Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

18.09.2025 представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно з яким просить визнати укладеною додаткову угоду № 3 від 29.07.2025 до договору оренди землі 173/15 від 01.09.2015 між ТОВ «Райз Північ» та [PERSON] . Також просив визнати відсутнім у ФГ «Клименко 2018» права оренди земельної ділянки площею 3,5785 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0451, яка розташована на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, номер запису про інше речове право: 61350161. Свої вимоги мотивує тим, що 01.09.2015 року ПрАТ «РАЙЗ МАКСИМКО» уклало з [PERSON] договір оренди землі № 173/15, на підставі якого набуло право оренди земельної ділянки площею 3,5785 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0451. Додатковою угодою № 1 про заміну сторони та внесення змін і доповнень про поновлення Договору оренди землі № 173/15 зареєстрованого 17.10.2015 за № 11634131 від 20.02.2018 року визначено нового орендаря ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РАЙЗ ПІВНІЧ». Також між сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 про внесення змін до договору оренди землі № 173/15 зареєстрованого 17.10.2015 за № 11634131 від 19.03.2019 року. Відповідно до п. 8 вищезазначеного договору оренди землі, Договір укладено на строк 10 (десять) років до 01.09.2025 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. У зв`язку із закінченням 01.09.2025 строку дії Договору, на виконання п. 8 Договору оренди Позивачем 29.07.2025 року спрямовано Відповідачу лист-повідомлення вих. № 914 від 29.07.2025 року про намір продовжити дію Договору оренди землі № 173/15 від 01.09.2015 року, вжиття власником землі заходів для забезпечення виконання вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та недопущення порушення права землекористувача. До цього листа додано два оригінальних примірника додаткової угоди про продовження дії договору, підписані зі сторони орендаря, підписані з боку орендаря. Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист відповідач не надав, тобто не скористався правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме, на думку представника позивача, у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечив проти продовження Договору на новий строк. Таким чином, позивач (орендар) скористався своїм переважним правом на поновлення договору та запропонував підписати додаткову угоду. При цьому, позивач (орендар) належно виконував свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором та законом строк повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк та надав проект додаткової угоди. До 2021 року виплата орендної плати здійснювалась Товариством через касу, проте докази такої виплати не збереглись у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання, та повідомив, що земельна ділянка використовується за цільовим призначенням. Таким, чином, позивач вважає поновленим Договір оренди землі № 173/15 від 01.09.2015 на підставі частини п`ятої та шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), а тому наявні підстави для визнання укладеною Додаткової угоди про поновлення строку його дії в судовому порядку. Посилаючись на норми законодавства України, вважає, що в даному випадку належним способом захисту прав первинного орендаря відповідають дві позовні вимоги - про спонукання до укладення додаткової угоди (тобто про визнання такої угоди укладеної) та про визнання відсутнім права оренди наступного орендаря. Тобто обраний позивачем спосіб захисту є ефективним, тобто відповідає змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечує поновлення порушеного права. Саме визнання додаткової угоди укладеною забезпечить реалізацію позивачем свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк як це передбачено ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Зважаючи на вищевикладене просив задовольнити позовні вимоги, стягнути судові витрати, а також зазначив про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. 25.09.2025 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області позовну заяву було залишено без руху через відсутність квитанції про сплату судового збору. 30.09.2025 позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі суду від 25.09.2025. 01.10.2025 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області провадження у справі відкрито, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. 10.10.2025 до суду надійшов відзив від представника відповідачів адвоката Абрамовича О.В. У відзиві представник відповідачів заперечує проти позову, відповідачі вважають позов безпідставним та необґрунтованим, просив відмовити в задоволенні посилаючись на таке. Так, у відзиві зазначає, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,5785 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0451, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія СМ № 085876 від 30.03.2004. 01.09.2015 [PERSON] уклав з ПрАТ «Райз-Максимко» договір оренди землі № 173/15, згідно якого передав у строкове платне користування дану земельну ділянку строком на 10 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становила 93520,39 грн. Сторонами визначено річну орендну плату в розмірі 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 4676,02 грн. Договір зареєстровано 17.10.2015 державним реєстратором реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції Вялик Р.В., номер запису про інше речове право: 11634131. 20.02.2018 Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко», Товариство з обмежено відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» та [PERSON] уклали трьохсторонню додаткову угоду № 1 до даного договору оренди, в якій орендодавцем є позивач, а новий орендар ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» приймає на себе всі права та обов`язки Орендаря від Приватного акціонерного товариство «Райз-Максимко». Також сторонами визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 112224,47 грн. З 2017 року орендна плата складає 11222,45 грн., що становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Тобто, термін дії договору оренди повинен був закінчитися 01.09.2015. 07.07.2025 [PERSON] направив Товариству з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» (Сумська обл., Сумський р-н, смт. Степанівка, вул. Заводська, 4) повідомлення про припинення договірних відносин, поштове відправлення № 4270600145365, в якому повідомив, що не бажає продовжувати договірні відносини з ТОВ «Райз Північ» щодо користування земельною ділянкою площею 3,5785 га кадастровий номер 5920384000:01:001:0451 та просить повернути її по закінченню договору оренди 01.09.2025, у зв`язку з наміром самостійно проводити обробіток своєї земельної ділянки. Це повідомлення ТОВ «Райз Північ» отримало 08.07.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 4270600145365. На цей лист ТОВ «Райз Північ» нічого не відповіло. 08.09.2025 року за заявою [PERSON] припинено право оренди ТОВ «Райз Північ» на земельну ділянку площею 3,5785 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0451 згідно договору оренди землі № 173/15 від 01.09.2015, номер запису про інше речове право: 11634131. Ці обставини підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав № 442079952 від 04.09.2025. Вважає, що оскільки сторони не досягли домовленості щодо продовження договірних відносин, переважне право ТОВ «Райз Північ» на укладення договору оренди землі припинилося. Мовчазної згоди з боку [PERSON] не було, оскільки він по-перше, надсилав у липні 2025 року повідомлення орендарю про небажання продовжувати з позивачем договірні відносини, а по-друге, він особисто подав до державного реєстратора заяву про припинення права оренди за ТОВ «Райз Північ». Також зазначив, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк виникає за умови належного виконання ним умов договору, що передбачено у вимогах статті 33 Закону. Проте, ТОВ «Райз Північ», на думку представника відповідачів, належно не виконував умови договору, у зв`язку з чим 23.09.2025 року [PERSON] звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до ТОВ «Райз Північ» про стягнення заборгованості з орендної плати, збитків від інфляції та 3% річних, в якому зазначено, що ТОВ «Райз Північ» допустило недоплату орендної плати на загальну суму з урахуванням індексації по договору оренди землі № 173/15 від 01.09.2015 за період з 2018 по 2025 роки - 25651,81 грн. Таким чином вважає, що у позивача навіть не виникло переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, адже за період дії договору оренди землі № 173/15 від 01.09.2015, оскільки ТОВ «Райз Північ» не доплатила [PERSON] орендної плати, що свідчить про невиконання умов договору орендарем. Крім того вказує, що оскільки [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,5785 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0451, то згідно законодавства України він має право розпоряджатися нею на власний розсуд. Саме тому 02.09.2025 року [PERSON] уклав з ФГ «КЛИМЕНКО 2018» договір оренди землі, відповідно до якого передав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 3,5785 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0451 в строкове платне користування терміном на 10 років. Право оренди земельної ділянки зареєстроване за ФГ «КЛИМЕНКО 2018» 02.09.2025, номер запису про інше речове право: 61350161, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 442081495 від 04.09.2025. Виходячи з вищевикладеного, вважає, що прав позивача не порушено, оскільки у нього не виникало переважне право на укладення нового договору оренди землі, так як свою волю на припинення договірних відносин [PERSON] викладав у повідомленні про припинення договірних відносин від 07.07.2025, яке ТОВ «Райз Північ» отримало 08.07.2025 та ознайомилося з ним, ТОВ «Райз Північ» не виконувало належним чином взяті на себе договірні зобов`язання в частині повної виплати орендної плати з урахуванням індексації, допустивши заборгованість в сумі 25651,81 грн, а [PERSON] має право вільно розпоряджатися своєю земельною ділянкою, в тому числі самостійно її обробляти чи передати її іншій особі на умовах, визначених в договорі. Це право не може бути скасоване чи обмежене будь-ким. У зв`язку з наведеним просив відмовити в задоволенні позовних вимог, стягнути з позивача на користь відповідачів судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу по 10 000 грн з кожного. 19.01.2026 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому просив витребувати від відповідача [PERSON] оригінали листа повідомлення від 07.07.2025, опис вкладення, фіскального чеку та накладної №4270600145365, ф. 119 «Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення виплату поштового переказу» №4270600145365. 19.01.2026 в задоволенні клопотання про витребування доказів було відмовлено, закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача Демчук Є.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що за місяць до закінчення договору оренди відповідачу [PERSON] було направлено пропозицію з додатковою угодою про продовження договору оренди землі з оновленими умовами, відповідь позивачу надана не була, що було розцінене позивачем як згода [PERSON] з оновленими умовами. Також представник позивача вказав, що позивачем не був пропущений місячний термін звернення до орендодавця про продовження договору оренди. Повідомив суду і про те, що орендарем не порушувалися умови договору землі, орендна плата виплачувалася відповідно до договору, жодних заперечень від [PERSON] з приводу недоплати орендної плати чи індексації не надходило до 2025 року. Крім того, вважає завищеним заявлений представником відповідачів розмір витрат на правничу допомогу та просить у разі відмови в задоволенні позову зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн, що відповідатиме критеріям реальності та розумності. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні підтримав свою позицію, викладену у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та додатково зазначив, що позивачем неналежним чином виконувалися умови договору про оренду землі, оскільки орендна плата виплачувалася без врахування індексації споживчих цін, як це передбачено п. 10 договору. Крім того, вказав на те, що 07.07.2025 [PERSON] направив Товариству з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» (Сумська обл., Сумський р-н, смт. Степанівка, вул. Заводська, 4) повідомлення про припинення договірних відносин, поштове відправлення № 4270600145365, в якому повідомив, що не бажає продовжувати договірні відносини з ТОВ «Райз Північ» щодо користування земельною ділянкою площею 3,5785 га кадастровий номер 5920384000:01:001:0451 та просить повернути її по закінченню договору оренди 01.09.2025, у зв`язку з наміром самостійно проводити обробіток своєї земельної ділянки. Крім того, оскільки [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,5785 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0451, то він має право розпоряджатися нею на власний розсуд. Саме тому 02.09.2025 року [PERSON] уклав з ФГ «КЛИМЕНКО 2018» договір оренди землі, відповідно до якого передав належну йому на праві власності земельну ділянку в строкове платне користування терміном на 10 років. Право оренди земельної ділянки зареєстроване за ФГ «КЛИМЕНКО 2018» 02.09.2025, номер запису про інше речове право: 61350161, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 442081495 від 04.09.2025. Суд, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, заслухавши представників сторін та дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія СМ №085876, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 3,5785 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0451, яка розташована на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області ( а.с. 48). Встановлено, що 01.09.2015 між [PERSON] як орендодавцем та ПрАТ «Райз Максимко» як орендарем укладено договір оренди землі №173/15, предметом якого є земельна ділянка площею 3,5785 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0451, яка розташована на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с. 13-14). Пунктом 8 вказаного договору передбачено, що договір укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 ( тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Пунктом 37 договору передбачено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Також п. 43 договору про оренду землі 173/15 від 01.09.2015 передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, договір оренди землі № 173/15 був внесений до відповідного реєстру 17.10.2015 ( а.с. 10). Як вбачається з акту приймання передачі земельної ділянки (об`єкта оренди) від 01.09.2015 та акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 01.09.2015, [PERSON] передав, а ПрАТ «Райз Максимко» прийняв оренду земельну ділянку площею 3,5785 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0451, яка розташована на території Кардашівської сільської ради Охтирського району (а.с. 15). Встановлено, що 20.02.2018 між [PERSON] та Прат «Райз Максимко» підписана додаткова угода №1 про зміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення Договору оренди землі №173/15, зареєстрованого 17.10.2015 за №11634131, де визначено нового орендаря ТОВ «Райз Північ» і змінено умови розмір орендної плати (а.с. 17). Додатковою угодою № 2 до Договору оренди землі №173/15, зареєстрованого 17.10.2015 за №11634131, доповнено абзац перший п. 9 Договору словами у наступній редакції « У термін з 01.01.2019 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 11% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, із врахування податку з доходів ( орендної плати) орендодавцю згідно Податкового Кодексу України» ( а.с. 16). Позивачем суду надані платіжні інструкції про сплату орендної плати, де отримувачем зазначено [PERSON] (а.с. 18-20). Згідно з листом - повідомленням від 29.07.2025, ТОВ «Райз Північ» повідомило [PERSON] про намір продовжити дію договору оренди землі №173/15 від 01.09.2015, просило підписати додаткові угоди на продовження дії договору оренди землі №173/15 від 01.09.2015 та направити один екземпляр (який був у додатку до листа) на адресу: [ADDRESS] , надано докази відправлення [PERSON] (а.с. 21, 22, 24). Відповідно до повідомлення від 07.07.2025, яке було направлене [PERSON] керівнику ТОВ «Райз Північ» на адресу: вул. Заводська, 4 с Степанівка Сумського району Сумської області, [PERSON] повідомив орендаря про те, що в подальшому, після закінчення дії діючого Договору, а саме після 01.09.2025, він не має наміру і не буде продовжувати (заключати) Договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Райз Північ», в зв`язку з наміром проводити обробіток даної земельної ділянки самостійно, про що і повідомляє завчасно, а також надано докази відправлення (а.с. 52, 52 зворот). Дане повідомлення було отримано ТОВ «Райз Північ» 08.07.2025 (а.с. 53). Встановлено, що 02.09.2025 [PERSON] як орендодавець та ФГ «Клименко 2018» як орендар уклали договір оренди землі, об`єктом якого є земельна ділянка площею 3,5785 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0451, яка розташована на території Чернеччинської сільської ради Охтирського району, яка належить на праві власності [PERSON] , терміном на 10 років (а.с. 49-51). Цього ж дня договір був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав (а.с. 47). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативними актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч. 1,9 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Частиною 2 п. 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 17 вказаного Закону об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 2 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. У пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 року у справі № 903/1030/19 зазначено таке: "Частини п`ята та шоста статті 33 Закону про оренду землі встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин: За загальним правилом, викладеним у частині п`ятій статті 33 Закону про оренду землі, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду. Спеціальне правило, викладене у частині шостій Закону про оренду землі, розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення." Пункти 41 та 43 цієї ж постанови містять висновок про те, що без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим, а єдиний механізм оформлення продовження орендних відносин, саме шляхом укладення згаданої у частинах третій, п`ятій- восьмій, одинадцятій статті 33 Закону про оренду землі додаткової угоди підтверджує змістовну єдність усіх приписів цієї статті. Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України "Про оренду землі". Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Разом з тим, задля дотримання балансу між правами та законними інтересами власника та користувача (орендодавця та орендаря) законодавець передбачив, що власник-орендодавець захищений правом вибору, здавати або не здавати своє майно в оренду, та правом змінювати умови договору при його переукладенні на новий строк; орендар, який належно виконував свої обов`язки за договором оренди, захищений тим, що за прийнятності для нього нових умов, саме він має переважне право укладення нового договору перед будь-якими іншими особами (зазначені висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 910/12017/17). Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2 - 5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Вищевикладене застосування ст. 33 Закону України "Про оренду землі" висвітлено в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року (справа №547/1432/15-ц, провадження №61-3972 св 18) та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 року (справа №594/376/17-ц, провадження №14-65 цс 18). Суд вважає, що незгода орендодавця на поновлення договору оренди землі відповідно до вимог частини п`ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі" виключає можливість визнання поновленим договору оренди землі, оскільки переважне право користування земельною ділянкою належить її власнику. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі, зокрема: закінчення строку, на який його було укладено. Суд дійшов висновку, що оскільки орендодавець відмовився поновлювати договір оренди землі на попередніх умовах, відбулося припинення переважного права орендаря, адже переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. Для пролонгації відносин оренди та реалізації переважного права на укладення договору оренди на новий строк необхідною є згода обох сторін, одного лише волевиявлення орендаря недостатньо. Суд також звертає увагу позивача на те, що переважне право орендаря на поновлення договору покликане забезпечити пріоритет його інтересів, але воно не може трансформуватися у право на спонукання орендодавця до укладення договору на новий строк за відсутності його згоди зі зміненими умовами. Вищенаведене узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2024 року у справі № 131/970/23, провадження № 2134св24. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що переважне право орендаря не було порушено відповідачами, оскільки [PERSON] скористався своїм правом орендодавця і завчасно відмовився від продовження договору оренди землі з позивачем, про що йому було доведено письмово. Надалі [PERSON] також не підписав надіслані позивачем додаткові угоди №3 до договору оренди землі №173/15 від 01.09.2015, а після закінчення 01.09.2025 строку договору оренди землі №173/15, як власник земельної ділянки використав своє право і 02.09.2025 надав землю в оренду ФГ «Клименко 2018». В п. 3 ч. 2 ст.129Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За приписами ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. За приписами ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником відповідачів при наданні суду відзиву було зазначено, що відповідачі понесли судові витрати у вигляді правової допомоги , орієнтовний розмір яких склав 10000 грн. На підтвердження заявлених вимог адвокатом було надано ордер, договір № 103 про надання правничої допомоги від 17.09.2025, укладений з [PERSON] , акт приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) за договором № 103 про надання правничої допомоги від 17.09.2025, додаткову угоду до договору № 103 про надання правничої допомоги, квитанцію про сплату гонорару [PERSON] в сумі 10000 грн, договір № 42 про надання правничої допомоги від 02.06.2025, укладений з ФГ «Клименко 2018» в особі голови Клименка І.Г., додаткову угоду до договору №42 про надання правничої допомоги від 02.06.2025акт приймання-передачі виконаних робіт ( надання послуг) за договором №42 про надання правничої допомоги від 02.06.2025, квитанцію про сплату гонорару ФГ «Клименко 2018» в сумі 10000 грн. Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 року (справа № 826/1216/16) сформовано позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Зокрема, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Лавенс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Слід також зазначити, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати осіб утримуватися від вчинення неправомірних дій, які призводять до подання відповідних позовів про захист та відновлення порушених прав. Таким чином, враховуючи наведені вище положення чинного законодавства та надаючи оцінку наявним у справі доказам, враховуючи клопотання представника позивача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про можливість стягнення з позивача на користь відповідачів в рахунок відшкодування судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн кожному. На переконання суду, зазначений розмір відшкодування судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу буде відповідати критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та результатів її розгляду.

Outcome: approved