, що без ознайомлення/погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим. Таким чином, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Отже, сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитування. Факт надання банком позичальнику кредитних грошових коштів відповідно умов Кредитного договору №РDV2-2025683 від 30.11.2020, підтверджується копією Виписки по рахунку, шо підтверджує почате [PERSON] користування Кредитом. Відповідно виписки по особовому рахунку від АТ «Райффайзен Банк Аваль» за період часу з 30.11.2020 по [PERSON] , активно користується кредитною карткою, здійснює списання та поповнення кредитної картки, тобто відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту (а.с. 13-21). Виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта, так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність. А тому може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника. До такого правового висновку дійшов Верховний суд у постановах: від 30.11.2022 №214/6975/15-ц; від 25.11.2022 №1512/2-214/11; від 21.09.2022 №381/1647/21; від 01.08.2022 №369/11694/15-ц; від 06.07.2022 №128/2269/20; від 01.06.2022 №172/35/16; від 31.05.2022 №194/329/15-ц; від 25.05.2022 №219/7527/16; від 25.05.2022 №645/59/16-ц; від 20.05.2022 №336/4796/18; від 09.02.2022 №161/5648/20; від 02.02.2022 №205/7751/16-ц. Долучений АТ «Райффайзен Банк Аваль» до позову розрахунок заборгованості первісного кредитора підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також включає суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду (а.с. 22-23). Згідно цього розрахунку заборгованості [PERSON] перед первісним кредитором АТ «Райффайзен Банк Аваль», станом на 19.03.2024, мав заборгованість за кредитним договором №РDV2-2025683 від 30.11.2020, у загальному розмірі 34 940 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок) гривень 47 копійок, з яких: 29 774 (двадцять дев`ять тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 30 копійок - сума заборгованості за кредитом та 5 166 (п`ять тисяч сто шістдесят шість) гривень 17 копійок - сума заборгованості за процентами (а.с. 22-23). 20.12.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №114/2-67-F, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у т.ч. і за Кредитним договором №РDV2-2025683 від 30.11.2020, укладеним між [PERSON] та АТ «Райффайзен Банк» (а.с. 24-35). Відповідно до п. 2.4. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення Портфеля заборгованості за цим Договором, Новий кредитор замінює Первісного кредитора у Кредитни договорах, що входять до Портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває права грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний Реєстр Боржників доповнює, а не замінює попередній. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним догоовром №РDV2-2025683 від 30.11.2020, у загальному розмірі - 34 940 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок) гривень 47 копійок, з яких: 29 774 (двадцять дев`ять тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 30 копійок - сума заборгованості за кредитом та 5 166 (п`ять тисяч сто шістдесят шість) гривень 17 копійок - сума заборгованості за процентами (а.с. 48-50). Тобто, з моменту отримання прав вимог від первісного кредитора до Відповідача, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно платіжної інструкції №627 від 18.03.2024, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» перерахувало на рахунок АТ «Райффайзен Банк» грошові кошти, як оплату фінансування загальної вартості Портфеля Заборгованостей зг. П. 3.4 Договору про відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.12.2022 (а.с. 31). Отже, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах про стягнення заборгованостей з [PERSON] за кредитним догоовром №РDV2-2025683 від 30.11.2020. Відповідно до досудової вимоги (Повідомлення) за вихідним №1-124277 від 22.04.2025, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» звернувся до [PERSON] з вимогою погасити заборгованість, яка станом на 22.04.2025 по кредитному договору складала у загальному розмірі 34 940 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок) гривень 47 копійок, з яких: 29 774 (двадцять дев`ять тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 30 копійок - сума заборгованості за кредитом та 5 166 (п`ять тисяч сто шістдесят шість) гривень 17 копійок - сума заборгованості за процентами, у термін до 22.05.2025. Також цим листом було роз`яснено відповідачу право позивача за договором відступлення прав вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024, пред`являти до нього вимоги з погашення існуючої заборгованості за кредитним договором №РDV2-2025683 від 30.11.2020 (а.с. 33-35). Однак питання заборгованості залишилися не врегульованими, станом на 31.12.2025. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості та умовами договору укладеного між сторонами та викладеними у таблиці обчислення загальної вартості кредиту споживача. Надані виписки сформовані ФГВФО на підставі норм чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Проелектронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію`відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 12 та 13 ст. 11 ЗУ «Проелектронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Проелектронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивачем на підтвердження наявності у відповідача заборгованості та її розміру подано до суду: Платіжна інструкція про сплату судового збору № 1842 - для суду; Копія Заяви-договору про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит Готівкою» №РDV2-2025683 від 30.11.2020; Копія додатку № 1 до Договору №РDV2-2025683 від 30.11.2020 (Графік платежів та розрахунок загальної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки); Копія паспорта споживчого кредиту; Копія заяви на приєднання до договору добровільного страхування життя; Копія виписки з рахунку Відповідача; Копія паспортних даних Відповідача; Розрахунок заборгованості за кредитним договором №РDV2-2025683 від 30.11.2020; Копія Договору відступлення права Вимоги 114/2-67-F від 20.02.2024 року; Копія письмового повідомлення про загальну вартість сформованого Портфеля заборгованості; Копія Платіжної інструкції про сплату загальної вартості сформованого Портфеля заборгованості; Копія Реєстру боржників до Договору відступлення права Вимоги 114/2-67-F від 20.02.2024; Копія Досудової вимоги; Копії доказів що підтверджують направлення Досудової вимоги Відповідачу з описом вкладень; Копія Свідоцтва; Копія Виписки з ЄДР щодо ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС»; Копія договору про надання правової допомоги №14/06/2023 від 14.06.2023р. з додатками; Копія додатку № 1 від 14.06.2023р до договору про надання правової допомоги; Копія додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 09.06.2025; Копія замовлення № 1412 від 24.07.2025р. до договору про надання правової допомоги; Копія акту виконаних робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги; Копія платіжного доручення на оплату адвокатських послуг; Ордер на надання адвокатом правової допомоги; Копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; Копія Позовної заяви з додатками для Відповідача. Отже, позивачем надані належні та допустимі докази, які приймаються судом і є підставою для задоволення позову. У свою чергу відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Відповідність розрахунку та розмір заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача. Факт користування кредитними коштами відповідачем також не спростовано, доказів наявності боргу у іншому розмірі не надано. Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач ставить питання про стягнення заборгованності з відповідача за кредитним договором у загальному розмірі 34 940 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок) гривень 47 копійок, з яких: 29 774 (двадцять дев`ять тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 30 копійок - сума заборгованості за кредитом та 5 166 (п`ять тисяч сто шістдесят шість) гривень 17 копійок - сума заборгованості за процентами. Ця сума підлягає стягненню з відповідача. Отже, враховуючи, що [PERSON] узятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості або його часткового погашення не надав, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі розмірі 34 940 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок) гривень 47 копійок, з яких: 29 774 (двадцять дев`ять тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 30 копійок - сума заборгованості за кредитом та 5 166 (п`ять тисяч сто шістдесят шість) гривень 17 копійок - сума заборгованості за процентами. Отже, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, надаючи їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення судового збору. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень, сплачених під час подачі позовної заяви. Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем у якості доказів на підтвердження підстав для стягнення 14 000 гривень за надання правничої допомоги, до суду надано: Копія договору про надання правової допомоги №14/06/2023 від 14.06.2023 з додатками; Копія додатку № 1 від 14.06.2023 до договору про надання правової допомоги за №14/06/2023 від 14.06.2023; Копія додаткової угоди від 09.06.2025 до договору про надання правової допомоги №14/06/2023 від 14.06.2023; Копія замовлення № 1412 від 24.07.2025 до договору про надання правової допомоги за №14/06/2023 від 14.06.2023; Копія акту виконаних робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги; Копія платіжного доручення на оплату адвокатських послуг; Ордер на надання адвокатом правової допомоги серії АІ за №1965230; Копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХР №21/2971 від 22.02.2022, виданого на ім`я титаренка В.В.; виписки сформовані ФГВФО на підставі норм чинного законодавства. Під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим. Саме про такий підхід у питання витрат на професійну правничу допомогу висловив Верховний Суд у додатковій постанові від 07 серпня 2024 року в справі № 686/18768/22. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Проте суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved