Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

17.09.2025 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до Солом`янської окружної прокуратури м. Києва про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимогу обґрунтовані тим, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.09.2018 у справі № 760/24468/18 (1-кс/760/12305/18) накладено арешт на наступні об`єкти нерухомого майна, належному [PERSON] : - квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 49510180000; - квартиру за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 459960351101; - квартиру за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 452067451101. 03.01.2020 за постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві вищевказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 10 ч.1 ст. 284 КПК України, проте арешт з майна знято не було. Таким чином, станом на сьогоднішній день, має місце ситуація, при якій кримінальне провадження, в межах якого накладався арешт на квартиру [ADDRESS] закрито, арешт з квартири не знято, квартира у 2019 році поділена на 3 новоутворені об`єкти квартири за № 104/1, 104/2, 104/3, та в реєстрі речових прав міститься запис про наявність обтяження на вказані новоутворені об`єкти, у вигляді арешту на підставі Ухвал слідчого судді, за якою накладався арешт на квартиру [ADDRESS] за вказаною адресою (номер квартири до її поділу на 3 новоутворені об`єкти). При цьому, в межах закритого кримінального провадження власник квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] арешт зняти не може, у зв`язку із тим, що по-перше: повноваження слідчого судді припинені за наслідком закриття кримінального провадження, та по-друге: на думку слідчого судді, він не може зняти арешт, який не накладався. Водночас, власником як квартири [ADDRESS] , так і в подальшому новоутворених у зв`язку із її поділом квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] був громадянин Ізрїлю [PERSON] . Відповідно до даних витягу зі спадкового реєстру, [PERSON] помер [INFO] . Зі змісту відомостей про склад спадкоємців, виданого приватним нотаріусам Одеського міського нотаріального округу Іриною Кірнас, спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується листом нотаріуса від 12.09.2025 № 478/02-14. Отже, [PERSON] , як донька, вступила у спадщину за своїм батьком [PERSON] , прийнявши від останнього права на вказані квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Посилаючись на те, що арешт успадкованого нею нерухомого майна порушує її право щодо розпорядження цим майном, [PERSON] просить суд скасувати арешт на наступні об`єкти нерухомого майна, які належать [PERSON] : - Квартира за адресою [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1848432651101; - Квартира за адресою [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1848420651101; - Квартира за адресою [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1848401551101. 22.09.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 08.10.2025 від представника Солом`янської окружної прокуратури м. Києва надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що позовні вимоги пред`явлено до Солом`янської окружної прокуратури міста Києва, яка не може бути відповідачем згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства, оскільки, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Солом`янська окружна прокуратура міста Києва не зареєстрована як юридична особа. Юридичними особами є Київська міська прокуратура (код ЄДРПОУ 02910019) та Офіс Генерального прокурора (код ЄДРПОУ 00034051). Таким чином, Солом`янська окружна прокуратура міста Києва не є юридичною особою, а тому не має необхідного обсягу цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності і не може бути відповідачем у справі. Враховуючи викладене, у задоволенні позовної заяви [PERSON] до Солом`янської окружної прокуратури міста Києва слід відмовити, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача. 05.11.2025 від представника позивача надійшла заява про заміну відповідача, яку ухвалою суду від 05.11.2025 задоволено, замінено неналежного відповідача Солом`янську окружну прокуратуру м. Києва, належним відповідачем - Київською міською прокуратурою (Код ЄДРПОУ: 02910019, Адреса: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9). 24.11.2025 від представника Київської міської прокуратури надійшов відзив, у якому зазначають, що із матеріалів позову вбачається, що позивач звернувся до суду з вимогами про скасування арешту з квартири за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1848432651101; квартири за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1848420651101; - квартири за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1848401551101, на які арешт не накладався, оскільки вказаних квартир на час накладення арешту не існувало. Таким чином, вищенаведене свідчить про необґрунтованість позовних вимог до Київської міської прокуратури. Порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено ст. 174 КПК України, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства. У разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України і є ефективним. Таким чином, позов [PERSON] не підлягає задоволенню та питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку передбаченому статтею 174 КПК України вирішує слідчий суддя. 27.11.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 04.12.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що [PERSON] не погоджується із доводами відповідача, та вважає, що в даному випадку має місце безпідставне довготривале обтяження майна, припинити яке в інший спосіб неможливо. В даному випадку, розглядати в порядку кримінально-процесуального законодавства питання про скасування арешту з майна, яке не було речовим доказом в межах вже закритого кримінального провадження, та на яке не накладався арешт ухвалою слідчого судді є недоцільним, адже скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, після закриття кримінального провадження не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин. Із припиненням кримінального провадження, арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами, адже слідчий суддя фактично перестає мати такий статус у зв`язку із закриттям кримінального провадження. З огляду на зазначене, будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження, з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном. Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12018100090008475 від 25.07.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України. Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.09.2018 у справі № 760/24468/18 (1-кс/760/12305/18) накладено арешт на наступні об`єкти нерухомого майна, належного [PERSON] , зокрема: - квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 49510180000; - квартиру за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 459960351101; - квартиру за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 452067451101. 06.06.2019, на підставі Висновку ТОВ «Пром-Строй ЛТД» № 299818 від 21.05.2019, а також Технічних паспортів від 21.05.2019, виготовлених ТОВ «Пром-Строй ЛТД», замість квартири за адресою [ADDRESS] , було утворено три нові об`єкти нерухомого майна. В подальшому, вказані новоутворені об`єкти нерухомого майна (квартири) було зареєстровано як об`єкти права власності, відомості про що внесено до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема: - Квартира за адресою [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1848432651101; - Квартира за адресою [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1848420651101; - Квартира за адресою [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1848401551101. 03.01.2020 постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві вищевказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, проте арешт з майна не знято. Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2023 у справі № 760/10501/23 клопотання [PERSON] частково задоволено та скасовано арешт з майна, накладений ухвалою, зокрема з таких об`єктів як: квартири [ADDRESS] , та з квартири [ADDRESS] . Однак, даною ухвалою слідчого судді було відмовлено в частині скасування арешту з квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , оскільки не було підтверджено доказами поділ квартири [ADDRESS] за цією ж адресою на три вищевказані квартири. В подальшому, у 2024 році, власник майна вдруге звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту з квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , додавши при цьому докази поділу квартири [ADDRESS] за тією ж адресою, тобто усунувши недоліки попереднього клопотання. Однак, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.06.2024 у справі № 760/8445/24 (пров. №1-кс/760/4002/24), в задоволенні клопотання було відмовлено, оскільки ухвалою слідчого судді від 25.09.2018 у справі №760/24468/18 (1-кс/760/12305/18) арешт на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] не накладався. Таким чином, станом на сьогоднішній день, має місце ситуація, при якій кримінальне провадження, в межах якого накладався арешт на квартиру [ADDRESS] закрито, арешт з квартири не знято, квартира у 2019 році поділена на 3 новоутворені об`єкти квартири за №№ 104/1, 104/2, [ADDRESS] , та в реєстрі речових прав міститься запис про наявність обтяження на вказані новоутворені об`єкти, у вигляді арешту на підставі ухвал слідчого судді, за якою накладався арешт на квартиру [ADDRESS] за вказаною адресою (номер квартири до її поділу на 3 новоутворені об`єкти). При цьому, в межах закритого кримінального провадження власнику квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] відмовлено у знятті арешту з даного майна. Водночас, судом встановлено, що власником як квартири [ADDRESS] , так і в подальшому новоутворених у зв`язку із її поділом квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] є громадянин Ізрїлю [PERSON] . Відповідно до даних витягу зі спадкового реєстру, [PERSON] помер [INFO] . Зі змісту відомостей про склад спадкоємців, наданих приватним нотаріусам Одеського міського нотаріального округу Іриною Кірнас, спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] , [INFO] . Отже, [PERSON] , як донька, вступила у спадщину після свого батька [PERSON] , прийнявши від останнього права на вказані квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , та які перебувають під арештом в межах кримінального провадження щодо її батька, яке було закрите ще у 2020 році. Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливого суспільного ладу. Захист цього права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, відповідно до статті 13 Конвенції повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 174 КПК України, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Після закриття кримінальної справи відповідне втручання у право власності фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Такі правомірні очікування ґрунтуються на закріпленому у статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції головному обов`язку держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність, утверджувати й забезпечувати права і свободи та надавати людині ефективний засіб їх юридичного захисту. Скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальному провадженні, яке закрито, не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 у справі № 2-3392/11 вказала, що спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У даній справі розглядаються вимоги про скасування арешту накладеного в межах кримінального провадження, закритого ще у 2020 році, на майно квартиру [ADDRESS] , яку після накладення арешту було поділено на 3 новоутворені об`єкти квартири за №№ 104/1, 104/2, 104/3, власник яких помер, а з даним позовом звернувся його спадкоємець, який не є стороною кримінального провадження. Отже, дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в порядку кримінального судочинства [PERSON] відмовлено у скасуванні арешту на новоутворені квартири, так як арешт на них не накладався, тобто існує спір про право цивільне, а іншого способу захисту права власності на нерухоме майно у позивача, як спадкоємця вказаного нерухомого майна немає. Таким чином, арешт нерухомого майна позивача, накладеного в межах кримінального провадження, яке ще у 2020 році закрито, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, в зв`язку з чим його право підлягає захисту шляхом скасування арешту з майна.

Outcome: approved