Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

До суду надійшов позов ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 63196,00 грн, 2422,40 грн судового збору, сплаченого за подання позову до суду та 16000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У обґрунтування позову зазначено, що 17.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений договір № 4258757 (далі договір). 13.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір № 13-01/2022-79 про відступлення права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 4258757. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладений договір № 10-01/2023, згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 4258757. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 4258757 від 17.10.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 63196,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 52496,00 грн, заборгованість за комісіями 700,00 грн. 19.11.2025 судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. 25.11.2025 відкрите провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 24.12.2025, 23.02.2026 у судове засідання не з`явились: представник позивача та позивач, повідомлені належним чином на підставі п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якої днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. У прохальній частині позову клопотав про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив забовольнити позовні вимоги; відповідач повідомлений належним чином на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якої днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Про причини неявки відповідач суду не повідомляв, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав. Інших заяв, клопотань суду не надано. Відповідно до ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими главою 11 ЦПК України. На підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими гл. 11 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом встановлене таке. 17.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений електронний договір № 4258757 (далі договір), підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором «F42235» 17.10.2021 об 11:41. Згідно п.п. 1.1 1.4 кредитного договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених договором, на строк, визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі згідно п. 1.2 договору, а позичальник - повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах, в строки/ терміни, передбачені договором. Сума (загальний розмір) кредиту становить 10000,00 грн, строк - 17 днів з 17.10.2021 (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування ним (дата платежу) - 03.11.2021. Комісія за надання кредиту 700,00 грн, що нараховується за ставкою 7,0 % від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 1496,00 грн, що нараховуються за ставкою 0,88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.п. 1.5.1, 1.5.2 договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 5,0 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним (п.п. 1.6 договору). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок, відкритий на його ім`я. Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених у п. п. 1.5.1 - 1.5.2 договору, в термін (дату), вказаний у п.1.4. Якщо позичальник продовжує строк кредитування, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах, визначених п. 2.3 договору (п. 2 договору). Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, створеному в інформаційно - телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п.п. 6.1 договору). Кількість та розмір платежів, періодичність внесення визначається графіком платежів згідно додатку № 1 (п. 4 паспорта споживчого кредиту). Згідно графіку платежів за договором про споживчий кредит № 4258757 від 17.10.2021 (додаток № 1 до договору про споживчий кредит № 4258757 від 17.10.2021) дата видачі кредиту в сумі 10000,00 грн - 17.10.2021, кількість днів, на який виданий кредит 17, дата повернення кредиту - 03.11.2021, проценти за користування кредитним коштами 1496,00 грн, комісія за надання кредиту 700,00 грн, реальна річна процентна ставка - 6998,00 %, загальна вартість кредиту 12196,00 грн. Згідно умов кредитного договору, позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування на пільгових умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, розміщених на веб-сайті Товариства miloan.ua за посиланням https://miloan.ua/s/documents, що є невід`ємною частиною договору. Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. У такому разі проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжений строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2 договору, тобто 0,88 % в день (п.п. 2.3 договору). Позичальник може збільшити строк кредитування на стандартних (базових) умовах на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожного разу, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів (п.п. 2.3.1.2 договору). У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний п.п. 2.3.1.2 договору, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжений строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах (п.п. 2.3.1.2 договору). Аналогічні умови продовження, вказаного в п. 1.3 договору (17 днів), строку кредитування на пільгових або стандартних (базових) умовах регламентовані у розділі 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, розміщених на веб-сайті Товариства miloan.ua за посиланням https://miloan.ua/s/documents, що є невід`ємною частиною договору (а.с. 11 на звороті - 13). Так, станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку із чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість на загальну суму 63196,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 52496,00 грн, заборгованість за комісіями 700,00 грн. Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку про щоденне нарахування та погашення (а.с. 16) за кредитним договором № 4258757 для [PERSON] , виконаного первісним кредитором ТОВ «Мілоан», нараховані проценти на загальну суму 31496,00 грн таким чином: за період з 18.10.2021 по 03.11.2021 включно (17 днів) згідно п.п. 1.5.2 кредитного договору із застосуванням денної процентної ставки у розмірі 0,88 % від суми кредиту на загальну суму 1496,00 грн (10000,00 грн х 0,88 % х 17 днів); за період з 04.11.2021 по 02.01.2022 включно (60 днів) згідно п.п. 1.6, 2.3.1.2 кредитного договору із застосуванням денної процентної ставки у розмірі 5,00 % від суми кредиту на загальну суму 30000,00 грн (10000,00 грн х 5,00 % х 60 днів). З розрахунку заборгованості за цим кредитним договором, виконаним ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 (а.с. 17), тобто на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр», слідує нарахування ТОВ «Вердикт Капітал» процентів за користування кредитом за період з 13.01.2022 по 23.02.2022 включно (42 дні) на загальну суму 21000,00 грн (денна процентна ставка у розмірі 5,00 % від суми кредиту), а всього на суму 52496,00 грн. Позивачем надані належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів на банківську картку відповідача (квитанція, а.с. 15), що не спростовувалося відповідачем достатніми та належними доказами. Борг станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачений. Відповідачем протилежних доказів суду не надано. Позичальник погодився на умови визначені договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту. З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти. За змістом правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ч 1ст 638 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч 2ст. 639 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі ( абз.2 ч 2ст. 639 ЦК України). З аналізу наведених норм, слідує, що будь-який вид укладеного договору на підставі ЦК України може мати електронну форму та є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 по справі № 732/670/19, від 23.03.2020 по справі № 404/502/18, від 07.10.2020 по справі № 127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), п. 6 ч.1ст. 3 якого визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.ст. 610,611 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1049 ЦК України). Судом установлені порушення відповідачем умов договору шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань. Досліджені по справі докази дають достатні підстави для висновку, що після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Свої договірні зобов`язання кредитодавець виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Відповідач зобов`язання у визначений договором строк не виконав, контррозрахунку суми заборгованості та процентів за користування кредитними коштами не надано. Існування заборгованості перед позивачем стверджується доданими до позову документами. Протягом строку дії кредитного договору відповідач не звернувся до суду із заявою про розірвання кредитного договору чи визнання його (або його окремих положень) недійсним (ми). Доказів протилежного матеріали справи не містять та суду не надано. Відповідачем протилежного суду не доведено, наведені позивачем обставини та факти не спростовані. Клопотань, заяв відповідачем не заявлено. Щодо стягнення комісії за надання кредиту. 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», ст. 11 якого викладена в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Згідно п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту, до яких включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банківської установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту, яка може включати плату за надання інформації про стан кредиту, що споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Протилежна умова договору є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 по справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 по справі № 204/224/21. Виходячи з аналізу п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», викладених у постанові від 13.07.2022 по справі № 496/3134/19, така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. У кредитному договорі встановлена комісія за наданням кредиту в сумі 700,00 грн, що нараховується за ставкою 7,0 % від суми кредиту одноразово (п.п. 1.5.1 кредитного договору), що є разовою, розмір якої є незмінним та підлягає стягненню з відповідача. Щодо відступлення права вимоги за кредитним договором. 13.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір № 13-01/2022-79 про відступлення права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 4258757. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладений договір № 10-01/2023, згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 4258757. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: (1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); (2) правонаступництва; (3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); (4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦКУкраїни до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст.516 ЦК України). Кредитний договір та договір факторингу є оспорюваними правочинами, а оскільки ця презумпція не спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, останні вважаються правомірними. Положеннями ст. 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010). Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Указані вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах № 910/18036/17 від 02.10.2018, № 917/1307/18 від 23.10.2019. Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконаний, докази на підтвердження зазначеного не надані. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Європейський суд з прав людини вказав, що Суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 цієї Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: (1) у разі задоволення позову - на відповідача; (2) у разі відмови в позові - на позивача; (3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 по справі № 815/1479/18, від 15.07.2020 по справі № 640/10548/19, від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20. З урахуванням відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати, що стверджується доданими документами до позову пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позов задоволений у повному обсязі, з відповідача на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн судового збору, сплаченого за подання позову до суду, та 16000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: approved