Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Представник позивача адвокат Гаталяк М.Я. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 28000,00 грн. та понесені позивачем судові витрати посилаючись на те, що 19.06.2025 між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продав [PERSON] лебідку до автомобіля ЗІЛ-131 за 28000,00 грн., а саме 17.06.2025 він вислав через поштового оператора ТОВ «Нова пошта» вказану лебідку, яка була отримана [PERSON] 19.06.2025 о 09:59:28 у відділенні №1 ТОВ «Нова пошта» м. Радомишль Житомирської області; відправлення за експрес-накладною №59001398207445 вага 180 кг, описане як «інші запчастини», оголошена цінність 28000,00 грн.; доставку оплачує одержувач 2570,00 грн. 19.06.2025 [PERSON] товар отримав та сплатив за пересилання 2570,00 грн., однак досі не сплатив за сам товар 28000,00 грн. 02.09.2025 позивач скерував до [PERSON] листа, в якому просить в семиденний термін оплатити за товар або ж повернути його, однак відповіді не отримав. Позивач вважає, що [PERSON] прийняв умови договору, так як до укладення договору під час спілкування останній ознайомився із світлинами товару і сторони погодилися на купівлю-продаж. Лебідку [PERSON] отримав і сплатив лише за послуги пересилання, оскільки відправлення №59001398207445 було без опції «зворотна доставка: післяплата 28000,00 грн.». Отже лебідка до ЗІЛ-131 влаштувала відповідача, оскільки він її отримав, заплатив за послуги пересилання, не відреагував на лист від 02.09.2025 і не повернув товар позивачу. Відтак позивач вважає, що договір купівлі-продажу є укладений в момент отримання товару 19.06.2025, а тому він має право вимагати оплати вартості товару 28000,00 грн. Ухвалою судді від 28.10.2025 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 24.11.2025 (а.с.34), про що учасників справи повідомлено належним чином, та по причині неявки відповідача розгляд справи неодноразово відкладався. Ухвалою від 28.11.2025 задоволено клопотання позивача про опитування відповідача та третьої особи в порядку ст. 93 ЦПК України (а.с.49-50), копію якої відповідач отримав 24.12.2025 (а.с.87), а третя особа 01.12.2025 (а.с.54). 16.12.2025 від третьої особи ТОВ «Нова пошта» надійшла заява свідка (в порядку ст. 93 ЦПК України), в якій [PERSON] надав відповідь на поставлені позивачем питання (а.с.73,76), відповідач заяву свідка у визначений судом строк не направив. 13.02.2026 допитаний в судовому засіданні в порядку положень ст. 92 ЦПК України як свідок позивач [PERSON] будучи попередженим про кримінальну відповідальність та під присягою (а.с.132) повідомив суду, що він мав намір продати лебідку до автомобіля ЗІЛ, з відповідачем [PERSON] він спілкувався лише у телефонному режимі через додаток «Viber», позивач [PERSON] направив фото лебідки, останнього влаштував товар і вони обумовили ціну 28000,00 грн., після чого відповідач назвав свої прізвище, ім'я та по-батькові, назвав адресу місця свого проживання та номер Нової пошти в м. Радомишль, на яку необхідно направити лебідку. [PERSON] направив лебідку через Нову пошту, однак при пересилці працівник Нової пошти помилково не поставив позначку щодо оплати товару отримувачем. Відповідач отримав товар, однак не оплатив, а на вимогу позивача щодо оплати в телефонному режимі повідомив, що він товар не отримував, після чого заблокував номер телефону позивача та видалив всю переписку між сторонами щодо купівлі-продажу лебідки в додатку «Viber». Позивач звернувся до Нової пошти та дізнався, що відповідач товар отримав і оплатив доставку, однак ухиляється від вирішення питання оплати товару в добровільному порядку. В судове засідання сторони та третя особа не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить розподілити судові витрати (а.с.108,139). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с.39,85,87,88,89,137), однак в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, заяв чи клопотань до суду не направляв. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних й ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи. З іншого боку, відповідачу частиною першою статті 284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом (Постанова ВС від 13.10.2025 у справі №572/3022/24). З огляду на вказане, з урахуванням положень ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, судом протокольно ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Частиною першою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). В ч. 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, які являються однією із фундаментальних засад цивільного права, що визначає характер поведінки учасників з точки зору необхідності сумлінного здійснення ними своїх цивільних прав і виконання цивільних обов`язків, шанування прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства, турботи про власні права й інтереси, а також права та інтереси інших учасників з метою недопущення їх порушення, закріплення можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Статтями 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Положеннями ч. 1 ст. 662 та ст. 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Згідно із статтями 691, 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Судом встановлено, що сторонами виникли правовідносини з приводу купівлі-продажу лебідки для автомобіля ЗІЛ-131. Відповідно до ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК). На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано копії експрес-накладної № 59001398207445 ТОВ «Нова пошта» з датою оформлення 17.06.2025, плановий час доставки 20.06.2025, тип відправлення вантаж вагою 180 кг, опис інші запчастини, оголошена цінність 28000,00 грн., було у використанні, доставку оплачує одержувач 2570,00 грн., відправник [PERSON] , одержувач [PERSON] (а.с.4); відповідь ТОВ «Нова пошта» від 06.10.2025 на запит адвоката Гаталяка М.Я., з якої вбачається, що відправлення за експрес-накладною № 59001398207445 доставлено (вручено) 19.06.2025 о 09:59:28 у відділенні №1 у м. Радомишль (вул. Карпенка, 10) Житомирської області одержувачу [PERSON] , який здійснив оплату послуг з пересилання ЕН №59001398207445 в готівковій формі в розмірі 2570,00 грн. (а.с.10); вимогу [PERSON] до [PERSON] про оплату вартості товару з ціною 2800,00 грн. (а.с.11), скріншот переписки між сторонами (а.с.13), фотокопії запчастин (а.с.14,15,16,17). Відповідач [PERSON] не скористався своїми процесуальними правами, передбаченими статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не надав суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Процесуальний закон покладає тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах №910/18036/17 від 02.10.2018, №917/1307/18 від 23.10.2019. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що позивач [PERSON] належним чином виконав свої зобов`язання за договором купівлі-продажу, направивши через поштового оператора ТОВ «Нова пошта» відповідачу лебідку для автомобіля ЗІЛ-131, тоді як відповідач, отримавши товар не виконав свої зобов`язання та не сплатив вартість товару, а отже позовні вимоги про її стягнення підлягають задоволенню. Щодо питання розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивач просив стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу, долучивши до клопотання відповідні докази (а.с.95-101), однак ухвалою суду від 03.03.2026 вказане клопотання представника позивача повернуто без розгляду по причині недотримання заявником положень ч. 7 ст. 43, ч. 1 ст. 183 ЦПК України. У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 968,96 грн., сплаченого позивачем при звернені з наявним позовом до суду, оскільки сплата судового збору документально підтверджена платіжною інструкцією та випискою про зарахування судового збору (а.с.32,33).

Outcome: approved