Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Заявник звернулася з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 02.07.2008 виданого виконкомом Южненської міської ради на підставі рішення виконкому Южненської міської ради № 901 від 11.12.2007 [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . При видачі зазначеного свідоцтва про право власності на квартиру в ньому було зазначено по батькові « [PERSON] », так як і в поданому заявницею паспорті громадянина України серія [NUMBER] , виданий Южненським МВ УМВС України в Одеській області від 31.07.1996. В 2010 році заявниця отримала новий паспорт громадянина України (на заміну старого), в якому по батькові зазначено « [PERSON] ». Листом Виконавчого комітету Південнівської міської ради Одеського району Одеської області заявниці відмовлено у виправленні помилки в правовстановлюючих документах та запропоновано звернутися до суду. Вказані розбіжності та помилки в документах позбавляють заявника реалізувати свої майнові права, а саме перешкоджають володіти, користуватися та розпоряджатися власністю на свій розсуд. Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 16.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Заявник в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі, вимоги заяви просила задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про дату та час був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями не звертався. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку. Згідно матеріалів справи [PERSON] та її донька [PERSON] отримали житло на підставі рішення виконкому Южненської міської ради № 901 від 11.12.2007 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно № 1216 від 02.07.2008 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 7,8). У вищевказаному свідоцтві про право власності на житло від 02 липня 2008 року ПІБ заявника зазначено « [PERSON] » (а.с.7). Згідно паспорта громадянина України, картки фізичної особи - платника податків, по батькові заявниці зазначено як « [PERSON] » (а.с. 4,5). При цьому, в раніше діючому паспорті громадянина України [NUMBER] від 31.07.1996 по батькові заявниці було зазначено « [PERSON] » (а.с.6). Відповідно до листа виконавчого комітету Південнівської міської ради Одеського району Одеської області [PERSON] рекомендовано звернутися до суду для виправлення помилки у Свідоцтві про право власності на житло (а.с.11). Від встановлення даного факту залежить реалізація заявником права розпорядження власним майном. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно положень ст. 315 ч. 1 п. 6, ч. 2 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 16 ч.1 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно положень ст. 315 ч.2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Рішенням Конституційного Суду України у справі від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 визначено, що кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, оформлення особистих чи майнових прав випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд дійшов висновку, що свідоцтво про право власності на житло видане « [PERSON] » містить помилку в написанні по батькові та належить [PERSON] . Ця помилка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджає заявнику в реалізації її права розпорядження власним майном.

Outcome: approved