Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

22 грудня 2025 року на адресу суду надійшла позовна заява від ТОВ «Юніт Капітал», в якій позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 15 січня 2025 року № 167562 у розмірі 20732 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі - 2422,40 грн, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 7000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 15 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 167562 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора № 9d7ab388. Одразу після вчинених дій, відповідно до договору кредитодавець того ж дня перерахував грошові кошти у сумі 17000,24 грн на банківську карту відповідача [PERSON] , номер якого було зазначено в анкеті. 04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 28/1118-01, який є рамковою угодою, строк дії якого неодноразово продовжувався. Так, за умовами договору факторингу ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Юніт Капітал» прийняло належні ТОВ «ФК «Кредіплюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором від 15 січня 2025 року № 167562, укладеним з відповідачем. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконував умови договору, за ним утворилась прострочена заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним договором від 15 січня 2025 року № 167562 в сумі 38546,28 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом 20732 грн, сума заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 15213,28 грн та сума заборгованості за комісією 801 грн. Окрім цього, в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. Неможливість в досудовому порядку врегулювати спір, наявність непогашеної заборгованості, зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, тому окрім заборгованості позивач просив стягнути понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 25 грудня 2025 року ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області, позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно прохальної частини позовної заяви позивач просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання ( [ADDRESS] ) повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із зворотньою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відзиву відповідач до суду не подав та про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи норми п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 січня 2025 року [PERSON] зайшов на офіційний сайт ТОВ «ФК «Кредіплюс» https://finx.com.ua/docs, ознайомився з персональними умовами кредитного договору. Після чого, добровільно без примусу чи тиску відповідач подав відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані для отримання коштів. Окрім того, встановлено, що укладення електронного договору, відбулося шляхом введення відповідачем [PERSON] одноразового ідентифікатора № 9d7ab388. Згідно з довідкою від 30 жовтня 2025 року № 3883/30-10 та витребуваною судом випискою з АТ «Таскомбанк» від 26 січня 2026 року № 564/47.7.-БТ [PERSON] переведено 17000,24 грн згідно договору від 15 січня 2025 року № 167562 для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] . В такий спосіб 15 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір № 167562 , за умовами якого позичальник отримав 20732 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідно до п. 2.2.1. договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 20732 грн, надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 17000,24 грн на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті (далі - рахунок позичальника); у розмірі 3731,76 грн, шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Згідно п. 2.3 договору, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 330,00 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. Пунктом 2.4. договору встановлено, що знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. Відповідно до п. 2.5., комісія за надання кредиту складає 3731,76 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 18,00 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Згідно п. 2.6., загальний строк кредитування за цим договором складає 126 днів з 15 січня 2025 року по 21 травня 2025 року. Як вбачається з укладеного договору, позичальник має сплачувати, визначені у договору кредитодавцю відсотки за користування кредитом. Судом встановлено, що відповідач плату за даним кредитним договором не здійснював жодного разу. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором від 15 січня 2025 року № 167562 заборгованість [PERSON] станом на 01 листопада 2025 року склала 38546,28 грн, розмір яких позивачем доведено з огляду на погоджені сторонами умови кредитування. Крім того, судом встановлено, що 16 квітня 2025 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 16042025, за умовами якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Юніт Капітал» прийняло належні ТОВ «ФК «Кредіплюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором від 15 січня 2025 року № 167562, укладеним з відповідачем. Окрім того, відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 3 від 04 червня 2025 року до Договору факторингу від 16 квітня 2025 року № 16042025, ТОВ «Юніт Капітал» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 38546,28 гривень. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного суд вважає, що кредитний договір від 15 січня 2025 року № 167562, підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеним, товариство виконало умови договору та надало позичальнику кредит в узгодженому сторонами розмірі, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів. Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 20732 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2.2.1 договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 20732 грн та надається не пізніше наступного дня після укладення договору в такому порядку: у розмірі 17000,24 грн - на рахунок/картку Позичальника № [NUMBER] у національній валюті (далі - рахунок позичальника), та у розмірі 3731,76 грн - шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно з п. 2.5 індивідуальної частини договору. При цьому саме кошти у сумі 17000,24 грн. були зараховані 15.01.2025 року на платіжну картку № [NUMBER] , оформлену на [PERSON] , що підтверджується випискою АТ «Таскомбанк» від 26 січня 2026 року № 564/47.7.-БТ. Що стосується коштів у сумі 3731,76 грн, то вони фактично не були надані відповідачу у користування як кредитні кошти, оскільки відповідно до умов договору становлять комісію за надання кредиту, передбачену п. 2.5 договору. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача прострочену заборгованість за комісією у розмірі 801,00 грн, однак підстав та порядку її нарахування належним чином не обґрунтовує. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про споживчий кредит будь-які комісії, збори чи інші платежі за дії, які не є послугою у розумінні цього Закону. Умови договору, що передбачають обов`язок споживача здійснювати оплату за такі дії, є нікчемними. Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати лише плату за надання інформації про стан кредиту у разі, якщо споживач вимагає її частіше ніж один раз на місяць. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача в частині стягнення простроченої заборгованості за комісією в сумі 801 грн. а також комісії за надання кредиту в сумі 3731,76 грн, яку позивач безпідставно включив в заборгованість по тілу кредиту, задоволенню не підлягають. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 15 січня 2025 року № 167562 в розмірі 32213,52 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом 17000,24 грн, сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 15213,28 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги, покладає судові витрати на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов заявлено з ціною 36746,28 грн, а задоволено на суму 32213,52 грн, тобто на 87,66%. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 2123,48 грн сплаченого судового збору сплата яких належним чином підтверджується платіжною інструкцією від 18 грудня 2025 року № 31301. Також, в силу положень ст. 137 ЦПК України та за відсутності заяви відповідача про зменшення судових витрат, з останнього на користь позивача підлягають стягненню заявлені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 6136,20 грн, що підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором про надання правничої допомоги від 10 вересня 2025 року № 10/09/25-02, укладеного з адвокатським бюро «Соломко та партнери», додатковою угодою від 11 вересня 2025 року № 25770875481 до договору про надання правничої допомоги, довіреністю від 10 вересня 2025 року, актом прийому-передачі наданих послуг від 25 листопада 2025 року за договором про надання правничої допомоги від 10 вересня 2025 року № 10/09/25-02, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю від 19 жовтня 2018 серії КС № 7073/10, ордером серії АІ № 2004312. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial