Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

У січні 2025 року в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд» представник ТОВ «Коллект Центр» - Ткаченко М. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості: -за договором № 75189478 від 26 серпня 2021 року, укладеним [PERSON] товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») в сумі 48645,38 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту14281 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 34 103,03 грн; інфляційні збитки 228,49 грн; нараховані 3% річних 32,86 грн. -за договором № 4401500 від 27 серпня 2021 року укладеним [PERSON] товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» в сумі 72350 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн; заборгованість за процентами 60450 грн., заборгованість за комісіями 1900 грн. а всього у загальному розмірі 120995,38 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що указані договори були підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на її номер телефону, що підтверджується умовами договорів, реквізитами та підписами сторін. За загальними умовами вказаних кредитних договорів позичальник [PERSON] отримала кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язалась повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Однак, в подальшому відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо повернення, наданого йому кредиту та позики. 29 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу № 29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан», як первісний кредитор, відступило на користь нового кредитора ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 4401500, що був укладений між первісним кредитором та позичальником [PERSON] 27 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №27/01/2022, відповідно до якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором, зокрема за договором №75189478, що був укладений між первісним кредитором та позичальником [PERSON] 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал», як первісний кредитор, відступило на користь нового кредитора ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договорами №75189478, № 4401500, що були укладені між первісними кредиторами та позичальником [PERSON] . Отже, до ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами. Оскільки відповідачка в добровільному порядку не виконала своїх зобов`язань, тому товариство змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав, просило стягнути заборгованість в розмірі 120995,38 грн, 2422, 40 грн судового збору та 25000 витрат на професійну правничу допомогу. Разом з позовною заявою представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити на підставі письмових доказів, доданих до позовної заяви, у разі відсутності відповідача просить ухвалити заочне рішення. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, тому суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 березня 2026 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку наданим доказам, дійшов висновку про таке. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» N 675-VIII від 03.09.2015 року (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону). Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом установлено, що 26 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено договір позики №75189478, відповідно до якого позичальнику надається кредит у розмірі 14281 грн на строк 30 днів, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти в розмірі 1,99% за кожен день користування позикою. Відповідно до п. 2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок № [NUMBER] . Згідно з розрахунком ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість за договором позики №75189478 від 26 серпня 2021 року становить 48384,03 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 14281 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 3413,03 грн. Крім того, 27 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4401500 відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в сумі 10 000 грн строком на 15 днів, тобто до 11 вересня 2021 року. Комісія за надання кредиту 1900 грн, яка нараховується одноразово. Проценти за користування кредиту 3 750 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з розрахунком ТОВ «Мілоан» заборгованість за договором № 4401500 від 27 серпня 2021 року станом на 10 листопада 2021 року становить 28850 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10 000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 16950 грн; заборгованість за комісіями 1900 грн. Указані договори підписані електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону із зазначенням адреси проживання відповідачки, його паспортних даних, РНОКПП, що підтверджується довідками про ідентифікацію особи. При укладанні вказаних договорів відповідачкою вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаних договорів в електронній формі. [PERSON] була належним чином ознайомлена з умовами цих договорів, підписавши їх, погодилась на їх умови, в тому числі і розмір відсотків за користування кредитними коштами, комісії за надання кредиту, однак не виконала грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики №75189478 та 26 серпня 2021 року перерахував на рахунок № [NUMBER] , вказаний позичальником в договорі, 14281 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 11 листопада 2025 року. ТОВ «Мілоан» також належним чином виконав свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 4401500, перерахувавши 27 серпня 2021 року на рахунок № [NUMBER] , вказаний позичальником в договорі, 10000 грн, що підтверджується квитанцією ТОВ «ФК «Елаєнс» від 27 серпня 2021 року. 29 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу № 29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан», як первісний кредитор, відступило на користь нового кредитора ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 4401500, що був укладений між первісним кредитором та позичальником [PERSON] . Відповідно до реєстру прав вимог від 29 листопада 2021 року до вказаного договору факторингу ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором № 4401500 в сумі 28850 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту10000 грн, 16950 заборгованості за процентами та 1900 грн заборгованості за комісією. 27 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №27/01/2022, відповідно до якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №75189478, що був укладений між первісним кредитором та позичальником [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників від 27 січня 2021 року до вказаного договору факторингу ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №75189478 в сумі 48384,03 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 14281 грн, 34103,03 заборгованості за процентами. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал», як первісний кредитор, відступило на користь нового кредитора ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором №75189478, та № 4401500, що був укладений між первісним кредитором та позичальником [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників від 10 січня 2021 року до вказаного договору відступлення прав вимоги, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №75189478 в сумі 48645,38 грн та за договором № 4401500 в сумі 72370 грн. Перехід права вимоги до ТОВ «Коллект» центр за вказаними договорами, окрім зазначеного підтверджується також платіжними дорученнями від 03 грудня 2021 року та 27 січня 2021 року про виконання фінансування за договором факторингу №29-11-102 від 29 листопада 2021 року та договором факторингу №27/01/2022 від 27 січня 2022 року, актом приймання-передачі реєстру боржників від 10 січня 2023 року. Отже, до ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за вказаними договорами. [PERSON] умови зазначених договорів не виконала, кредитні кошти в повному обсязі не повернула. Разом з тим, суд не погоджується з розміром заборгованості, заявленими позивачем до стягнення. Так звертаючись в суд з позовом, ТОВ «Коллект Центр» просив стягнути з відповідачки заборгованість: - за договором № 75189478 від 26 серпня 2021 року в сумі 48645,38 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 14281 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 34 103,03 грн; інфляційні збитки 228,49 грн; нараховані 3% річних 32,86 грн; - за договором № 4401500 від 27 серпня 2021 року в сумі 72350 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн; 60450 грн заборгованість за комісіями 1900 грн. Як убачається зі змісту договору позики № 75189478 від 26 серпня 2021 року відповідач отримав в кредит грошові кошти у розмірі 14281 грн, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Відповідно до п.5.2 договору відповідач підтвердив, що до моменту підписання Договору вивчив його та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https;//mycredit.ua/ua/documents-license/ їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування авто пролонгації, йому зрозумілі. Проте, вказані Правила, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог та визначають умови програми лояльності, а також пролонгації договору, відповідальність сторін, а також інші умови не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила та умови розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи договір позики №75189478. Отже, за відсутності достатніх підтверджень про умови пролонгації договору, які відсутні в тексті договору, надані банком Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору позики, оскільки ці документи достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст.263ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо умов пролонгації договору понад строк 30 днів, визначені самим договором, надані позивачем розрахунки заборгованості достовірно не вказують на саме такий розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом, а також свідчать про нарахування процентів за межами строку позики. Відповідно до умов договору, та додатку №1 до нього, яка містить Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, підписаних відповідачем, сума позики 14281 грн, строк позики 30 днів, базова ставка 1,99 процентів, а тому суд уважає, що з відповідача підлягає до стягнення заборгованість в сумі 18 543,88 грн, яка складається з суми позики 14281 грн та 4262,88 грн відсотків. Крім того, оскільки позивачем не надано розрахунку інфляційних збитків та 3% відсотків річних, та не вказано, за який період вони нараховані, у задоволенні вимог про стягнення інфляційних збитків в сумі 228,49 грн; та 3% річних в сумі 32,86 грн слід відмовити. При визначенні розміру заборгованості, що підлягає стягненню за договором про споживчий кредит № 401500 від 27 серпня 2021 року, суд ураховує наступне. Згідно з умовами вказаного договору відповідачка отримала грошові кошти в сумі 10000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язувався сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 10 000 грн, строком на 15 днів до 11 вересня 2021 року (п.1.3 Договору) Проценти за користування кредитом 3750 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного кредиту за кожен день строку кредитування (пільгова ставка) та 5% за кожен день користування кредиту кредитом у разі пролонгації строку кредитування, але не більше як на 60 днів, комісія за надання кредиту 1900 грн. Відповідно до п.2.2.1 Договору у випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п.1.5.2 в сумі та на умовах, визначених п.2.3 Договору. Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких самих умовах, за умови, якщо кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил, зокрема за умови сплати комісії сплати комісії за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на яких продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, передбаченою п. 1.5.2. Позичальник має право збільшувати строк кредитування на й день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування ( з урахуванням усіх пролонгацій). Таке збільшення строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після визначеного строку кредитування але загалом не може перевищувати 60 днів. Як убачається із наданого ТОВ «Мілоан» розрахунку за вказаним договором, заборгованість [PERSON] станом на 10 листопада 2021 року становить 28850 грн, з яких: заборгованість за за тілом кредиту 10 000 грн; заборгованість за нарахованими станом на 10 листопада 2021 року 16950 грн; заборгованість за комісіями 1900 грн. Указаний розмір заборгованості нарахований первісним кредитором ТОВ «Мілоан» в межах строку кредитування та відповідає умовам договору і саме такий розмір заборгованості був відступлений за договором факторингу 29 листопада 2021 року «Вердикт Капітал». Проте, у подальшому при відступленні прав вимоги за договором факторингу № 10-01/2023 для ТОВ «Коллект Центр», ТОВ «Вердикт Капітал» безпідставно нарахувало проценти за користування кредитними коштами за межами строку кредитування в сумі 60450 грн, що є неприпустимим. Таким чином з відповідачки [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість : - договором позики №75189478 від 26 серпня 2021 року в сумі 18 543,88 грн, яка складається з суми позики 14281 грн та 4262,88 грн відсотків за користування позикою; - за договором № 401500 від 27 серпня 2021 року в сумі 28850 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн; заборгованість за нарахованими процентами 16950 грн; заборгованість за комісіями 1900 грн; а всього 47393,88 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial