Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

19 листопада 2025 року до Доманівського районного суду Миколаївської області надійшов позов ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Свої вимоги позивач аргументує тим, що 07.12.2018 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0368/82/0151053, відповідно до якого банк кредитодавець надав позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки визначені договором. Відповідно до умов кредитного договору, кредит надається на придбання товарів для задоволення власних потреб позичальника в розмірі 11 794,21 грн. На сплату страхового платежу на користь страховика в розмірі 5238,69 грн., на погашення заборгованості позичальника перед кредитором в розмірі 36205, 79 грн. Строк кредиту становить 72 місяці, з дати надання кредиту. Процентна ставка фіксована та становить 38,3 % річних. Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши кредит в сумі та на умовах передбачених договором. 15.01.2020 року між АТ Райффайзен Банк Аваль та [PERSON] . Було укладено додаткову угоду №014/0368/82/0151053/81-1/32784 до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0368/82/0151053 від 07.12.2018 року, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника, кредитор та позичальник досягли згоди про зміну з 15.01.2020 умов погашення кредиту, визначених кредитним договором. Відповідно до п.1 додаткової угоди, строк кредиту збільшити на 19 календарних місяців, у зв`язку з чим: п.1.1.5 кредитного договору викладено в наступній редакції дата остаточного погашення кредиту 07.07.2026 р.; п.1.6 договору зазначає: строк кредиту (строк користування кредитом) складає 91 місяців. Відповідно до підпункту 3 додаткової угоди, тимчасово на період з 07.02.2020 до 06.08.2020 сторони доиовилися зменшити розмір щомісячного платежу. Проте, всупереч умовам кредитного договору, позичальник припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору. 20 лютого 2024 року АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» уклали договір про відступлення вимоги №114/2-67-F, відповідно до умов якого банк передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» приймає права вимоги до боржників, які вказані в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору відступлення №114/2-67-F від 20.02.2022 позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 014/0368/82/0151053 від 07.12.2018 року в сумі 75494,26 грн, з яких: 65137,45 грн - сума заборгованості за кредитом, 10356,81 грн.сума заборгованості за процентами. Після відступлення позивачеві права грошової вимоги до відповідача останнім не здійснене жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок нового кредитора. Новим кредитором відповідачеві направлено досудову вимогу про виконання грошових зобов`язань за договором, однак така вимога ним в повному обсязі не виконана. Оскільки на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, тому останній змушений був звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 24 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» не з`явився, однак направив на адресу суду заяву, згідно якої просить справу слухати у його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання, відповідач не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся належним чином. Крім того, про дату розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошень на сайті «Судова влада України». Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом подачі відзиву на позов. Згідно до ч.1ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч.11ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно дост.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК Українита у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.12.2018 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0368/82/0151053, відповідно до якого банк кредитодавець надав позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки визначені договором (п.п.1.1.1.1.1 договору). Відповідно до умов кредитного договору, кредит надається на придбання товарів для задоволення власних потреб позичальника в розмірі 11 794,21 грн. На сплату страхового платежу на користь страховика в розмірі 5238,69 грн., на погашення заборгованості позичальника перед кредитором в розмірі 36205, 79 грн. (п.1.1.2 договору). Строк кредиту становить 72 місяці, з дати надання кредиту (п.п.1.1.6 договору). Процентна ставка фіксована та становить 38,3 % річних (п.п.1.1.8 договору). Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши кредит в сумі та на умовах передбачених договором. 15.01.2020 року між АТ Райффайзен Банк Аваль та [PERSON] . Було укладено додаткову угоду №014/0368/82/0151053/81-1/32784 до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0368/82/0151053 від 07.12.2018 року, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника, кредитор та позичальник досягли згоди про зміну з 15.01.2020 умов погашення кредиту, визначених кредитним договором. Відповідно до п.1 додаткової угоди, строк кредиту збільшити на 19 календарних місяців, у зв`язку з чим: п.1.1.5 кредитного договору викладено в наступній редакції дата остаточного погашення кредиту 07.07.2026 р.; п.1.6 договору зазначає: строк кредиту (строк користування кредитом) складає 91 місяців. Відповідно до підпункту 3 додаткової угоди, тимчасово на період з 07.02.2020 до 06.08.2020 сторони доиовилися зменшити розмір щомісячного платежу. Проте, всупереч умовам кредитного договору, позичальник припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору. Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку, яка міститься в матеріалах справи. 20 лютого 2024 року АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» уклали договір про відступлення вимоги №114/2-67-F, відповідно до умов якого банк передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» приймає права вимоги до боржників, які вказані в реєстрі боржників. Відповідно до п. 2.4. договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором, новий кредитор замінює первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників та набуває прав грошових вимог первісного кредитора від боржників за кредитними договорами у відповідності до вимог чинного законодавства України. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр боржників доповнює, а не замінює попередній. Відповідно до реєстру боржників до Договору відступлення №114/2-67-F від 20.02.2022 позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 014/0368/82/0151053 від 07.12.2018 року в сумі 75494,26 грн, з яких: 65137,45 грн - сума заборгованості за кредитом, 10356,81 грн.сума заборгованості за процентами. На підтвердження відступлення прав вимоги, позивачем долучено до матеріалів справи договір про відступлення права вимоги №114/2-67F від 20.02.2024 р., платіжні інструкції про оплату за договором про відступлення права вимоги, реєстр боржників. Згідно з Розрахунком заборгованості, заборгованість за кредитним договором становить:75494,26 грн, з яких: 65137,45 грн - сума заборгованості за кредитом, 10356,81 грн.сума заборгованості за процентами. 15.07.2025 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» на адресу відповідача була направлена досудова вимога щодо добровільного погашення суми боргу, однак заборгованість відповідачем сплачена не була. Відповідно дост.129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідност.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідност. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В даному випадку відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1ст.207 ЦК). Відповідно до ч. 2 вказаної статті Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно зіст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідност. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідност. 512 ЦК України,кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно дост. 1077 ЦК Україниза договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідност.1082 ЦК Україниборжник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідач [PERSON] не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитними договорами, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договорів, що має відображення у розрахунках заборгованості за договором, тобто відповідач зобов`язання за договором не виконав. У зв`язку з порушенням зобов`язань [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» за кредитним договором № 014/0368/82/0151053 від 07.12.2018 року в сумі 75494,26 грн, з яких: 65137,45 грн - сума заборгованості за кредитом, 10356,81 грн.сума заборгованості за процентами. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погасив, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС». Відповідно ч. 1-5ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на підтвердження позивачем заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 75494,26 грн. Відповідно до ч.5ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положеньст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» понесло судові витрати, що складаються з 3028 гривень, сплаченого судового збору. Враховуючи вимогист. 141 ЦПК України, стягненню із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» підлягає судовий збір в розмірі 3028 гривень. Водночас, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 2ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до договору № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року та додатків до нього, акту виконаних робіт від 02 жовтня 2025 року, платіжної інструкції № 2565 від 15.10.2025, позивачем сплачено 1400 гривень за правничу допомогу. Тому враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягають до стягнення на користь позивача, витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги в розмірі 1400 гривень.

Outcome: approved