Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Z41.19261.004046701 від 22.06.2018 року на загальну суму 23260,32 грн. Позов мотивований тим, що 22.06.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі по тексту первісний кредитор, АТ «Ідея Банк») та [PERSON] (далі по тексту - відповідач, позичальник) було укладено кредитний договір № Z41.19261.004046701 (далі по тексту кредитний договір). Відповідно до умов якого, відповідачу надано кредит на поточні потреби у сумі 10664,00 грн включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. Проте відповідачка не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. 17.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) укладено договір факторингу № 17112023, у відповідності до якого, АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 2 до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № Z41.19261.004046701 від 22.06.2018 року в сумі 23260,32 грн, з яких 7109,66 грн заборгованість за тілом кредиту, 2,24 грн заборгованість за відсотками, 16148,42 грн заборгованість за комісіями. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 17.11.2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Так як відповідач отримала кошти за кредитним договором, але своїх зобов`язань належним чином за ним не виконала, тому позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав. Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 30.12.2025 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву та направлено позовну заяву з додатками. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Представник позивача Грибанов Д.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В позовній заяві просив справу розглянути без участі представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також відзиву на позовну заяву суду не надала. З заявами та клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталася. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, та за одночасним існуванням всіх обставин, що передбачені у ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, що 22.06.2018 року [PERSON] звернулася з заявою-анкетою до ПАТ «Ідея Банк» про укладення кредитного договору. 22.06.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № Z41.19261.004046701 строком на 36 місяців. Відповідно до умов якого, а саме п.1.1 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 10664,00 грн включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. Згідно п.1.3. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 0,01 % річних від залишкової суми кредиту, та згідно п.1.4 позичальник сплачує за обслуговування кредиту банком щомісячно в терміни та розміри, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Також відповідачка підписала Паспорт споживчого кредиту, що є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Факт отримання коштів відповідачкою підтверджується ордером-розпорядженням № 1 про видачу кредиту від 22.06.2018 року та ордером-розпорядженням № 2 про сплату страхового платежу від 22.06.2018 року. Проте відповідачка не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. 17.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17112023, у відповідності до якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 2 до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № Z41.19261.004046701 від 22.06.2018 року в сумі 23260,32 грн, з яких 7109,66 грн заборгованість за тілом кредиту, 2,24 грн заборгованість за відсотками, 16148,42 грн заборгованість за комісіями. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 17.11.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Будь-яких заперечень стосовно розрахунку заборгованості від відповідача на адресу суду не надійшло. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитними договорами відповідач порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Як вбачається з положень ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "ФК «Європейська агенція з повернення боргів" є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, за кредитним договором № Z41.19261.004046701 від 22.06.2018 року. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги на наданий розрахунок боргу, судом не встановлено. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість не сплатила ні на рахунки позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора, заперечення щодо нарахованої суми заборгованості та відзиву на позов не надала. Аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав останнього, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 3028, 00 грн.

Outcome: approved