Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 20.12.2011 року. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.12.2011 року шлюб між сторонами розірвано. В даному шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає із позивачем і знаходиться на повному її утриманні. Вказує, що 28.02.2012 року заочним рішенням Горохівського районного суду по цивільній справі № 161/25033/25 ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 грн., починаючи з 25.01.2012 року до досягнення дитиною повноліття. В подальшому рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 01.11.2021 року у справі № 155/1410/21, збільшено визначений рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 28.02.2012 року розмір аліментів та ухвалено стягувати [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі по 1500 грн., але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, з врахуванням індексації відповідно до закону. Зазначає, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини та не несе додаткових витрат на її утримання. На даний час витрати на утримання дитини істотно зросли, оскільки суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановленні такого розміру аліментів, оскільки починаючи з 2021 року прожитковий мінімум на дитину відповідного віку значно зріс. На сьогоднішній день розмір стягуваних аліментів є вкрай малим та не забезпечує навіть мінімальних потреб дитини для його нормального розвитку та навчання, Вказує, що її доходів не вистачає на повноцінне забезпечення сина, так як крім цього, позивачу також необхідно сплачувати й комунальні послуги, які на даний час є дуже високими, будь-яких інших доходів не маю. Відповідач будь-якої додаткової матеріальної допомоги окрім аліментів на утримання сина не надає, не цікавиться його здоров`ям, моральним та фізичним розвитком, я також його потребами, у вихованні підтримує повний нейтралітет. На підставі наведеного, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 01.11.2021 року у справі № 155/1410/21 та стягувати з [PERSON] , [INFO] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності Просить суд, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, однак, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.12.2011 року шлюб між ними було розірвано (а.с.9). В шлюбі народилася одна дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). 28.02.2012 року заочним рішенням Горохівського районного суду Волинської області по цивільній справі № 161/25033/25 ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 грн., починаючи з 25.01.2012 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11). В подальшому, рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 01.11.2021 року у справі № 155/1410/21, збільшено визначений рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 28.02.2012 року розмір аліментів та ухвалено стягувати [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі по 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, з врахуванням індексації відповідно до закону (а.с.12-14). Як вбачається з матеріалів справи на підставі вище вказаного рішення було видано виконавчий лист (а.с.15). Згідно ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Суд вважає доведеним, що у зв`язку з збільшенням потреб та розвитку дитини, підвищенням рівня прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача, не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] щодо зміни способу стягнення аліментів є обґрунтованими. Відповідачем не надано суду доказів його непрацездатності та наявності на його утриманні інших дітей тощо. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який відповідно до закону складає з 1 січня 2026 року для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумівна дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved