Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. У грудні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 22.09.2021 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір №77783941. Згідно п. 1. Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 Договору про надання позики. Сума Позики становить 4000.00 грн. Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 % яка нараховується за кожен день користування Позикою. 22.02.2022 було укладено договір №22/02/2022 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77783941. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77783941. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №77783941. Окрім того, 09.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір №3311318, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовим ідентифікатором. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 3000.00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 1125,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. 26.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено договір факторингу №26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 3311318. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 3311318. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, тому заборгованість за кредитним договором №77783941 від 22.09.2021 становить в розмірі 13423,30 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 4000,00 грн; заборгованості по відсоткам на дату відступлення становить 9422,65 грн та нараховані 3% річних у сумі 0,65 грн; заборгованість за кредитним договором № 3311318 від 09.10.2021 становить 14925,00 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 3000,00 грн, заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги становить 11595,00 грн, заборгованість за комісією 330,00 грн. Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за Договорами № 77783941 від 22.09.2021, №3311318 від 09.10.2021 у розмірі 28348,30 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн. Відповідачкою [PERSON] через систему «Електронний суд» було подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого остання не погоджується з позовними вимогами ТОВ «Коллект Центр» у повному обсязі, вважає їх необґрунтованими, такими що не підтверджені належними та допустимими доказами. Вказуючи, що позивач не довів належним чином факт укладення договорів саме відповідачем у спосіб, визначений законом. Зазначає про відсутність належних доказів переходу права вимоги до позивача за кредитними договорами, відсутність доказів належного повідомлення боржника про відступлення права вимоги у порядку, передбаченому ст.516 ЦК України. Вказує на протиріччя між реєстрами боржників та позовними вимогами, неправомірне нарахування процентів за період, який виходить за межі строку користування кредитом, без надання доказів пролонгації договорів чи погодження нових строків. Також заявляє про застосування строків позовної давності відповідно до ст.256-267 ЦК України, зокрема щодо вимог про стягнення процентів, які нараховані за періоди, що перевищують трирічний строк до моменту звернення позивача до суду. Щодо судових витрат та витрат на правничу допомогу, зазначає, що такі витрати не підтверджені належними доказами. Зокрема відсутні платіжні документи, які підтверджують фактичну оплату зазначених сум, акти надання правничої допомоги не містять деталізації обсягу робіт, витраченого часу та складності справи, справа є малозначною. Також зазначає, що є внутрішньо переміщеною особою, утримує малолітню дитину та матір пенсійного віку. 23.12.2025 через систему «Електронний суд» представником позивача було подано до суду відповідь на відзив, у якій представник позивача вважає відзив необґрунтованим, таким що не спростовує підстави, які зазначені в позовній заяві. Вказує, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договорів шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому було перераховано грошові кошти. При цьому, перерахування коштів здійснювалося на картковий рахунок відповідача, зазначений ним у заявках на отримання кредиту та кредитних договорах. Щодо перерахування коштів за договором №3311318, то перерахування коштів здійснювалось на картковий рахунок відповідача зазначений ним у кредитному договорі та відповідно до квитанції ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» 09.10.2021 року було перераховано грошові кошти у розмірі 3000,00 грн на картку № [NUMBER] . Щодо перерахування коштів за договором №77783941, то перерахування коштів здійснювалось на картковий рахунок відповідача зазначений ним у кредитному договорі та відповідно до довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» 22.09.2021 року було перераховано грошові кошти у розмірі 4000,00 грн на картковий рахунок № [NUMBER] . Щодо розрахунку заборгованості за договором №3311318, то зазначає, що до позовної заяви долучено розрахунки заборгованості, з яких вбачається за який період нараховується заборгованість та за якою відсотковою ставкою. Також сторонами погоджено, строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій. Крім того, відповідно до положень договору ТОВ «Вердикт Капітал», починаючи з 26.01.2022 по 23.02.2022 відбувалось нарахування процентів відповідно до 1.6 Договору за ставкою 5,00 % від фактичного залишку кредиту. Щодо розрахунку заборгованості за договором №77783941, то відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості за договором, проте погашення були здійснені несвоєчасно, внаслідок чого і наявна заборгованість за договором. За понадстрокове користування позикою нарахування процентів здійснювалось на підставі п.6.5. Правил. Щодо позовної давності зазначає, що перебіг таких строків було зупинено у зв`язку з введенням карантину, а в подальшому воєнного стану. Щодо права вимоги заборгованості за договорами до відповідача, то до матеріалів справи долучено договори відступлення прав вимоги з додатками, у тому числі реєстри боржників, у яких відображено дані щодо боржника [PERSON] . Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Які підлягають розподілу між сторонами. Натомість заперечення відповідача не підтверджуються наявним в матеріалах справи доказами, а посилання на скрутне матеріальне становище не звільняє її від виконання зобов`язання за кредитними договорами. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала покликаючись на доводи викладені у позовній заяві та відповіді на відзив до позовної заяви. Просила позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином. У відзиві на позовну заяву просила здійснювати розгляд справи за її відсутності на підставі наявних доказів та поданого відзиву. Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмов повністю, покликаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях на позовну заяву. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 10.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання з участю сторін. Ухвалами суду від 12.01.2026 року забезпечено участь представників сторін у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ямпільський районний суд Сумської області своєю ухвалою від 27.01.2026 задовольнив клопотання про витребування доказів. Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, заперечення відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить такого висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 22.09.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 77783941 ( на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до якого умов якого Позикодавець зобов`язався надати Позичальнику у власність грошові кошти ( надалі Позику) в розмірі 4000,00 грн, строк позики 30 днів; дата повернення позики 22.10.2021. Згідно з пунктом 1 договір позики №77783941 Позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: знижена процентна ставка 0,01 %, процентна ставка за понад строкове користування позикою (її частиною) за день 2,70%, пеня - 2,70% день. Умовами пункту 12 сторони погодили порядок укладання Договору та створення електронних підписів. Сторонами договору визначено чітко визначено, що договір позики № 77783941 підписуються Сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір позики № 77783941 було підписано відповідачкою [PERSON] 22.09.2021 року, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором u397h8xrLu. Пунктом 4 цього договору позики визначено, що проценти за цим договором нараховуються на залишок позики щоденно, включаючи дати отримання та повернення коштів. Пунктами 5.1, 5.2, 5.3 Договору передбачено, що позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін на наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Сторонами підписаний Додаток № 1 до Договору позики, у котрому визначено загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до договору позики № 77783941) сторони узгодили суму кредиту за договором в розмірі 4000,00 грн, та розмір процентів за користування кредитом 12.00 грн. Згідно інформаційної довідки АТ «Укрсббанк» вих. №31-4-01/1596-БТ від 05.02.2026 картка № [NUMBER] належить [PERSON] РНОКПП [NUMBER] . Виписка про рух коштів до платіжної картки № [NUMBER] за період з 22.09.2021 року до 27.09.2021 року підтверджує зарахування 22.09.2021 суми 4000,00 грн. Фінансовим номером телефону на який відправлялась інформація щодо підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 22.09.2021 року до 27.09.2021 року був номер [NUMBER] . Додатком до вказаної інформаційної довідки надано виписку за картковим рахунком клієнта [PERSON] за період з 22.09.2021 по 27.09.2021. Відповідно до п.20 договору позики №77783941 Реквізити сторін, Позичальником вказано номер карти № [NUMBER] . З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики № 77783941 вбачається, що заборгованість [PERSON] складає 13423,30 грн з яких : 4000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 9422,65 грн - заборгованість за нарахованим процентам на дату відступлення права вимоги, та 0.65 грн. 3% річних. В свою чергу, в порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконала, у встановлений строк кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на дату подання позову становить 13423,30 грн. 22.02.2022 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором №77783941. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором відступлення прав вимоги №22/02/2022 від ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 13422,65 грн, що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором відступлення прав вимоги №22/02/2022 від 22.02.2022 та платіжним дорученням №333740001 від 23.02.2022, яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчили передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. В подальшому, 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 77783941. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, тому станом на дату відступлення права вимоги у нього утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 13423,30 грн. Також встановлено, що 09.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3311318, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону та підтверджений довідкою про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» (а.с.23). Підписуючи договір відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Також відповідачем підписано анкету-заяву на кредит (а.с.17). Згідно умов кредитного Договору, ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 3000,00 грн, шляхом перерахування цих коштів на картковий рахунок строком на 30 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п.п.1.5.1, 1.5.2, 1.6 даного договору, комісія за надання кредиту становить 330 грн; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1125,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Сторонами погоджено графік платежів, який є додатком 1 до договору про споживчий кредит № 3311318 від 09.10.2021 (а.с.15). Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.16). ТОВ «Мілоан» перерахувало відповідачу кошти в сумі 3000,00 гривень на платіжну картку № [NUMBER] згідно договору №3311318 від 09.10.2021, що підтверджується квитанцією ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» (а.с.24). Згідно інформаційної довідки АТ «Таскомбанк» вих. №915/47.7.-БТ від 10.02.2026, [PERSON] було оформлено віртуальну банківську платіжну картку № [NUMBER] на яку 09.10.2021 о 17:54:24 здійснено безготівкове зарахування коштів в сумі 3000,00 грн. Також надають виписку по рахунку для підтвердження інформації про зарахування коштів. 26.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 3311318. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором відступлення прав вимоги №26-01/2022-83 від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 10575,00 грн, що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором відступлення прав вимоги №26-01/2022-83 від 26.01.2022 та платіжним дорученням №324190002 від 27.01.2022, яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 3311318. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, тому станом на дату відступлення права вимоги у нього утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 14925,00 грн. Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону). Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини першої статті 3 Закону). З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не було б укладено. Як видно з матеріалів справи кредитні договори між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Зі змісту договорів встановлено, що [PERSON] при їх оформленні зазначила свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, місце проживання, електронну адресу, номер телефону. [PERSON] через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики, після чого позикодавці надіслали [PERSON] за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який заявник використав для підтвердження підписання договорів позики. Сторони узгодили розмір кредитів, грошову одиницю, в якій надано кредити, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, то кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Розрахунки заборгованості за кредитними договорами, укладеними між первісними кредиторами і [PERSON] , надані суду позивачем, є належними та допустимими доказами, стосовно надання кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, а також нарахування процентів. Що стосується доводів з приводу сумнів долучених до матеріалів справи договорів факторингу. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. За кредитним договором № 77783941 від 22.09.2021 року 22.02.2022 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором №77783941. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором відступлення прав вимоги №22/02/2022 від ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 13422,65 грн, що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором відступлення прав вимоги №22/02/2022 від 22.02.2022 та платіжним дорученням №333740001 від 23.02.2022, яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу (73). Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчили передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. В подальшому, 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладений договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором. Права вимоги, що є предметом цього договору належить первісному кредитору на підставі, в тому числі, договору відступлення прав вимоги №22/02/2022 від 22.02.2022 між первісним кредитором та ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідно до пункту 5.2 договору відступлення права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток № 4). Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за договорами позики (кредитними договорами), відповідно до цього договору новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі 5 312 491,59 грн без ПДВ (пункт 7.1. договору відступлення). Пунктом 7.2 договору відступлення погоджено, що ціна договору сплачується новим кредитором кредитору, в будь який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок вказаний в пункті 12 цього договору або зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку визначеному пункту 5.6.2. цього договору, протягом 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору. З матеріалів справи встановлено, що 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було складено та підписано акт прийому-передачі реєстру боржників до договору відступлення, що є додатком № 4 до вказаного договору та з якого видно, що первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 207307, після чого новий кредитор став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Факт оплати за договором відступлення згідно з пунктом 7.2 договору підтверджується актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року, згідно з яким сторони відповідно до статті 601 ЦК України дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями, зазначеними у пунктах 1, 2 цього акту, в тому числі і за договором відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року № 10- 01/2023 в сумі 5 312 491,59 грн. Перелічені вище документи, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, підтверджують перехід права вимоги на користь ТОВ «Коллект центр» до боржників, в тому числі і [PERSON] (порядковий номер в реєстрі боржників 80663) за договором позики №77783941, зокрема і в частині оплати за договором відступлення № 10-01/2023. За договором позики №3311318 від 09.10.2021. 26.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 3311318. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором відступлення прав вимоги №26-01/2022-83 від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 10575,00 грн, що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором відступлення прав вимоги №26-01/2022-83 від 26.01.2022 та платіжним дорученням №324190002 від 27.01.2022, яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. З матеріалів справи встановлено, що 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було складено та підписано акт прийому-передачі реєстру боржників до договору відступлення, що є додатком № 4 до вказаного договору та з якого видно, що первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 207307, після чого новий кредитор став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Факт оплати за договором відступлення згідно з пунктом 7.2 договору підтверджується актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року, згідно з яким сторони відповідно до статті 601 ЦК України дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями, зазначеними у пунктах 1, 2 цього акту, в тому числі і за договором відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року № 10- 01/2023 в сумі 5 312 491,59 грн. Перелічені вище документи, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, підтверджують перехід права вимоги на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до боржників, в тому числі і [PERSON] (порядковий номер в реєстрі боржників 75836) за договором позики № 3311318, зокрема і в частині оплати за договором відступлення № 10-01/2023. Щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами. Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19), від 05 квітня 2023 року у справі 910/4518/16. Зі змісту пункту 1.3, підпункту 2.3.1.2 пункту 2.3, пункту 4.2 договору про споживчий кредит №3311318 від 09.10.2021 слідує, що кредит надавався строком на 30 днів, тобто до 08.11.2021 року. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, але не більше ніж на 60 днів. Починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та основних графіків платежу, кредитодавець має право нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. Тобто, сторонами договору узгоджено нарахування відсотків за користування кредитними коштами за період, що не перевищує 90 днів користування, тобто до 07.01.2022 та розмір відсотків, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, передбачену ст. 625 ЦК України. Згідно з наданих позивачем розрахунків, у період з 09.10.2021 року до 08.11.2021 року включно ТОВ «Мілоан» нараховувалися відповідачу відсотки, згідно п. 1.5.2 договору, а у період з 09.11.2021 року до 07.01.2022 року згідно пункту 1.6, 2.3.1.2 договору. Загальний розмір нарахованих відсотків, у межах строку дії договору становить 7245,00 грн (а.с.25-26). Також, ТОВ «Вердикт Капітал» у період з 21.01.2022 року до 23.02.2022 року, були нараховані узгоджені п. 4.2 договору відсотки, передбачені за порушення грошового зобов`язання, відповідно до ст. 625 ЦК України, загальний розмір яких становить 4350,00 грн (а.с.43). Щодо строків позовної давності. Відповідач заперечує позовні вимоги також з підстав того, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності для звернення з позовом. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2002 р., який неодноразово продовжувався та діє дотепер. Розділ «Прикінцеві і перехідні положення» ЦК України Законом України від 15 березня 2022року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» був доповнений пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Враховуючи запровадження карантину та воєнного стану, наслідки спливу строку позовної давності до спірних правовідносин не застосовуються. Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Таким чином з урахуванням наявних у справі письмових доказів, підстав для висновку про недоведеність факту отримання відповідачем кредитних коштів не має. Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте жодних доказів, які б спростовували розмір заборгованості або свідчили про її погашення відповідач суду не надала. З наведених положень закону та встановлених обстави вбачається, що відповідач отримала у кредит кошти, але не повернула їх належним чином та не сплатила проценти. Відтак суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому необхідно стягнути заявлену суму заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 28348,30 грн. Що стосується вимог про стягнення судових витрат суд зазначає таке. За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №0583000095 від 02.12.2025 (а.с.1) позивачем було сплачено 2422,40 грн судового збору. Оскільки позовні вимоги позивача задовольняються в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. Що стосується вимоги про стягнення 13000,00 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Представник позивача АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подали: договір про надання правничої допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024; заявку на надання юридичної допомоги №2272 від 01.10.2025, витяг з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025. Указані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 13000,00 грн. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Суд вважає, що вартість правничих послуг є завищеною, оскільки дана справа незначної складності, наявна стала судова практика щодо вирішення спорів пов`язаних зі стягненням кредитної заборгованості, тому її складання не вимагає значного часу. Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Коллект центр» до суми 3000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

Outcome: approved