Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що з відповідачем зареєстровано шлюб 29.10.2010 року. У шлюбі у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що причиною звернення в суд з позовом про розірвання шлюбу є те, що міцної сім`ї вони не створили через різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів. Протягом останнього року сімейних стосунків вони не підтримують. Шлюб існує формально, оскільки примирення між ними неможливе. На даний момент ведення між спільного господарства та сумісне проживання як подружжя припинено та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. За наведених вище обставин позивачка вважає, що шлюб необхідно розірвати. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовну заяву просить задовольнити. Від відповідача суду надійшла заява, відповідно до якої [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу. Розгляд справи просить здійснювати без його участі. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 29.10.2011 року, сторони зареєстрували шлюб 29.10.2011 року у Совєтському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 260. У шлюбі у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved