Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Позиція позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , громадянина України, батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого була [PERSON] , [INFO] , громадянка України. Внести зміни до актового запису № 17, вчиненого 13 липня 2018 року Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Кегичівського району Харківської області, про народження дитини, [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини: - в графі прізвище дитини « [PERSON] » змінити на « [PERSON] »; - в графі батько « [PERSON] , громадянин України» змінити на « [PERSON] , громадянин України. Позов обґрунтований тим, [PERSON] була матір`ю малолітньої дитини, [PERSON] [INFO] , біологічним батьком якого є [PERSON] . Оскільки на день народження сина [PERSON] і [PERSON] не перебували в шлюбі, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України за вказівкою матері. [PERSON] загинула внаслідок кримінального злочину [INFO] . На даний час малолітній [PERSON] знаходиться під опікою бабусі, [PERSON] (мами загиблої [PERSON] ). [PERSON] з [PERSON] познайомились і почали зустрічатись ще коли [PERSON] закінчувала середню школу. Після закінчення навчання в Харківському національному технічному університеті сільського господарства імені Петра Василенка у 2013 році почали проживати разом без реєстрації шлюбу. Вели спільне господарство, формували спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, взаємоповагою, виявляли подружні відносини перед друзями та знайомими, мали спільне місце проживання за адресою [ADDRESS] у домоволодінні батьків [PERSON]. [PERSON] завагітніла і [INFO] народила сина [PERSON] . [PERSON] і [PERSON] разом виховували дитину, утримували її, позивач виконував усі обов`язки батька дитини, передбачені сімейним законодавством. Оскільки молода родина проживала з батьками померлої [PERSON], на побутовому підґрунті час від часу виникали непорозуміння і сварки між ними, тому молода сім`я вирішила проживати окремо. Для цього [PERSON] проживав і займався ремонтом квартири по [ADDRESS] , в яку планували перейти жити. За взаємною згодою, [PERSON] разом із сином залишились проживати у батьків до того часу, коли закінчиться ремонт. У весь цей час вона і позивач підтримували подружні стосунки. Після загибелі [PERSON] і по теперішній час малолітній син [PERSON] проживає під опікою бабусі, [PERSON] . [PERSON] не припинив спілкування з дитиною і неповнолітній [PERSON] теж охоче спілкується з ним. Дитина і бабуся у спілкуванні між собою називають позивача батьком. Дитина навчається у Комунальному закладі "Слобожанський ліцей" Кегичівської селищної ради у 1-а класі, позивач цікавиться навчанням сина, за можливості відводить до школи, подорожують разом, вітають один одного зі святами, просто говорять як батько і син. За необхідності позивач забезпечує дитину одягом, купляє солодощі, іграшки, продукти. [PERSON] , як біологічний батько, має намір і надалі турбуватись про сина, виховувати його, проводити більше часу з ним. Для цього йому необхідно встановити факт батьківства. Для підтвердження свого батьківства позивач, за згоди опікунки сина - [PERSON] звернувся до Медико-генетичного центру «Мама-Рара» для проведення генетичної експертизи. За висновком молекулярно-генетичного дослідження №51394 від 22 грудня 2025 року ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] складає 99,9999994%. Позивач має власне житло, матеріально забезпечений і може утримувати дитину, має добрий стан здоров`я, спиртні напої не вживає, на наркологічному та психоневрологічному обліку не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 26 грудня 2025 року позивач звернувся до Кегичівського районного суду Харківської області з позовом. Ухвалою суду від 06 січня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 22 січня 2026 року. Ухвалою суду від 22 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 25 лютого 2026 року. Учасники справи у судове засідання не з`явились, належно повідомлені про його місце, дату і час, натомість усі надали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, окрім того: позивач: - про підтримання позовних вимог; відповідач: - про визнання позовних вимог, представник третьої особи органу опіки та піклування Кегичівської селищної ради: - вимоги позовної заяви підтримують в повному обсязі, представник третьої особи Берестинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) - прийняти рішення на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Як передбачено ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записано: батько- [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Згідно копії довідки Кегичівської селищної ради від 28 листопада 2025 року № 23-39/10/665, виданої [PERSON] , про те, що позивач проживав разом з [PERSON] та вели спільний побут протягом семи років з 2013 року по 2020 рік (а.с.12). Відповідно до копії висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду від 22 грудня 2025 року № 51394, висновок: ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,9999994% (а.с.17-28). Згідно листа представника третьої особи Берестинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), зокрема зазначено, що за відомостями архівного фонду виявлено актовий запис № 17 про народження [PERSON] , [INFO] , складений 13 липня 2018 року виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Кегичівського району Харківської області. Підстава запису відомостей про батька дитини - заява матері від 13 липня 2018 року, відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України ( за вказівкою матері). Також в судовому засіданні досліджено копію паспорта та коду [PERSON] , з підтвердженням його анкетних даних (7-8), копію витягу з МВС про відсутність відомостей про наявність незнятої чи непогашеної судимості у [PERSON] (а.с.13), довідки видані Кегичівської ЦРЛ в тім, що [PERSON] на обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті не перебуває (а.с.14), фотокопії (15-16). Правові норми законодавства застосовані судом. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. За змістом ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з ч.1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Так судом в судовому засіданні встановлено, що запис здійснено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня2006 року за №3 питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Як встановлено судом відповідачка є опікуном (та одночасно рідною бабусею) малолітнього [PERSON] , мати якого померла, державна реєстрація народження дитини органом державної реєстрації проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідно до копії висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду від 22 грудня 2025 року № 51394, висновок: ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,9999994% Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Батьківство [PERSON] стосовно дитини [PERSON] у судовому засіданні доведено сукупністю доказів. Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, доходить висновку про доведеність позивачем батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] . Згідно ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно доп.2.13.1 р. ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011№ 96/5,підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з п. 2.16.4. р. ІІ Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно з п. 2.18. р. ІІ Правил, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану. Батьківство [PERSON] перед судом доведено, а тому вимоги позивача про внесення змін до актового запису про народження дитини із зазначенням даних [PERSON] як батька дитини підлягають задоволенню. Підстав для розподілу судових витрат, суд не вбачає.

Outcome: approved