Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0384/980/1249675/19 від 01.10.2019 в розмірі 22 251,91 грн, а також понесених судових витрат, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 23 жовтня 2025 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, при подачі позову до суду просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суддя ухвалою від 27.02.2026 ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 01.10.2019 відповідачем було подано до АТ «ОТП Банк» заяву-анкету про надання банківських послуг №0384/980/1249675/19, з метою обслуговування кредитної лінії, з процентною ставкою 5 % в місяць і процентної ставки впродовж пільгового періоду 0,01 % річних, та заяву фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії від 01.10.2019 року. Також відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту (а. с. 26,28, 29). Матеріалами справи підтверджується, що 24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу № 24/03/23, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за №265, у відповідності до умов якого АТ «ОТП Банк» передає ТОВ «Брайт Інвестмент», а ТОВ «Брайт Інвестмент» приймає права грошової вимоги і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» і боржниками в розмірі портфеля заборгованості (а.с. 34-38). Відповідно до витягу з додатку №1 до договору факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 року, ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 0384/980/1249675/19 від 01.10.2019 на загальну суму 22 251,91 грн, з яких: 17 180,00 грн - загальна сума боргу по тілу; 5 071,91 грн - загальна сума боргу по відсотках (а. с. 24). Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст. 1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Пунктом 5 частини 1 статті 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Також судом встановлено, що станом на момент звернення ТОВ «Брайт Інвестмент» до суду заборгованість за кредитом відповідачем не погашена. З наявної у матеріалах справи виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 01.10.2019 по 24.03.2023 судом встановлено користування кредитними коштами за умовами кредитного договору, а також вбачається здійснення часткового погашення існуючої заборгованості відповідачем перед банком (а. с. 10-21). Крім того, з наданого ТОВ «Брайт Інвестмент» розрахунку заборгованості за договором №0384/980/1249675/19 від 01.10.2019 станом на 24 березня 2023 року судом встановлено, що загальний розмір заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором складає 22 251,91 грн (а. с. 49-62). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Також принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень. Отже, існування заборгованості відповідача за кредитним договором №0384/980/1249675/19 від 01.10.2019 в загальному розмірі 22 251,91 грн, з яких: 17 180,00 грн - загальна сума заборгованості за тілом кредиту; 5 071,91 грн - загальна сума заборгованості по відсотках, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відповідачем не було надано доказів чи власного розрахунку з метою спростування обґрунтованості заявлених позовних вимог. Враховуючи те, що судом встановлено факти укладення між АТ «ОТП Банк» і відповідачем [PERSON] вищевказаного кредитного договору, отримання відповідачем коштів за умовами кредитного договору, а також беручи до уваги факт непогашення у повному обсязі відповідачем заборгованості за зазначеним кредитним договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову щодо стягнення суми заборгованості. Крім того, розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази які б його спростовували або власний розрахунок відповідача у суду відсутні. При цьому суд також приймає до уваги ту обставину, що АТ «ОТП Банк» відступило право вимоги щодо заборгованості відповідача на користь позивача ТОВ «Брайт Інвестмент» на підставі договору факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 року і таке відступлення відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 512 та ст. 513 ЦК України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача також понесених позивачем витрат за надання професійної правничої допомоги, що підтверджуються договором № 43115064 про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року, укладений між ТОВ «Брайт Інвестмент» та АБ «Ольги Клещ», в особі керуючого Клещ О.В., яка діє на підставі статуту та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП № 4461 від 16 вересня 2019 року; додатковою угодою № 0384/980/1249675/19 від 01 вересня 2025 року до договору № 43115064 про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року щодо здійснення представництва і захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] ; детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних АБ « Ольги Клещ», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Брайт Інвестмент» щодо стягнення кредитної заборгованості на загальну суму 5 000 грн.; актом № 0384/980/1249675/19 від 30 вересня 2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) на загальну суму 5 000 грн; платіжної інструкції № 1905 від 02 жовтня 2025 року на суму 5 000 грн за призначенням платежу за оплату згідно з акту№0384/980/1249675/19 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги до договору № 43115064 від 01 липня 2025 року. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24 січня 2019 року у справі №910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 5 000 грн не відповідають у повній мірі критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечать принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних правових (юридичних) послуг та їх необхідністю, обсягом наданих адвокатом послуг. Крім того справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, сторони до суду не з`являлися, а отже вона не відноситься до складних справ. Однак, враховуючи, що рішенням суду позов задоволено у повному обсязі, що дає суду підстави зазначити про здійснення адвокатом належного захисту позивача, але також беручи до уваги недотримання співмірності затрат на правничу допомогу, суд вважає необхідним зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до суми 2 000 грн, що відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.

Outcome: approved