Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Спариш М.Г. звернулася до Новокодацького районного суду м. Дніпра з позовом, з урахуванням уточненої позовної заяви до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 28.09.2007 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 28 вересня 2007 року, актовий запис № 33, та видано свідоцтво про шлюб (повторно) серії [NUMBER] від 14.05.2025. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки між нею та відповідачем припинені. Вони не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Спочатку сімейне життя у подружжя складалося добре, проте з 2021 року сімейні стосунки між ними погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин. З початком повномасштабного вторгнення російської федерації, задля безпеки дітей, позивач виїхала до Німеччини, де і проживає до тепер, повертатися до України не збирається. Стосунки з відповідачем після виїзду за кордон остаточно втрачені. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняла остаточно та змінювати його не збирається, примирення були неодноразово - але не мали результату. У зв`язку з чим просить шлюб між ними розірвати. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 05.08.2025 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Спариш М.Г. до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить не надавати строк для примирення. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Дроздова Т.Л. до судового засідання не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних доказів без участі відповідача та за відсутності заперечень позивача, ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.09.2007 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 28 вересня 2007 року, актовий запис № 33, та видано свідоцтво про шлюб (повторно) серії [NUMBER] від 14.05.2025. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.02.2008 року та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.02.2016 року. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судам законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Проте стороною відповідача клопотання щодо надання строку для примирення не надавалось, позивач навпаки, зазначала, що примирення були неодноразово - але не мали результату, тому просила суд не надавати строк для примирення. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дітей між сторонами немає. Позивач не має наміру відновити сімейні стосунки, наполягає на розірванні шлюбу, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved