Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" через свого представника Бачинського О.М. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №41074613 від 10.10.2023 у розмірі 23 212, 20 гр., судовий збір та витрати на правничу допомогу адвоката. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.10.2023 року між ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" та [PERSON] було укладено кредитний договір №41074613, за яким кредитор надав позичальниці кредит в розмірі 6000 гр. строком на 90 днів (до 08.01.2024 року), зі сплатою процентів за кожен день користування кредитом у наступному розмірі: з 1го по 151 день користування кредитом 2,5000%, в сумі 2250 гр., термін оплати 25.10.2023 року, з 16го по 90й день користування кредитом 3,5000% в сумі 15750 гр., термін оплати 08.01.2024 року, а позичальниця в свою чергу зобов`язалася належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. 27.02.2024 року між ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" та ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" укладений договір факторингу №2702, згідно умов якого ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС", включно і до гр. [PERSON] , порядковий номер згідно реєстру боржників 67. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач повідомлялася про розгляд справи належним чином, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку із чим, суд, враховуючи відсутність заперечень представника позивача, відповідно до вимог ст. ст. 280 - 282 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. За правилами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямовована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляду на зміст ст. ст. 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. ст. 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20). Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц. Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. Судом встановлено, що 10.10.2023 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] укладено кредитний договір № 41074613, за умовами якого [PERSON] отримала фінансовий кредит в розмірі 6000 гр. строком на 90 днів (до 08.01.2024 року), зі сплатою процентів за кожен день користування кредитом у наступному розмірі: з 1го по 151 день користування кредитом 2,5000%, в сумі 2250 гр., термін оплати 25.10.2023 року, з 16го по 90й день користування кредитом 3,5000% в сумі 15750 гр., термін оплати 08.01.2024 року. У п. 2.1. договору сторони погодили, що кредит надається ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» у формі грошових коштів у національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позичальника в день укладення Договору. Згідно п. 2.2. договору реквізити банківської картки Позичальника про перерахування Кредиту Кредитодавцем: [NUMBER] . Відповідно до розділу 1 Кредитного договору №41074613: тип кредиту фінансовий кредит; загальна сума кредиту 6000 гр.; строк кредиту 90 днів; дата повернення кредиту 08.01.2024 року; позичальник сплачує проценти за кожний день користування кредитом в наступному розмірі та порядку: з 1го по 151 день користування кредитом 2,5000%, в сумі 2250 гр., термін оплати 25.10.2023 року, з 16го по 90й день користування кредитом 3,5000% в сумі 15750 гр., термін оплати 08.01.2024 року. Згідно графіку платежів загальна вартість кредиту становила 24000 гр. з яких 6000 гр. сума кредиту, 18000 гр. сума нарахованих процентів. Дата видачі кредиту 10.10.2023 року, дата платежу 25.10.2023 року. Згідно довідки про перерахування суми кредиту №664013245 від 10.10.2023 року, видача коштів за кредитним договором № 41074613, призначення платежу: кредитні кошти від Cashpoint згідно договору 41074613. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 41074613 від 10.10.2023 року за період з 10.10.2023 року по 27.02.2024 року, [PERSON] має заборгованість станом на 27.02.2024 року у сумі 23 212,20 гр., з яких: 6000 гр. заборгованість за тілом кредиту; 17 212, 20 гр. заборгованість за процентами. 27.02.2024 року між ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" та ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" укладено договір факторингу № 2702, за умовами якого ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" передає грошові кошти (розмір фінансування) в розпорядження ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" за плату у передбачений договором спосіб, а ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" відступає ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" належні йому права грошової вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, в тому числі і щодо відповідачки. Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 27.02.2024 року № 1074 ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" заплатило ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" грошові кошти у сумі 207461,10 гр., призначення платежу: оплата суми фінансування згідно договору факторингу № 2702 від 27.02.2024 року без ПДВ. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 2702 від 27.02.2024 року, ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 41074613 від 10.10.2023 року в загальній сумі 23212,20 гр., з яких: 6000 гр. залишок заборгованості за тілом кредиту, 17212,20 гр. залишок заборгованості по процентам за користування кредитними коштами. Згідно з детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором № 41074613 від 10.10.2023 року, який надав позивач, [PERSON] має заборгованість станом на 12.02.2025 року у сумі 23 212, 20 гр., з яких: 6000 гр. заборгованість по тілу кредиту, 17 212,20 гр. заборгованість по відсотках. Так, за умовами кредитного договору №41074613 від 10.10.2023 року було передбачено надання кредитних коштів в розмірі 6000 гр. При цьому факт видачі [PERSON] кредитних коштів в розмірі 6000 гр. шляхом перерахування на банківську платіжну картку [NUMBER] , підтверджений належними доказами. У зв`язку з цим, суд доходить висновку про доведення ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" факту отримання 10.10.2023 року [PERSON] від ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" кредитних коштів в розмірі 6000 гр., які в добровільному порядку відповідачкою не повернуті, а тому підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Артеміда-Ф", яке набуло право вимоги. Щодо заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом у розмірі 17212,20 гр., суд зазначає таке. У розділі 1 кредитного договору № 41074613 від 10.10.2023 року сторони обумовили порядок обчислення (нарахування) процентів. Отже, позовна вимога про стягнення із відповідачки на користь позивача 17 212, 20 гр. заборгованості за процентами за користування кредитними коштами підлягає до задоволення. При розгляді справи суд відповідно до вимог ст. ст. 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. За змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідачка не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву та не надала суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання нею умов кредитного договору, наявності заборгованості та її розміру, через що у суду відсутні підстави не приймати надані позивачем докази. Таким чином, дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідачка взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредиту належним чином не виконувала, тим самим порушила умови кредитного договору, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість за кредитним договором № 41074613 від 10.10.2023 року в розмірі 23212,20 гр., з яких: 6000 гр. заборгованість по тілу кредиту, 17212,20 гр. заборгованість по відсотках, які підлягають стягненню на користь ТОВ "ФК "Артеміда-Ф", яке набуло право грошової вимоги. Виходячи з викладеного, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими і доведеними, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки за результатами розгляду справи по суті позовні вимоги ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" задоволено в повному обсязі, тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати, понесені ним на сплату судового збору у розмірі 2422,40 гр. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав до суду копії наступних документів: договір про надання правової допомоги № 20250210-8Ш від 10.02.2025 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 11.02.2025 року та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001477. На підтвердження розміру понесених витрат на надання правової допомоги, також надано розрахунок суми судових витрат від 10.10.2023 року, згідно з яким сума, що підлягає оплаті становить 7000,00 гр. Проаналізувавши виконаний опис робіт, суд вважає, що такі види правових послуг, як: збирання доказів долучених до позову за договором позики; підготовка процесуальних заяв для справи; усні консультації з питань застосування чинного законодавства, що не передбачено вимогами закону, як передумова для звернення до суду - не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання позовної заяви. Зокрема, Верховний Суд у пунктах 48-49 додаткової постанови від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20 виклав правовий висновок, за яким зазначені окремо у Акті надання правової допомоги послуги адвоката зі здійснення аналізу нормативного матеріалу, консультації, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, публікацій науковців, коментарів спеціалістів охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзивів на касаційні скарги; правова позиція боржника викладена у відзивах на касаційні скарги вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається. Суд вважає, що цей правовий висновок у повній мірі застосовний до цієї цивільної справи, з огляду на що вищевказані послуги, надані позивачу, не відповідають критерію "неминучості", охоплені за своєю суттю іншою послугою, а тому не підлягають розподілу. Отже, суд виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи вважає, що справедливою та реальною сумою витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача є 3000,00 гр. На підставі наведеного,

Outcome: partial