Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

До Подільського міськрайонного суду Одеської області звернулося Головне управління Держгеокадастру в Одеській області з позовною заявою до [PERSON] , Селянського фермерського господарства «Радуга» про припинення права власності на земельну ділянку шляхом конфіскації земельної ділянки у власність держави, вказавши в позові, що [PERSON] , яка є громадянкою Республіки Молдова (національний паспорт іноземця, серія та номер: [NUMBER] , виданий 27.09.2001, видавник: МDA СА, країна громадянства: Республіка Молдова), володіє на праві приватної власності земельною ділянкою площею 2,9705 га, кадастровий номер 5122986400:01:002:0144, цільове призначення 01.01 «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», що розташована на території Станіславської сільської ради Подільського району Одеської області. За інформацією відділу № 6 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління (далі - Відділ) від 30.05.2025 № 1407/486-25, згідно з Книгами записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та других примірників державних актів станом на 31.12.2012 наявний запис про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД №758076 від 04.06.2008 за № 010852500003, виданого [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , на земельну ділянку площею 2,97 га, з кадастровим номером 5122986400:01:002:0144 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Станіславської сільської ради Котовського (нині Подільського) району Одеської області. Підставою для видачі вказаного державного акта на право власності на земельну ділянку стало Свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВЕР № 783965 від 11.10.2006 посвідченого Налдіною М.М., державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 3421. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕР № 783965 від 11.10.2006, спадкоємцем зазначеного майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] , що проживає та зареєстрована в [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видано вказане свідоцтво складається з права приватної власності на земельну ділянку, розташовану на території Станіславської сільської ради села Станіславка Котовського району Одеської області, розміром 2,97 гектарів в межах згідно з планом, належного спадкодавцеві на підставі державного акту ЯА №162473, виданого 24.02.2005, згідно розпорядження Котовської райдержадміністрації від 12.10.2004 за №415/04 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010552500175. В Державному земельному кадастрі наявні відомості щодо реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5122986400:01:002:0144, площею 2,9705 га, за адресою: Одеська область, Подільський район, Станіславська сільська рада; категорія земель землі сільськогосподарського призначення; цільове призначення 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; дата державної реєстрації земельної ділянки 04.06.2008. За інформацією Відділу від 30.05.2025 № 1407/486-25, згідно з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та других примірників державних актів станом на 31.12.2012 наявний запис про реєстрацію договору оренди землі між [PERSON] та СФГ «Радуга» від 22.06.2011 за № 512290004000082 терміном на 15 років. В Державному земельному кадастрі наявні відомості про оренду земельної ділянки з кадастровим номером 5122986400:01:002:0144, площею 2,9705 га: орендар Селянське (фермерське) господарство «Радуга» (податковий номер 31584226); дата державної реєстрації речового права 22.06.2011; строк дії речового права 15 років; дата закінчення дії речового права 22.06.2026. Згідно ч.4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Просить припинити право приватної власності [PERSON] (національний паспорт іноземця, серія та номер: [NUMBER] , виданий 27.09.2001,видавник: СА МDA країна громадянства: Республіка Молдова) на земельну ділянку із кадастровим номером 5122986400:01:002:0144, площею 2,9705 га, цільове призначення 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Станіславської сільської ради Подільського району Одеської області шляхом конфіскації земельної ділянки у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та подальшого включення земельної ділянки в перелік, що виставляється на торги та припинити право оренди вказаної земельної ділянки, що виникло на підставі договору оренди землі від 10.08.2008 б/н укладеного між Назаровою та СФГ Радуга запис про державну реєстрацію якого внесено до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та других примірників державних актів станом на 22.06.2011 за № 512290004000082 та стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір.. Представник позивача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Дубченко М.П. в судове засідання не з`явилась, проте подала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить розглянути справу без участі їх представника та задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дати, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином, у порядку, передбаченому ч.11 ст.128, ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошень на офіційному вебсайті Судової влади України, про причини неявки на розгляд справи не повідомила та відзиву на позовну заяву не надала. Представник відповідача Селянського фермерського господарства «Радуга» в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки на розгляд справи не повідомив та відзиву на позовну заяву не надав. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно національного паспорта іноземця, серія та номер: [NUMBER] , що виданий 27.09.2001, видавник: МDA СА країна громадянства: Республіка Молдова, [PERSON] є громадянкою Республіки Молдова. Відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №758076 від 04 червня 2008 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку видано [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , на підставі Свідоцтвапро право на спадщину за законом серії ВЕР №783965 від 11.10.2006, посвідченого державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області Налдіною М.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3421, та остання є власником земельної ділянки площею 2,9705 га, кадастровий номер 5122986400:01:002:0144, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Станіславської сільської ради Котовського району Одеської області. Як вбачається із витягу з Державного кадастру про земельну ділянку №НВ-5101320882025 від 18.06.2025, в державному земельному кадастрі наявні відомості про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5122986400:01:002:0144, площею 2,9705 га, за адресою Одеська область, Подільський район Станіславська сільська рада, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення: 01.01. Для ведення товарноо сільськогосподарського виробництва власником зазначено [PERSON] , громадянство Республіки Молдова, паспорт [NUMBER] , виданий: МDA СА 27.09.2001, дата державної реєстрації земельної ділянки 04.06.2008 року. Із витягу №НВ-9964955582025 з технічної документації нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5122986400:01:002:0144 складає 135657,53 грн. Згідно договору оренди землі від 10 серпня 2008 року, орендодавець [PERSON] та орендар СФГ «Радуга, уклали договір оренди земельної ділянки площею 2,97 га строком на 15 років. Даний договір зареєстрований у відділі Держкомзему Котовського району Одеської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22 червня 2011 року за № 512290004000082. Як вбачається із вищенаведеного, на час прийняття спадщини та реєстрації права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки з кадастровим номером 5122986400:01:002:0144, площею 2,97 га, відповідач [PERSON] була та до цього часу є громадянкою Республіки Молдова Відповідно ч.1 ст.3 ЗК України відносини щодо володіння земельними ділянками в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Законодавство України чітко визначає правові наслідки бездіяльності іноземця щодо відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення протягом одного року з дня набуття права власності. Як передбачено частиною 5 статті 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Частиною 5 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Згідно вимогами ст.ст. 319, 321 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України), кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Власність зобов`язує. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст.80 Земельного КодексуУкраїни (далі ЗК України) визначено громадян України та юридичних осіб. З урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм ЗК України, суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2 ст.81ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Частиною 3 ст.81 ЗК України передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1, 2 ст.38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про міжнародне приватне право», виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України, набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу, а саме: Іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення (ч. 1 ст. 130 ЗК України). Згідно ч. 3 ст. 130 ЗК України, порушення вимог частин першої і другої цієї статті є підставою для визнання правочину, за яким набувається право власності на земельну ділянку, недійсним, а також для конфіскації земельної ділянки. Частиною 4 статті 81 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно вимог пункту «е» ч. 1 ст. ст.140 ЗК України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку, і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду (ч. 2 ст. 145 ЗК України). Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику (ч. 4 ст. 145 ЗК України). Оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи іноземним громадянином (Республіки Молдова), протягом року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення не відчужила їх, наявні підстави для їх конфіскації у власність держави. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які відповідач незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особа може бути позбавлена її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до ст. 348 ЦК України, якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. З огляду на характер спірних правовідносин суд не вбачає невідповідності заходу втручання держави у право власності [PERSON] критеріям правомірного втручання у право особи на мирне володіння майном та порушення принципу пропорційності, які сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Отже, за відсутності добровільного відчуження іноземним громадянином протягом року після набуття права власності та по теперішній час земельної ділянки сільськогосподарського призначення, право власності на неї підлягає припиненню шляхом її конфіскації за рішенням суду на користь держави, а сама земельна ділянка продажу на земельних торгах, відповідатиме нормам чинного законодавства. Згідно договору оренди землі від 10 серпня 2008 року б/н, Назарова уклала договір оренди щодо спірної земельної ділянки із СФГ «Радуга» строком на 15 років та отримує прибуток за використання земельної ділянки на території України. Окрім того, ст.31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом, поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря, смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки, ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 7 частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення правовідношення. Частиною 2 ст.412 ЦК України визначено, що право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. Приписами абз. Б ч. 1 ст.141 ЗК України передбачено, що підставами для припинення права користування земельною ділянкою є вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених законом. Абзацом в ч. 1 ст.143ЗК України передбачено, що примусове припинення правна земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може належати їй на праві власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст.148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Враховуючи заявлену представником позивача позовну вимогу про конфіскацію земельної ділянки, що належить на праві приватної власності громадянину Республіки Молдова та права попереднього власника та обов`язки третіх осіб на цю землю, а саме право оренди СФГ «Радуга» не можуть перейти до нового власника земельної ділянки, а тому підлягають припиненню за рішенням суду. Враховуючи, що право приватної власності [PERSON] на спірну земельну ділянку має бути припинено у примусовому порядку та перейти до земель державної власності, то будь-які правовідносини щодо вказаної ділянки, які виникли між відповідачем та іншими особами, у тому числі і правовідносини, що склалися між [PERSON] та СФГ «Радуга», на підставі договору оренди землі мають бути припинені, шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та, як наслідок, припинення права СФГ «Радуга» на користування вказаною земельною ділянкою. Задоволення такого позову призведе до відновлення порушених прав та законних інтересів держави, виходячи з того, що стан збереження земель сільськогосподарського призначення має загальнонаціональне значення. За встановлених обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Держгеокадастру в Одеській області обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивачем у справі понесено витрати по оплаті судового збору в розмірі 4906 грн., який сплачено позивачем при зверненні до суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 4906 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. 22, 81, 125, 130, 140, 145 ЗК України, ст. 319, 321, 348 ЦК України, ст. 38, 39 Закону України «Про міжнародне приватне право»,

Outcome: approved