Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

У липні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Надія Юльянівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . До складу спадщини входить 1/2 частка квартири за вказаною адресою, яка належала спадкодавцю на праві приватної спільної сумісної власності. Позивач є рідною сестрою померлого, та є спадкоємцем за законом другої черги. 30 квітня 2025 року представник Позивача звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса від 25.06.2025 № 132/02-14 Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для її прийняття. Позивач зазначає, що пропустила встановлений законом строк на прийняття спадщини у зв`язку з тим, що перебувала та фактично проживала у Федеративній Республіці Німеччина у зв`язку з вимушеним виїздом з України через воєнні дії. Також нею було вжито заходів для прийняття спадщини, а саме позивач звернулася до нотаріуса в м. Гамбург для оформлення заяви та довіреності, однак через необхідність апостилювання документів, їх перекладу, пересилання, а також з огляду на безпекову ситуацію в м. Харкові, подання заяви відбулося після спливу встановленого законом строку. Наведене стало підставою для звернення позивача до суду із заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 08 липня 2025 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 04.11.2025 витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гончаренко Надії Юльянівни копію спадкової справи № 18/2025, номер у спадковому реєстрі 809911324, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 10.11. 2025 року до суду надійшла копія спадкової справи, витребувана ухвалою суду від 04 листопада 2025 року. У встановлений судом в ухвалі від 08 липня 2025 року строк Харківська міська рада відзиву на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 04.11.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання сторони не з`явилися, були належним чином повідомлені про судове засідання. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Харківська міська рада про судове засідання повідомлена належним чином, представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Враховуючи положення ч. 3 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сестрою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наступними доказами: - Свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] від 24.02.1972, де у графі «мати » зазначено « [PERSON] »; - Свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] від 27.06.1967, де у графі «мати» зазначено « [PERSON] ». [INFO] у м. Харкові помер [PERSON] , про що 30 січня 2025 року складено актовий запис №1315, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] . Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 03.07.2020, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками на праві спільної сумісної власності квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначене також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 223829673 від 14.09.2020. Таким чином до складу спадщини входить 1/2 частка квартири за вказаною адресою, яка належала спадкодавцю [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. Відповідно до копії паспорту [PERSON] , остання була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 11.12.2020 року. На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 30 квітня 2025 року уповноважений представник [PERSON] від імені [PERSON] подала до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] . 30 квітня 2025 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. зареєстровано спадкову справу № 18/2025 щодо спадщини [PERSON] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , заповіт не склав, спадковий договір не укладав, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 80991144 ві 30.04.2025. Постановою № 132/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 червня 2025 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] , з тих підстав, що [PERSON] пропущено строк, що встановлений законом для прийняття спадщини. Позивачем на підтвердження розшуку спадкоємця [PERSON] , місцезнаходження якого невідомо, надано оголошення, зроблене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. від 20.01.2026 щодо розшуку у спадковій справі № 18/2025, заведеній щодо майна померлого [INFO] [PERSON] його сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті обставин цієї справи, суд зазначає наступне. Позивач належними та допустимими доказами довів обставини, що входять до предмету доказування у цій справі, а саме що він є спадкоємцем четвертої черги за законом після свого брата [PERSON] , який помер [INFO] . Як встановлено судом, за життя [PERSON] заповіт не складав, як і не укладав спадковий договір. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Строк для прийняття спадщини після [PERSON] закінчився 05.04.2025. [PERSON] , яка на час відкриття спадщини перебувала за кордоном у Німеччині, 17 квітня 2025 року звернулася до нотаріуса др.Томаса Неземана у м.Гамбурзі, і оформила заяву про прийняття спадщини після її брата [PERSON] , а також довіреність на представництво адвокатом Кириченко А.А. 30 квітня 2025 року представником позивача подано заяву про прийняття спадщини, тобто з пропуском строку встановленого у ч. 1 ст. 1270 ЦК України строку. Оцінюючи поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після брата [PERSON] , суд враховує, що 24 лютого 2022 року розпочалася військова агресія РФ проти України, що є загальновідомим фактом. Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022 року, дію якого продовжено і на цей час. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Наведений перелік не є вичерпним та дозволяє застосування до спірних правовідносин аксіоми цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Враховуючи обставини справи, а саме те, що позивач мешкає у Федеративній республіці Німеччина. Для оформлення заяви про прийняття спадщини та довіреності вона звернулася до нотаріуса в м. Гамбург, однак через необхідність перекладу та легалізації документів, їх пересилання, а також з огляду на небезпечну ситуацію в м. Харкові у зв`язку із бойовими діями, подання заяви відбулося після спливу встановленого законом строку, суд вважає, що позивачем строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, зумовлених непереборними обставинами, які виникли в період строку для прийняття спадщини, продовжували існувати до моменту звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та вочевидь перешкоджали позивачу у визначений законом строк та у встановленому законом порядку прийняти спадщину після смерті брата [PERSON] . Крім того, суд враховує, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Відповідна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставин справи, виходячи з принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд визнає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON] після смерті брата [PERSON] . Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі та визначає їй додатковий строк тривалістю 3 місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] .

Outcome: approved