Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

08.12.2025 представник позивача Кредитної спілки «Самопоміч» звернувся до Золочівського районного суду Львівської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18 765,48 гривень. Позовні вимоги мотивує тим, що 08.04.2024 року між КС «Самопоміч» та [PERSON] укладено кредитний договір № ZL0000000028, відповідно до умов якого кредитна спілка надала їй кредит у розмірі 15 000,00 грн, на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 55 % річних, строком на 24 місяці. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, додатку № 1 до договору, позичальник взяв на себе зобов`язання сплачувати щомісячно 1 043,43 грн, що складається з частини основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, починаючи з 08.05.2024 року до 08.04.2026 року. Вказує, що за період з 08.04.2024 року по 05.05.2025 року на виконання вищевказаного кредитного зобов`язання боржником було сплачено 7 640,00 грн, з яких 4 146,56 грн - повернено частину основної суми кредиту та 3 493,44 грн - проценти за користування кредитними коштами. Таким чином, з моменту настання сплат за кредитним договором позичальником постійно порушувалися взяті на себе договірні зобов`язання щодо строків внесення та повноти сплати коштів. Окрім цього, з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором кредиту, 08.04.2024 року між КС «Самопоміч», [PERSON] , [PERSON] було укладено договір поруки № ZL0000000003-П, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язувалася відповідати перед КС «Самопоміч» за виконання [PERSON] зобов`язань по кредитному договору № ZL0000000028 від 08.04.2024 року. Враховуючи те, що в добровільному порядку заборгованість відповідачами не сплачувалася у встановлені строки та в повному обсязі, у них станом на 01.12.2025 року виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 14 199,86 грн., що складається з: 6 287,82 грн простроченого основного боргу за кредитом, 7 912,04 грн процентів за користування кредитом та 4 565,62 грн непростроченої суми кредиту. Таку заборгованість відповідачі добровільно не сплачують, а тому позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав, та просить стягнути солідарно з відповідачів наявну заборгованість, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області від 10.12.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвала про відкриття провадження надіслана відповідачам 12.12.2025 року. Відповідачу [PERSON] ухвала про відкриття провадження з додатками врученою не була, вказано, що не вірна адреса, хоча така повністю відповідає адресі зазначеній у відповіді № 2109045 від 09.12.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації відповідача. Аналогічно і щодо відповідача [PERSON] . Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, останній зазначив, що суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Окрім цього, Верховний Суд звертав увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Постанова ВП ВС від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), КГС ВС від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19 та від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідачів про відкриття провадження у цій справі, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення. На момент постановлення даного судового рішення від сторін не надходило заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом вивчено наявні матеріали справи, досліджено письмові докази, оцінено доказ кожен окремо та в їх сукупності, внаслідок чого встановлено наступне. З метою отримання кредиту [PERSON] звернувся до кредитного комітету КС «Самопоміч» із заявою на отримання кредиту № 30 від 08.04.2024 року з проханням надати йому кредит в сумі 15 000,00 грн, мета кредиту споживчі потреби, терміном на 24 місяці. Згідно з договором про споживчий кредит № ZL0000000028 від 08.04.2024, укладеним між КС «Самопоміч» та [PERSON] , графіку платежів у додатку № 1 до договору, паспорту споживчого кредиту, [PERSON] отримав кредит в сумі 15 000,00 грн на умовах плати за користування кредитним коштами в розмірі 55 % річних строком на 24 місяці (з 08.04.2024 по 08.04.2026). Кредит в сумі 15 000,00 грн. було отримано відповідачем, що підтверджується видатковим касовим ордером від 08.04.2024 року. Пунктом 4 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується погашати кредит, сплачувати проценти та інші платежі по графіку платежів, згідно Додатку № 1 до договору, тобто з 08.04.2024 року по 08.04.2026 року відповідач мав погашати кредит та супутні витрати щомісячно по 1 043,43 грн. Окрім цього, 08.04.2024 року між КС «Самопоміч», [PERSON] , [PERSON] укладено договір поруки № ZL0000000003-П, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитодавцем за виконання боржником зобов`язань в повному обсязі за кредитним договором № № ZL0000000028 від 08.04.2024 року, що укладений між боржником та кредитодавцем. До складу зобов`язання входить повернення основного боргу та процентів за користування кредитом. Пунктом 3.2. договору поруки передбачено, що поручитель та боржник відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники. [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконав. Згідно з розрахунком заборгованості на погашення боргу [PERSON] сплатив 7 640,00 грн, з яких 4 146,56 грн - повернено частину основної суми кредиту та 3 493,44 грн - проценти за користування кредитними коштами. Враховуючи те, що в добровільному порядку заборгованість відповідачами не сплачувалася у встановлені строки та в повному обсязі, у них станом на 01.12.2025 року виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 14 199,86 грн., що складається з: 6 287,82 грн простроченого основного боргу за кредитом, 7 912,04 грн процентів за користування кредитом та 4 565,62 грн непростроченої суми кредит, а загалом до сплати підлягає 18 765,48 грн. Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення). Частиною 1 ст. 626 ЦК України, передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦПК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені Законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно приписів ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, визначені ст. 554 ЦК України, зокрема, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між позивачем та відповідачем [PERSON] кредитного договору та факт укладення між позивачем та відповідачами [PERSON] , [PERSON] договору поруки, встановлено факт отримання відповідачем [PERSON] коштів за договором кредиту та факт їх неповернення відповідачами [PERSON] , [PERSON] відповідно до умов вказаних договорів та у строки визначені сторонами, то суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотками. Суду надано достатньо доказів укладення між позивачем та [PERSON] кредитного договору, забезпеченого договором поруки, наявності заборгованості по ньому, і того, що ні позичальником, ні поручителем заборгованість за кредитним договором у добровільному прядку не сплачена, відтак заявлений позов слід задовольнити у повному обсязі. Оскільки, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, судовий збір слід стягнути з відповідачів на користь позивача у рівних частинах, тобто з кожного по 1 514,00 грн.

Outcome: approved