Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

До суду 28.08.2025 надійшов у електронній формі позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 29 713,13 грн, у якому представник зазначає, що 16.08.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 356808-КС-001 на суму 10 000 гривень. Позивачем - ТОВ «Бізнес позика» 16.08.2021 було направлено [PERSON] пропозицію укласти договір про надання кредиту, яка була прийнята відповідачем у той же день на умовах, визначених офертою. У свою чергу позивачем було направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону, який в подальшому було введено відповідачем. Таким чином, 16.08.2021 між сторонами укладено договір про надання кредиту № 356808-КС-001, який був підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому грошові кошти на суму 10 000 гривень шляхом перерахування на банківську карту, вказану відповідачем у особистому кабінеті. Відповідач на виконання умов договору не здійснила сплату коштів за вказаним договором, чим порушила зобов`язання, встановлені договором. Станом на 08.08.2025 заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 356808-КС-001 про надання кредиту становить 29 713,13 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10 000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 18 213,13 грн, суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн, суми прострочених платежів за комісією - 1 500,00 грн. Посилаючись на зазначені обставини, ТОВ «Бізнес Позика» просить стягнути в його користь з відповідачки кредитну заборгованість та судові витрати по справі (сплачений судовий збір) у розмірі 2 422,40 гривень. Ухвалою від 29.08.2025 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 30.09.2025, у зв`язку із неявкою відповідача відкладено на 30.10.2025. Заочним рішенням від 30.10.2025 позовні вимоги було задоволено в повному обсязі та стягнуто на користь позивача 29 713,13 грн та судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. 12.11.2025 від відповідачки надійшла заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 19.11.2025 залишено без руху та надано заявниці строк для усунення вказаних недоліків, 28.11.2025 надійшла зава про усунення недоліків. 01.12.2025 постановлено ухвалу про прийняття до розгляду заяви про перегляд заочного рішення, ухвалою суду від 29.12.2025 заочне рішення скасовано та призначено справу до повторного розгляду на 29.01.2026, за клопотання відповідачки розгляд справи було відкладено на 04.03.2026. Представник позивача Лебідь К.В. у судове засідання не з`явилась, про причиин неявки суд не повідомила, у позовній заяві наявне клопотання про розгляд справи без участі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, натомість через канцелярію суду 26.02.2026 подала відзив на позовну заяву, у якому вказала, що суму нарахованих процентів та штрафних санкцій вважає завищеною та такою, що не відповідає принципам розумності та справедливості, у зв`язку з чим просить суд перевірити правильність нарахувань, окрім того подала клопотання про зменшення розміру стягнення, оскільки має на утриманні неповнолітнього сина, а її чоловік тимчасово не працює. Разом з тим, подала клопотання про розстрочення виконання рішення суду строком на 10 місяців, виконання рішення в установлений строк гарантує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 16.08.2021 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 356808-КС-001 на суму 10 000 гривень на строк 24 тижні, шляхом обміну електронними повідомленнями. Кінцева дата повернення кредиту - 31.01.2022. Позивачем - ТОВ «Бізнес позика» 16.08.2025 було направлено [PERSON] пропозицію укласти договір № 356808-КС-001 про надання кредиту, яка була прийнята відповідачем у той же день на умовах, визначених офертою. У свою чергу позивачем було направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-1995 на номер телефону [NUMBER] , який в подальшому було введено [PERSON] . Таким чином, 16/08/2021 між сторонами було укладено договір про надання кредиту № 356808-КС-001, який був підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому грошові кошти на суму 10 000 гривень шляхом перерахування на банківську карту № [NUMBER] , вказану відповідачем в особистому кабінеті. Відповідач на виконання умов договору не здійснював належну сплату коштів за вказаним договором, чим порушив зобов`язання, встановлені договором. Станом на 08/08/2025 заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання кредиту становить 29 713,13 гривня, з яких: 10 000 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 18 213,13 гривень - заборгованість по процентах, 1 500 гривень - прострочені платежі за комісією. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст. 628, 629ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1055ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з оплати послуг банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, та повернення кредиту. З огляду на викладене, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив із використанням електронно-цифрового підпису, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. За таких даних, судом встановлено, а відповідачем не спростовано заявлену Банком суму заборгованості за договором від 12.06.2023. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, в межах заявлених позовних вимог, оскільки відповідачем порушені умови кредитного договору та норми цивільного законодавства України. При вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суд враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи - тяжке її захворювання, скрутний матеріальний стан. Беручи до уваги виклики, що постали перед суспільством внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації, що призвело до значного погіршення матеріального становища більшості громадян, у тому числі й відповідача, вирішив розстрочити виконання судового рішення за клопотанням відповідача, суд вважає, що розстрочка виконання рішення стане стимулом для добровільного виконання боржником своїх зобов`язань та забезпечить задоволення вимог кредитора, що відповідає завданню цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими міркуваннями. За таких обставин, наявні підстави для розстрочення виконання рішення суду на десять місяців. Питання стягнення судових витрат слід вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України, а саме у зв`язку із задоволенням позову стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень на його користь із відповідача.

Outcome: approved