Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

АТ «Ідея Банк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач в своїй позовній заяві зазначав, що 28 вересня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якого остання отримала кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку, у встановленому розмірі - 200000,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобов`язання. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 28 травня 2025 року становить 156916,82 гривень та складається із наступного: 74995,29 гривень прострочений борг; 81921,53 гривень прострочені проценти. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача суму заборгованості за кредитним договором від 28 вересня 2020 року в розмірі 156916,82 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень. В судове засідання представник позивача АТ «Ідея Банк» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у резолютивній частині заяви просив про розгляд справи без участі представника банку. Подав відповідь на відзив, в якому зазначав, що чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості відповідача. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування (згідно висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду у справі № 331/7975/13-ц від 23 березня 2020 року). Крім того, відповідач не спростував факт отримання кредиту, тим більше здійснював його часткове погашення та свого розрахунку не надав, тому просив задовільнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували що відповідачка була ознайомлена з усіма істотними умовами договору, не надано доказів щодо суми наданого кредиту та щодо зарахування кредитних коштів на платіжну карту, яка належить саме відповідачці, а також строку, на який надається кредит, тарифу та графіку платежів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договорами, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28 вересня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якого остання отримала кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку, у встановленому розмірі - 200000,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобов`язання. Відповідач [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 28 травня 2025 року становить 156916,82 гривень, яка складається із наступного: 74995,29 гривень прострочений борг; 81921,53 гривень прострочені проценти. Оскільки умови кредитного договору від 28 вересня 2020 року відповідачем [PERSON] не виконано та не надано доказів, які спростовують існуючу заборгованість, суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 156916,82 гривень. Крім того,

Outcome: approved