Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Позивач 29.09.2025 звернулась до суду з позовом до [PERSON] і просить: визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за місцем її реєстрації. Позов мотивований тим, що відповідач перебуває в полоні, про що йдеться у сповіщенні № 7 від 20.01.2025. Позивач 08.01.2025 придбала у власність квартиру і вирішила зареєструвати в ній спільну з відповідачем дитину, однак звернувшись до ЦНАП м. Чернігова вона отримала роз`яснення, що реєстрація дитини, або зміна місця мешкання здійснюється виключно за згоди двох батьків, або за рішенням суду. У зв`язку із тим, що відповідач не може надати згоди на реєстрацію своєї дитини, позивач позбавлена можливості це здійснити. У зв`язку із наведеним, позивач не вбачає іншого способу вирішити цю проблему, окрім як визначення місця проживання дитини разом із нею. Ухвалою суду від 03 жовтня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Ухвалою суду від 04.12.2025 до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору було залучено Орган опіки та піклування Чернігівської міської ради та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник третьої особи, Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву прослухання справи без участі їх представника. Просила винести рішення з урахуванням інтересів дитини. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Чернігівської міської ради в судове засідання не з`явилась, за таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників третіх осіб. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи. Згідно вимог ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши додані до позовної заяви документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 26.04.2018 в справі №744/335/18 було розірвано. Від спільного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] є малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 14.03.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 611. Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 26.04.2018 в справі №744/335/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] . Згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», з 24 лютого 2022 року на території України введений військовий стан. Одразу після початку вторгнення російської федерації, відповідач був призваний до лав ЗСУ по мобілізації. 30 липня 2022 року отримано сповіщення, відповідно до якого [PERSON] 12 квітня 2022 року під час вогневого зіткнення з супротивником в м. Маріуполь ймовірно потрапив у полон. Також 01 вересня 2022 року отримано повторне сповіщення про те, що [PERSON] зник безвісти і його місце перебування встановлюється. Після чого 20 січня 2025 року сім`єю отримано сповіщення № 7 відповідно до якого підтверджено, що [PERSON] дійсно перебуває в полоні у ворога. Позивач придбала квартиру в м. Чернігів, що підтверджується договору купівлі продажу квартири від 28.01.2025 посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, Зареєстровано в реєстрі за № 141 та 05.02.2025 зареєструвалась за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади. Оскільки донька повинна бути зареєстрована з одним з батьків позивач звернулась до Центру надання адміністративних послуг Чернігівської міської ради, для проведення реєстрації [PERSON] , однак в реєстрації дитини за місцем проживання матері було відмовлено через відсутність згоди на це іншого з батьків. Та позивачу було роз`яснено, що реєстрація дитини, або зміна її мешкання здійснюється виключно зі згоди двох батьків, або за рішенням суду. На даний час донька сторін проживає разом із [PERSON] в [ADDRESS] , про що свідчить договір купівлі - продажу квартири, наявний в матеріалах справи (а.с. 15) та висновок Органу опіки та піклування Чернігівської міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Згідно висновку Органу опіки та піклування Чернігівської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] [INFO] орган опіки та піклування вважає, що спір між батьками відсутній. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно п. 18 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Отже, на даний час склалася ситуація, в якій позивач позбавлена можливості зареєструвати в новому житлі власну дитину через те, що батько дитини перебуває в полоні у ворога. Враховуючи те, що [PERSON] постійно проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , дитина бажає й надалі проживати разом із матір`ю у звичній для неї атмосфері, наявність реєстрації дитини допомагає реалізувати її права зокрема право на освіту та охорону здоров`я, у суду відсутні підстави для відмови в задоволенні позову, а тому його необхідно задовольнити з метою якнайкращого захисту прав дитини. Судові витрати слід залишити за позивачем за її проханням.

Outcome: approved