Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до Основ`янського районного суду міста Харкова із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 19493,50 грн, 2422,40 грн судового збору та 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. До позову долучене клопотання про витребування доказів на підтвердження позовних вимог. У обґрунтування позову зазначено, що 13.04.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога (первісний кредитор) та [PERSON] укладений електронний кредитний договір № 629915255 (далі - кредитний договір) на суму 13000,00 грн шляхом підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора «FVPP-4337». Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через партнера (банка-провайдера), грошові кошти в сумі 10000,00 грн 13.04.2024 на банківську карту № [NUMBER] відповідача, яку останній вказав у заявці при укладенні кредитного договору. 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон плюс» укладений договір факторингу № 28/1118-01 із змінами, у тому числі щодо продовження терміну його дії. Первісний кредитор та ТОВ «Таліон плюс» на виконання договору факторингу № 28/1118-01 підписали реєстр прав вимоги № 294 від 23.07.2024, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон плюс» відступлене право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі, зазначеній у реєстрі прав вимоги. 19.12.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» укладений договір факторингу № 19/1224-01. ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» на виконання зазначеного договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 2 від 19.12.2024, за яким від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Онлайн Фінанс» відступлене право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на суму, зазначену в реєстрі прав вимоги. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладений договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Згідно п.1.2 зазначеного договору факторингу перехід від «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акта приймання - передачі реєстру боржників, після чого позивач стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Так, відповідно до реєстру боржників б/н від 04.06.2025 за договором факторингу № 04/06/25-Ю від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 19493,50 грн. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем не здійснювалися жодні нарахування за кредитним договором. У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зі сторони відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором. Станом на дату подання позову на рахунки позивача не надходили платежі на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви за кредитним договором становить 19493,50 грн, яка складається із: 13000,00 грн заборгованості по тілу кредиту; 6493,50 грн заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 04.09.2025 ухвалою судді Основ`янського районного суду міста Харкова цивільну справу передано для розгляду до Новобаварського районного суду міста Харкова за підсудністю. 26.09.2025 ухвалою судді Новобаварського районного суду міста Харкова цивільну справу передано для розгляду до Автозаводського районного суду міста Кременчука. 19.11.2025 справа отримана Автозаводським районним судом міста Кременчука та протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями передана судді Мельник Н.П. 25.11.2025 відкрите провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. За клопотанням сторони позивача витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію та документи. 24.12.2025, 24.02.2026 у судове засідання не з`явилися: представник позивача, про місце, день, час розгляду справи повідомлявся належним чином, у прохальній частині позову просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити; відповідач, про дату, час, місце судового розгляду повідомлений належним чином на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якого днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. На підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 ЦПК України. 25.12.2025 до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла витребувана за клопотанням сторони позивача інформація. З`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом встановлене таке. 13.04.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога (первісний кредитор) та [PERSON] укладений електронний кредитний договір № 629915255 (далі - кредитний договір) на суму 13000,00 грн шляхом підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора «FVPP-4337» (а.с. 21-29). Згідно умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 13000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник - повернути кредит та сплачувати проценти за користування ним відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит кредитодавця (п.п. 2.1 договору). Сума кредиту, що зазначена в п. 2.1 договору, складається з двох частин: 10000,00 грн видається позичальнику в порядку, передбаченому договором (чиста сума кредиту) та 3000,00 грн утримується кредитодавцем із суми кредиту шляхом зарахування однорідних грошових вимог в рахунок оплати комісії. Кредит надається строком на 183 дні (6 місяців), з метою задоволення поточних споживчих потреб позичальника (на споживчі цілі) (п.п. 2.2 2.4 договору). За користування кредитом позичальник виплачує кредитодавцю проценти, в розмірі, визначеному в цьому договорі та комісію за надання кредиту. Розмір комісії та процентна ставка за договором є фіксованими і не підлягають зміні в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Зобов`язання позичальника по сплаті процентів розраховуються згідно процентної ставки 164,250 % річних, що становить 0,45 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним. В день надання кредиту, із суми кредиту позичальником утримується комісія за його надання в сумі 3000,00 грн. Загальна вартість кредиту може зрости у зв`язку із оплатою чергового ануїтентного платежу в розмірі меншому, ніж передбачено графіком платежів чи не здійснення такого платежу, оскільки проценти нараховуються щоденно на суму кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні позичальника. Проценти нараховані в сумі більшій, ніж передбачено графіком платежів є процентами за користування чужими грошовими коштами в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України. Кредит надається з метою задоволення поточних споживчих потреб позичальника (п. 4 договору). Кредит за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки № [NUMBER] , що відбувається не пізніше ніж протягом 3-х банківських днів з моменту укладення договору. Порядок зазначений у цьому пункті є способом перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту (п.п. 5.1 договору). Сума комісії за надання кредиту нараховується та сплачується в день його надання шляхом утримання суми комісії із суми кредиту, що надається позичальнику за цим договором. Зобов`язання позичальника перед кредитодавцем, по оплаті комісії в сумі 3000,00 грн та зобов`язання кредитодавця перед позичальником, щодо надання позичальнику кредиту в сумі 3000,00 грн припиняються шляхом зарахування однорідних грошових вимог (п.п. 6.24 договору). Загальні витрати за кредитом та загальна вартість кредиту за договором, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка наведені в графіку платежів (а.с. 30), що є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1), згідно якого за період з 13.04.2024 по 13.10.2024 (183 дні) сума кредиту за договором становить 13000,00 грн, з яких 3000,00 грн комісія за надання кредиту, 6893,16 грн нараховані проценти за користування кредитом. При цьому згідно п. 2 графіку платежів загальна вартість кредиту складає 22893,16 грн та включає в себе проценти за користування кредитом в сумі 6893,16 грн, комісію за надання кредиту 3000,00 грн та суму кредиту 13000,00 грн. Денна процентна ставка, розрахована відповідно до ч.4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» на момент укладення договору, становить 0,42 % в день ((9893,16 грн загальні витрати/ 13000,00 грн сума кредиту/ 183 дні) х 100 %) (п. 2 графіку платежів, а.с. 30). Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через партнера (банка-провайдера), грошові кошти в сумі 10000,00 грн 13.04.2024 на банківську карту № [NUMBER] відповідача, яку останній вказав у заявці при укладенні кредитного договору (а.с. 9), а 3000,00 грн в якості комісії за надання кредиту згідно умов кредитного договору утримана кредитодавцем із суми кредиту шляхом зарахування однорідних грошових вимог в рахунок оплати комісії З розрахунку заборгованості первісного кредитора (а.с. 36-37) слідує нарахування відповідачу по справі відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,45 % в день на загальну суму 5908,50 грн за період з 13.04.2024 по 23.07.2024 включно (101 день), тобто на дату відступлення права вимоги. З розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон плюс» (а.с. 35) слідує нарахування відповідачу по справі відсотків за користування кредитними коштами в межах строку дії кредитного договору в розмірі 0,45 % в день на загальну суму 585,00 грн за період з 24.07.2024 по 02.08.2024 включно (10 днів), а всього за період користування кредитними коштами в сумі 6493,50 грн (5908,50 грн + 585,00 грн). З інформації, витребуваної судом від АТ КБ «ПриватБанк» за клопотанням сторони позивача слідує, що на ім`я відповідача емітувалась платіжна картка № [NUMBER] , зазначений фінансовий номер телефону відповідача, що знаходиться в його анкетних даних. На рахунок [PERSON] 13.04.2024 зараховані кошти в сумі 10000,00 грн. Крім того, надана виписка за договором за період 13.04.2024 18.04.2024. Загальна сума заборгованості на момент подання позову становить 19493,50 грн, що складається із: 13000,00 грн - заборгованості по тілу кредиту; 6493,50 грн - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідач не заперечував факт отримання ним у борг коштів та укладення кредитного договору, протилежних доказів суду не надав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти. За змістом правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. ст. 626, 628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. ст. 610, 611 ЦК України). Судом установлені порушення відповідачем умов договору шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань. Досліджені по справі докази дають достатні підстави для висновку, що після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Свої договірні зобов`язання кредитодавець виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Відповідач зобов`язання у визначений договором строк не виконав, контррозрахунку суми заборгованості та процентів за користування кредитними коштами не надано. Існування заборгованості перед позивачем стверджується доданими до позову документами. Протягом строку дії кредитного договору відповідач не звернувся до суду із заявою про розірвання кредитного договору чи визнання його (або його окремих положень) недійсним (ми). Доказів протилежного матеріали справи не містять та суду не надано. Відповідачем протилежного суду не доведено, наведені позивачем обставини та факти не спростовані. Клопотань, заяв відповідачем не заявлено, у тому числі про участь у засіданні в режимі відеоконференції. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1049 ЦК України). Щодо відступлення права вимоги за кредитним договором. 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон плюс» укладений договір факторингу № 28/1118-01 із змінами, у тому числі щодо продовження терміну його дії. Первісний кредитор та ТОВ «Таліон плюс» на виконання договору факторингу № 28/1118-01 підписали реєстр прав вимоги № 294 від 23.07.2024, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон плюс» відступлене право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі, зазначеній у реєстрі прав вимоги. 19.12.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» укладений договір факторингу № 19/1224-01. ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» на виконання зазначеного договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 2 від 19.12.2024, за яким від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Онлайн Фінанс» відступлене право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на суму, зазначену в реєстрі прав вимоги. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладений договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Згідно п.1.2 зазначеного договору факторингу перехід від «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акта приймання - передачі реєстру боржників, після чого позивач стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Так, відповідно до реєстру боржників б/н від 04.06.2025 за договором факторингу № 04/06/25-Ю від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 19493,50 грн. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: (1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); (2) правонаступництва; (3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); (4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦКУкраїни до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст.516 ЦК України). Кредитний договір та договори факторингу є оспорюваними правочинами, а оскільки ця презумпція не спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, останні вважаються правомірними. Положеннями ст. 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010). Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Указані вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах № 910/18036/17 від 02.10.2018, № 917/1307/18 від 23.10.2019. Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконаний, докази на підтвердження зазначеного не надані. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Європейський суд з прав людини вказав, що Суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 цієї Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 по справі № 815/1479/18, від 15.07.2020 по справі № 640/10548/19, від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20. З урахуванням відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що стверджується доданими документами до позову. Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн судового збору та 7000,00 грн витрат на правничу допомогу на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: approved