Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

У грудні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на навчання та просив стягнути з відповідачки аліменти на його користь на період навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн щомісячно з дня подання позову і до закінчення ним навчання, або досягнення 23 років. В обґрунтування позову зазначив, що його мати [PERSON] та батько [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюб між ними розірвано. Підтвердженням того, що відповідач є матірю позивача є свідоцтво про народження від 23.08.2023 серії [NUMBER] , де у графі "мати" записано [PERSON] Позивач вказав, що з 01.09.2022 був прийнятий на навчання до Відокремленого структурного підрозділу «Хорольський агропромисловий коледж Полтавського державного аграрного університету» (наказ про зарахування № 01-07/169-ст від 28.07.2022), спеціальність 208 «Агроінженерія», М 31 групи 3 курсу. Дата завершення навчання 30.06.2026. На даний час позивача матеріально повністю забезпечує батько [PERSON] , який сплачує грошові кошти за навчання в коледжі та відповідно надає грошові кошти на інші потреби та витрати. Власних доходів позивач не має, оскільки навчається дистанційно, навчання триває з ранку до вечора, що унеможливлює працевлаштування. Витрати на навчання включають придбання канцтоварів, навчальної літератури, проїзд до місця навчання з дому. Крім того, потрібні кошти на харчування, одяг та взуття. В добровільному порядку відповідачка не надає кошти на його утримання, тому вважає за необхідне стягувати аліменти з відповідачки у твердій грошовій сумі, оскільки вона не має стабільного доходу, приховує його, щоб не платити аліменти, відповідачка є працездатною, непрацездатних осіб на утриманні не має, отже має можливість надавати йому на час його навчання. Батько не в змозі вже самостійно утримувати його у зв`язку з тим, що на його утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей та одна донька, яка навчаються. Тому позивач вимушений звернутися до суду про стягнення аліментів з матері. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 04.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачці 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачку викликано у судове засідання через офіційний сайт судової влади. Судове засідання призначено на 03.03.2026. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. В позовній заяві зазначив, що вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В разі неявки відповідачки у судове засідання не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 2). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином. Відзиву, заяв чи клопотань до суду не направила. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом вирішено здійснити заочний розгляд справи. З огляду на те, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23.08.2033 Глобинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (повторно), актовий запис № 01 (а.с. 7). Згідно довідки директора Відокремленого структурного підрозділу «Хорольський агропромисловий коледж Полтавського державного аграрного університету» [PERSON] є студентом підрозділу за спеціальністю 208 «Агроінженерія» М 31 групи 3 курсу з 01.09.2022 (наказ про зарахування № 01-07/169-ст від 28.07.2022); дата завершення навчання: 30.06.2026; форма здобуття освіти: очна (денна); фінансування навчання: за кошти державного бюджету (а.с. 5). Як зазначив позивач ,наразі матеріально його забезпечує батько [PERSON] . Власних доходів позивач не має, оскільки навчається на денній формі навчання дистанційно. Навчання триває з ранку до вечора, що унеможливлює працевлаштування. В добровільному порядку відповідачка кошти на його утримання не надає. Відповідачка є працездатною, інших непрацездатних осіб на утриманні немає. Доказів неможливості утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, суду не надано. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Ч. 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення ст. 182 СК України та те, що повнолітній син відповідачки навчається на денній формі навчання, не працює, відповідачка є працездатною особою, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу сину, який навчається, суду не надала. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги той факт, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, до досягнення ними 23-річного віку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача - сина [PERSON] аліменти на період навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн до закінчення ним навчання, але не довше, ніж до досягнення останнім 23 років. Стаття 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного, ст. ст. 182, 191 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved