Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Лисянської селищної ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , 1938 року народження. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,46 умовних кадастрових гектарів. Позивач є спадкоємцем майна померлої за законом та фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом до дня її смерті в одному будинку. Як спадкоємець померлої за законом, позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області, однак постановою від 18.12.2024 нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. За таких обставин змушена звернутися до суду та просить визнати за позивачем право власності на земельну ділянку прощею 3,46 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП «Колос», с. Журжинці Лисянського району Черкаської області відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0101784, виданої на ім`я матері позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач представник Лисянської селищної ради Черкаської області у судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 28.12.1971, актовий запис № 94 та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане повторно 02.10.2024, актовий запис № 02. Відповідно до довідки виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області №319 від 03.10.2026 року, [PERSON] , [INFO] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка складалась із виготовленого та зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на права на земельну частку (пай) за № 648 по Журжинецькій сільській раді, сертифікату серії ЧР №01017 84, площею 3,46 умовно кадастрових гектарів. Згідно з довідкою виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області №1348 від 23.10.2024, невитребувана частка (пай) площею 3,46 в умовно кадастрових гектарах, право на яку посвідчене згідно сертифікату №0101784 передане в користування СТОВ «АФ» Злагода», відповідно до рішення Журжинецької сільської ради від 16.03.2018 р., №23- 2.1/VII «Про ідентифікацію об`єктів спадкового майна» з кадастровим номером 7122883600:04:001:0530 терміном на 10 років. За відомостями інформаційної довідки 402713656 по номеру кадастрової ділянки 7122883600:04:001:0530 у державному реєстрі наявна інформація: номер запису про інше речове право: 27997994 (спеціальний розділ); Документи, подані для державної реєстрації: договір оренди землі, серія та номер: б\\н, виданий 28.03.2018, видавник: сторони: Журжинецька сільська рада (код 34056805) та СТОВ "А.Ф. Злагода" (код 33003862); Вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки, що входить до складу спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишила. Судом встановлено, що позивач належним чином прийняла спадщину, оскільки проживала зі спадкодавцем до дня її смерті. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Бедратої-Скляр Н.М., від 18.12.2024 за №1142/02-31, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. У разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивач фактично прийняла спадщину, але не може оформити право власності на спадщину з причин відсутності правовстановлюючих документів, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, іншим шляхом, ніж через суд, вона не може захистити своє право на спадкове майно, тому суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на вказане майно в порядку спадкування за законом, що не буде суперечити закону та при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved