Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ- КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» або Товариство, або позивач) через свого представника, адвоката Усенка М.І., за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 21.02.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН» або кредитодавець) та [PERSON] (далі у тексті також відповідач або позичальник) уклали Договір про споживчий кредит №5640355, на підставі якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 5 000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором. В подальшому право вимоги за кредитним договором було відступлено позивачу на підставі відповідного договору, у зв`язку з чим позивач став новим кредитором стосовно боржника [PERSON] за кредитним договором. Однак, відповідач не виконала належним чином умов кредитного договору, заборгованість не погасила, внаслідок чого у неї перед позивачем існує заборгованість в сумі 19 975,00 грн, яка складається: із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 000,00 грн; заборгованості за процентами у розмірі 14 475,00 грн; заборгованості за комісією у розмірі 500,00 грн, і яку позивач просить стягнути з відповідача. Також разом із заборгованістю по договору позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: 2 422,40 гривень сплаченого судового збору та 8 000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач 24.02.2026подала до суду відзив на позовну заяву, у якій визнала факт отримання нею кредитних коштів у сумі 5 000,00 грн. Однак не погоджується із розміром заявленої суми до стягнення, що становить 19 975,00 грн, оскільки на її думку ця сума є завищеною та необґрунтованою. Вважає, що позивачем не доведено: правильність розрахунку заборгованості; законність нарахування відсотків після закінчення строку кредиту; співмірність штрафних санкцій наслідкам порушення зобов`язання. Просить суд зменшити розмір штрафних санкцій до розумного співвідношення з основним боргом. Ухвалою суду від 05.12.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08 січня 2026 року. Ухвалою суду від 08.01.2026 витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» письмові докази, розгляд цивільної справи відкладено на 25 лютого 2026 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак направив до суду клопотання, у якому просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не повідомила. Згідно зі частиною другою статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідив матеріали справи, оцінив докази, які у них містяться, встановив фактичні обставини і відповідні спірні правовідносини, та дійшов наступних висновків. 21 лютого 2023 року [PERSON] дистанційно, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, а саме: шляхом надсилання електронного повідомлення про накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, заповнила та подала ТОВ «МІЛОАН» Анкету-заяву на кредит № 5640355, підписала договір про споживчий кредит №5640355 (індивідуальну частину), Графік платежів за договором про споживчий кредит №5640355 від 21.02.2023 (Додаток № 1) та Паспорт споживчого кредиту № 5640355 (Додаток № 2), що підтверджується доданими до позовної заяви належним чином засвідченими копіями зазначених документів (а.с. 6-14). Згідно з довідкою про ідентифікацію ТОВ «МІЛОАН» позичальник [PERSON] акцептувала кредитний договір, підписавши його аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (а.с.13). Станом на 21.02.2023 ТОВ «МІЛОАН» (код ЄДРПОУ 40484607) було включене в Державний реєстр фінансових установ та мало чинну ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що убачається з інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного банку України «Комплексна інформаційна система Національного банку України» за посиланням: https://kis.bank.gov.ua/. Згідно з п.1.1. договору про споживчий кредит №5640355 (індивідуальної частини) кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2 Договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 638, абз.2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Таким чином, у порядку визначеному законодавством, зокрема статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] уклали у письмовому вигляді в електронній формі договір про споживчий кредит № 5640355 (далі у тексті Кредитний договір). Уклавши Кредитний договір, відповідач добровільно прийняла умови цього договору, погодилася з ними і взяла на себе відповідні договірні зобов`язання. На підставі укладеного Кредитного договору між його сторонами виникли кредитні правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Умовами укладеного Кредитного договору передбачено: кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконання обов`язків найманого працівника, типом кредиту є кредит (пункт 1.1); сума (загальний розмір) кредиту становить 5 000,00 гривень (пункт 1.2); кредит надається загальним строком на 105 днів з 21.02.2023 і складається з пільгового і поточного періодів (пункт 1.3); пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 08.03.2023 (пункт 1.3.1); поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 06.06.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (пункт 1.3.2); комісія за надання кредиту: 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (пункт 1.5.1); процентні ставки за користування кредитом нараховуються від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом: протягом пільгового періоду - за ставкою 1,50 % (пункт 1.5.2), протягом поточного періоду за стандартною ставкою 3,00% (пункт 1.5.3); кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] *91 (пункт 2.1). На підтвердження факту переказу кредитних коштів кредитодавцем позичальнику позивачем долучено до позовної заяви копію платіжного доручення 94136658 від 21.02.2023 (а.с. 14 на звороті). Зарахування коштів у сумі 5 000,00 грн на банківський рахунок відповідача 21.02.2023 підтверджується інформацією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0/7-260112/74082-БТ від 08.01.2026, наданою на вимогу суду (а.с. 53). Факт отримання кредитних коштів на підставі Кредитного договору також визнається відповідачем. В подальшому ТОВ «МІЛОАН» (Кредитор), з однієї сторони, та ТОВ «ФК «КРЕДИТ- КАПІТАЛ» (Новий кредитор), з другої сторони, уклали Договір відступлення прав вимоги №97-МЛ від 29.05.2023 (далі у тексті Договір відступлення ПВ), згідно з п.1.1 якого на умовах, встановлених цим договором, Кредитор передає (відступає) Новому кредитору за плату, а Новий кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між Кредитором і боржниками (Портфель заборгованості) (а.с. 1721). За пунктом 1.2 Договору відступлення ПВ внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим договором, Новий кредитор заміняє Кредитора у кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості, та відповідно вказаних у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. У пункті 6.2.3 Договору відступлення ПВ обумовлено, що права вимоги переходять до Нового кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора у повному обсязі в сумі, вказаній в п. 7.1 цього договору, після чого Новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання Акту приймання-передачі Реєстру боржників відповідно до п.8.3.2 Договору. У пункті 7.1 Договору відступлення ПВ передбачено, що в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги, Новий кредитор протягом 5 робочих днів від дати підписання цього договору сплачує Кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 1 104 663,30 гривень без ПДВ. Протягом 10 робочих днів з моменту отримання Новим Кредитором електронної форми Реєстру боржників Новий Кредитор формує та надає Кредитору для підписання Акт приймання-передачі Реєстру боржників. Протягом 3 робочих днів, з моменту отримання Кредитором Акту приймання-передачі Реєстру боржників, уповноважений представник Кредитора підписує вказаний Акт, скріплює печаткою та передає підписаний примірник Акту Новому Кредиторові (пункт 8.3.2 Договору відступлення ПВ) На виконання умов Договору відступлення ПВ 29.05.2023 сторони підписали та скріпили печатками Акт приймання-передачі Реєстру боржників від 29 травня 2023 року до Договору відступлення прав вимоги № 97-МЛ від 29 травня 2023 року (а.с. 25 на звороті). У наданому позивачем Витязі з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №97-МЛ від 29.05.2023, який підписано представниками Кредитора та Нового кредитора, зазначено: персональні дані відповідача, номер та дата підписання Кредитного договору 5640355 та 21.02.2023 відповідно, сума виданого кредиту 5 000,00 грн, залишок по тілу кредиту 5 000,00 грн, суми боргу по відсоткам, комісії та загальна сума заборгованості (а.с. 26 на звороті). Згідно зі платіжною інструкцією № 71529 від 29.05.2023, копія якої долучена до позовної заяви, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» сплатило визначену у Договорі відступлення ПВ плату у сумі 1 104 663,30 грн, шляхом її переказу на банківський рахунок ТОВ «МІЛОАН» (а.с. 26). Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на наведені вище правові норми та умови Договору відступлення ПВ, цей договір є правочином, внаслідок якого відбувається заміна кредитора у зобов`язанні. Таким чином суд установив, що право вимоги до відповідача за Кредитним договором 29.05.2023 перейшло від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» і останнє з цієї дати є новим кредитором у правовідношенні, яке виникло між кредитодавцем та відповідачем на підставі Кредитного договору. Згідно з положеннями статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За частиною першою статті 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Окрім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VIII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч.2 ст.8 Закону №1734-VIIIдо загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, положення Закону №1734-VIII передбачають право кредитодавця небанківської фінансової установи встановлювати у договорі про споживчий кредит комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, у т.ч. пов`язані з наданням кредиту. На обґрунтування суми заборгованості за Кредитним договором позивачем надано детальний її розрахунок, який міститься у відомостях ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення, у розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5640355 від 21.02.2023 у період з 30.05.2023 по 06.06.2023 та у виписці з особового рахунка за Кредитним договором № 5640355 від 21.02.2023 (а.с. 15-16). Суд, перевіривши правильність нарахувань сум процентів у доданих до позовної заяви підтверджуючих документах, дійшов висновку, що вони здійснені відповідно до умов укладеного Кредитного договору та чинного законодавства: у розмірі, які передбачені Кредитним договором; суми процентів за користування кредитом нараховані у межах періоду строку кредитування. Заперечуючи проти правильності нарахувань сум процентів та комісії, відповідач свого контррозрахунку суду не надала, у чому саме полягає неправильність розрахунку вищезгаданих сум позивачем, не зазначила. Таким чином, за відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача та погашення нею боргу, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача за Кредитним договором у розмірі 19 975,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн, заборгованість за процентами 14 475,00 грн та заборгованість за комісією - 500,00 грн. Стосовно доводів відповідача щодо зменшення розміру штрафних санкцій до розумного співвідношення з основним боргом суд зазначає таке. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачена можливість зменшення розміру неустойки за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Сплата неустойки є правовим наслідком порушення зобов`язання, тобто заходом цивільно-правової відповідальності, що слідує зі змісту положень статті 611 ЦК України. Також судом може бути зменшений розмір процентів річних від простроченої суми, котрі боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити на вимогу кредитора на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки такі проценти є також заходом відповідальності як і неустойка, штраф (див. пункт 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18). Однак, заявлені до стягнення у цій справі суми комісії, пов`язаної з наданням кредиту, та процентів за кредитним договором не є заходами відповідальності (т.зв. «штрафними санкціями»). Вони є: обов`язковим платежем за додаткові та супутні послуги кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту (комісія) та платою за «правомірне користування кредитом» (проценти, передбачені статтями 1048, 1054, 1056-1 ЦК України). Зокрема, до процентів за «користування кредитом» не застосовні загальні норми про цивільно-правову відповідальність і суд не може зменшувати їх розмір, на відміну від процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні за змістом висновки викладені у пунктах 104-107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. Аналогічно суд не може зменшувати розмір комісії, пов`язаної з наданням кредиту, оскільки комісія також не є мірою (заходом) відповідальності. Отже, чинним законодавством не передбачено можливості зменшення судом розміру комісії, пов`язаної з наданням кредиту, та розміру процентів за користування кредитом, у т.ч. і з урахуванням матеріального стану боржника чи інших подібних обставин. Суд установив, що відповідач, яка отримала кредитні кошти та користувалася ними, не виконала взяті на себе договірні зобов`язання за Кредитним договором - кредит не повернула, проценти за його користування не сплатила, заборгованість за комісією не погасила, чим порушила права позивача як кредитора у спірному правовідношенні. Відтак, позовні вимоги ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» у цій справі підлягають задоволенню повністю. На підставі частини першої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з цим позовом згідно з платіжною інструкцією № 34325 від 24.11.2025. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, понесених позивачем на оплату правової допомоги, суд виходить з наступного. У матеріалах справи міститься копія Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107, укладеного 01.07.2025 між ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Клієнтом) та Адвокатським об`єднанням «Апологет» (Виконавцем), в особі адвоката Усенка М.І. (а.с. 30). Згідно з Актом № Д/7803 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 12.11.2025, підписаним Клієнтом та Виконавцем, сторони Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 підтверджують факт надання Виконавцем та прийняття Клієнтом послуг відповідно до положень цього договору стосовно боржника: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , за Кредитним договором: № 5640355 від 21.02.2023, сума наданих послуг складає 8000,00 грн (а.с. 31). Як убачається із Детального опису наданих послуг до Акту № Д/7803 від 12.11.2025 за Договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, АО «Апологет» надало послуги позивачу згідно з договором у справі про стягнення заборгованості за Кредитним договором №5640355, боржник [PERSON] , РНООКПП: [NUMBER] , витративши у загальному підсумку 6 год 30 хв (а.с. 31 на звороті). Отже, наданими позивачем доказами підтверджується понесення ним витрат на правову допомогу, пов`язану з цією справою, у сумі 8000,00 грн. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої та другоїстатті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною третьою статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд неодноразово висновував те, що при визначенні суми відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (див., до прикладу, додаткові постанови Верховного Суду від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 9009/371/18, постанову від 05.06.2019 у справі № 922/928/18). У постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17 Верховний Суд наголосив, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Разом з тим, як зазначив Верховний Суд, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved