Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Адвокат Кривенко Ірина Михайлівна звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах [PERSON] з відповідним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, зареєстрований 05.02.2016 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 41. В обґрунтування вимог зазначено, що причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя. З 2022 року подружжя мешкає окремо, не веде спільне господарство та не піклується одне про одного. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка вважає, що їх шлюб фактично припинено та за таких обставин стверджує, що подальше спільне життя з чоловіком та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам та інтересам дитини. Спір про визначення місця проживання дитини та поділ майна відсутній. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.01.2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, в прохальній частині позову представник прохала розглядати справу без її участі та без участі позивачки, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення, відповідно до положень ст.ст. 280, 282 ЦПК України. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 лютого 2016 року між сторонами Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 41 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). . Від шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерсва юстиції (м. Дніпро) від 30.12.2020 року. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Під час судового розгляду встановлено, що сторони, про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, спору про визначення місця проживання дитини та поділ спільного майна не мають, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та інтересам їхньої малолітньої дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до заявлених вимог позивача, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище набуте у шлюбі. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при звернення до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., який вона просила стягнути на її користь з відповідача. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved