Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

17.09.2025 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла вказана позовна заява [PERSON] , у якій просить встановити факт постійного проживання разом з [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю з липня 20196 року та станом на день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач мешкала зі своїми батьками у [ADDRESS] . В 1982 році закінчила середню школу №6, вступила до ХДУ їм. Каразіна, де познайомилася і вийшла заміж 11.04.1986 за [PERSON] . [INFO] у них народився син [PERSON] . Після закінчення університету в червні 1987 року вони виїхали у Казахстан за розподілом, в місто Актау (колишнє Шевченко), де проживали батьки чоловіка [PERSON] , [PERSON] та баба [PERSON] . В 1993 році помер батько чоловіка [PERSON] , в 1995 році померла мати [PERSON] - баба [PERSON] , в 1997 році трагічно загинули на Каспійського морі обидва сини [PERSON] - [PERSON] (її чоловік) та [PERSON] . Таким чином, вона лишилася одна з сином, а [PERSON] також лишилася самотня. В липні 1999 вона разом із сином та свекрухою [PERSON] повернулися в Україну. Далі вони жили кожен в себе: вона по [ADDRESS] , а [PERSON] проживала на [ADDRESS] . Далі з 2019 року ми проживали разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство та мали спільний бюджет. 24.02.2022 року почалася війна, але вона не покидала [PERSON] , опікувалася нею, дбала про безпеку. Весь той час вони були поряд і підтримували один одного. Влітку 2024 року [PERSON] стала більше хворіти. [INFO] [PERSON] померла, організацією поховання займалася вона. Вважає себе спадкоємцем 4-ї черги за законом, 30.06.2025 звернулася до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Соколової С.О. з заявою про прийняття спадщини. Після звернення до нотаріуса з заявою щодо оформлення спадкових прав як спадкоємця 4-ї черги за законом та надання усіх наявних документів, їй було усно вказано нотаріусом на те, що факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем за однією адресою підтверджується тільки реєстрацією, а акт депутату не має ніякого значення, оскільки встановлення такого роду фактів можливе тільки у судовому порядку за дотриманням правил ЦПК України. У зв`язку з цим позивач змушена звернутися до суду. У зв`язку з наявним спором про цивільне право (право на спадкування) після смерті [PERSON] заява про встановлення факту, що має юридичне значення подана в позовному, а не в окремому провадженні. Встановлення факту дасть можливість позивачу успадкувати майно після померлої свекрухи [PERSON] . Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 25.09.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано у приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Соколової С.О. відомості про осіб, які звернулися із заявою про прийняття спадщини та оформили спадщину, або відмовились від спадщини після смерті [PERSON] . 13.01.2026 на запит суду надійшла відповідь від приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Соколової С.О. у якій вказано, що в Спадковій справі № 45/2025, заведеною 30.06.2025 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , є одна заява про прийняття спадщини подана [PERSON] , будь-які інші заяви відсутні. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 21.01.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Зазначила, що її свекруха [PERSON] , після смерті чоловіка, матері та синів, в липні 1999 року разом з нею переїхала з Казахстану до м. Балаклія. Весь цей час вона опікувалась нею. Представник відповідача до суду не з`явився, заяв або клопотань від нього не надходило, відзиву не подано. Третя особа в судове засідання не з`явилась, заяв або клопотань від неї не надходило. [PERSON] , будучи допитаною як свідок, пояснила в судовому засіданні, що в 1999 році [PERSON] з [PERSON] переїхала до м. Балаклія, потім в 2000 році приїхала свекруха [PERSON] . В 2013 році [PERSON] переїхала до свекрухи, а за її адресою почав жити син з родиною. Весь цей час [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] , вели спільне господарство, ховала її також [PERSON] . Свідок [PERSON] яка була сусідкою [PERSON] , підтвердила спільне проживання позивачки з [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення позивачки, покази свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] народилася [INFO] у м. Балаклія Харківської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією її паспорта, серії [NUMBER] , та витягом з реєстру територіальної громади від 30.06.2025 (а.с. 21-22, 24). 11.04.1986 позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] (а.с. 26). Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 27). Отже вказаним підтверджується, що [PERSON] є свекрухою позивачки [PERSON] . [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] (а.с. 29). На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.01.1999 державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Бовдуй О.О., [PERSON] на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 30-31, 35). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] (а.с. 25). З акту обстеження, проведеного 04.07.2025 депутатом Балаклійської міської ради Скринник О.О., у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] з липня 2019 року проживала, вела спільне господарство та здійснювала догляд за своєю свекрухою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , до моменту смерті останньої (а.с. 36). Вказане також підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 40-46). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81690090 від 30.06.2025 убачається, що 30.06.2025 приватним нотаріусом Соколовою С.О. заведена спадкова справа № 45/2025 після смерті [INFO] [PERSON] за заявою про прийняття спадщини від [PERSON] (а.с. 37). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Положеннями абзацу 1 ч. 2 ст.3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до положень статтей 1222, 1223 ЦК України, Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З роз`яснень, які викладені у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 березня 2019 року в справі №461/4689/15-ц, від 30 вересня 2019 року в справі №554/14633/15-ц, від 25 листопада 2019 року в справі №711/348/17, від 03 лютого 2021 року в справі №127/25053/17. Згідно п. 4.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років, про встановлення факту родинних відносин та інше. З наявних матеріалів справи вбачається, що заявниця є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Даних про наявність інших спадкоємців, що прийняли спадщину після її смерті, матеріали справи не містять. Осіб, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, не встановлено. Судом встановлено, що позивачка на момент смерті проживала разом зі спадкодавцем за однією адресою та лише за її заявою була заведена спадкова справа після її смерті, що свідчить про фактичне прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріусом їй було роз`яснено, що спадкоємці четвертої черги повинні встановлювати юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини тільки у судовому засіданні. Показання свідків та інші матеріали справи у їх взаємозв`язку свідчать про те, що позивачка не менше п`яти років перебувала зі спадкодавцем [PERSON] у близьких відносинах, які мали тривалий сімейний характер, принаймні не пізніше 2019 року, вони жили дружно в одній квартирі, разом харчувалися, мали спільний бюджет, платили комунальні платежі, вели домашнє господарство, позивачка опікувалась станом здоров`я спадкодавця, піклувалась та доглядала її, поховала [PERSON] також позивачка. Отже, наявні у справі докази та фактичні обставини вказують на те, що між позивачкою та померлою [PERSON] протягом тривалого часу склались усталені сімейні стосунки, які існували до часу смерті спадкодавця. Позивачка повністю опікувалась життям спадкодавця, що з огляду на їх тривале спільне проживання та наявність спільних інтересів є ознакою ведення спільного господарства. За таких обставин, оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що між позивачкою та спадкодавцем виникли відносини, які є більш близькими, аніж надання допомоги одинокій літній людині. З урахуванням вищевказаного, слід визнати доведеним юридичний факт, що позивачка була пов`язана зі спадкодавцем [PERSON] спільним побутом та взаємними правами і обов`язками - проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому відповідно до статті 1264 ЦК України має право на спадкування за законом у четверту чергу, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved