Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Клюцук В.П. 25.07.2025 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , вказавши третьою особою без самостійних вимог - виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування уточнених позовних вимог представник позивача вказує, що з 2013 року по березень 2021 року [PERSON] та [PERSON] перебували в цивільному шлюбі. [INFO] у них народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Починаючи з січня 2023 р. син [PERSON] проживає із своїм батьком у [ADDRESS] . Зокрема, батько та син проживають разом без відповідача за вищевказаною адресою, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 07.06.2024 року № 2024/006688866, актом про підтвердження фактичного місця проживання від 18.10.2024 року, довідкою ТОВ «Управляюча компанія дім сервіс» № 19 від 18.10.2024 року. Син [PERSON] є учнем 3-А класу Кам`янець-Подільського ліцею № 16, що підтверджується довідкою навчального закладу № 01-19/35 від 16.08.2024 р. Згідно вказаної довідки батько приймає активну участь у навчально-виховних заходах, оплачує харчування сина, мати школу не відвідує, успіхами сина не цікавиться, в освітніх заходах на базі закладу участі не приймала. З довідки Кам`янець-Подільської дитячо-юнацької спортивної школи № 1 від 22.08.2024 року № 1 вбачається, що син [PERSON] відвідує групи стрибків на батуті згідно розкладу, мати не приймає участі у навчальному процесі, в школі вона не з`являлась. З довідки школи іноземних мов від 26.08.2024 р. вбачається, що син [PERSON] навчається у даній школі, мати не привозить і не забирає сина, оплату за навчання згідно договору здійснює батько. Згідно характеристики Кам`янець-Подільського РУП в Хмельницькій області від 28.08.2024 року на [PERSON] останній характеризується позитивно, до будь-якої адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався. З довідки ГУ ДПС У Хмельницькій області про доходи від 25.09.2024 р. вбачається, що останній є ФОП та отримує стабільний заробіток. Отже, увесь навчальний процес забезпечує саме батько [PERSON] (витрати, навчання, батьківські збори, гуртки, тощо). Мати участі у навчальному процесі сина не приймає, увесь виховний процес сина [PERSON] здійснює саме позивач, саме батько здійснює догляд за сином. Таким чином, вихованням сина [PERSON] , його матеріальним утримання, розвитком здібностей та усім іншим займається саме позивач. Таким чином, у зв`язку із тим, що проживання сина [PERSON] разом з батьком, якнайкраще забезпечать інтереси дитини, а також з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, доцільним є визначити місце проживання сина [PERSON] з його рідним батьком - позивачем. Мати дитини, не контактує і життям сина не цікавиться. Згідно довідки ТОВ «Атланта» № 02/09 від 10.09.2024 року супровід сина [PERSON] щодо його лікування в медичному центрі здійснює позивач; згідно довідки лікаря педіатра сина для консультацій, лікування та оглядів супроводжує саме батько, та повністю всю оплату щодо медичних послуг, придбання рецептів тощо здійснює самостійно позивач. Встановлення факту самостійного виховання та утримання сина [PERSON] має юридичне значення для реалізації прав та пільг [PERSON] як одинокого батька з метою захисту прав та інтересів дитини, а також його прав та інтересів, як батька, що займається її вихованням самостійно. Представник позивача просить суд винести рішення яким: визначити місце проживання дитини, сина [PERSON] , [INFO] , з його батьком - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] за місцем їх проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] ; встановити факт, що батько [PERSON] самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] без участі матері, [PERSON] . В суді позивач та його представник позов підтримали, просять його задовольнити. Відповідач в суді позов визнала частково, не заперечила щодо визначення місця проживання сина із позивачем, суду пояснила, що проживає фактично в Польській Республіці, де працює, проживає в цивільному шлюбі із громадянином Польщі із яким має намір укласти з часом шлюб, з позивачем шлюбні відносини поновлювати не бажає, із сином періодично спілкується. В подальшому відповідач подала суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, щодо місця проживання дитини виключно з батьком заперечила. Представник виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради в особі органу опіки та піклування, в судовому засіданні пояснив, що при вирішенні спору покладається на думку суду, просить суд врахувати, що рішенням виконавчого комітету визначено недоцільним визначити місце проживання дитини із позивачем. Суду представник пояснив, що негативний висновок було зроблено на тій підставі, що при першому відвідуванні квартири позивача було виявлено неналежні умови для проживання дитини, в подальшому пр. повторному проведенні обстеження було встановлено, що в квартирі проведено ремонт, дитині облаштовано місце для відпочинку, занять, були іграшки. Малолітній [PERSON] суду пояснив, що він бажає проживати із батьком, батько забезпечує його, мати ним мало цікавиться, живе окремо за кордоном, рідко із нею спілкується по телефону, мати надсилає йому подарунки. Ухвалою суду від 01.08.2025 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. 05.08.2025 року представник позивача усунув недоліки. Ухвалою суду від 12.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 16.09.2025 року зобов`язано орган опіки та піклування Кам`янець-Подільської міської ради надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору в частині вимог про місце визначення місця проживання дитини.. Ухвалою суду від 02.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду . Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували у цивільному шлюбі в період з 2013 року по 2021 рік. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). Відповідачка тривалий час проживає за кордоном, де працює на постійній основі. Позивач проживає разом з сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади (а.с.21) та актом про підтвердження фактичного місця проживання від 18.10.2024 року (а.с.22). Позивач піклується про здоров`я сина [PERSON] [INFO] , син проходив лікування в медичному центрі ТОВ «Атланта» (а.с.26), відвідували лікаря педіатра згідно довідки про супровід (а.с.27), лікаря-отоларинголога згідно довідки про супровід (а.с.28). Син навчається в Кам`янець-Подільскому ліцеї №16 Кам`янець-Подільської міської ради в 3-А класі, батько приймає активну участь у навчально-виховних закладах на базі закладу, оплачує харчування сина в шкільній їдальні, активний учасник усіх батьківських зборів. Мати [PERSON] школу не відвідує, успіхами сина не цікавиться, не була присутня на батьківських зборах. Вказані обставини підтверджуються довідкою навчального закладу № 01-19/35 від 16.08.2024 р. Позивач піклується про фізичний розвиток сина [PERSON] , син відвідує дитячо-юнацьку спортивну школу №1, групи стрибків на батуті згідно розкладу , згідно довідки від 22.08.2024 року (а..с.23), приймає участь у змаганнях з спортивної акробатики (а..с.25). [PERSON] відвідує школу іноземної мови, позивач оплачує навчання, привозить та забирає сина,згідно довідки (а..с24). На виконання ухвали суду від 16.09.2025 року, виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про недоцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] ». Згідно вказаного висновку, орган опіки та піклування вважає не доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] [INFO] з батьком [PERSON] , оскільки між батьками відсутній спір. Позивач надав суду фотодокази відпочинку , подорожей з сином [PERSON] (а.с.39-41). Відповідачка матеріальної допомоги позивачу на утримання сина не надає. На лист суду про обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] , Служба у справах дітей Кам`янець-Подільської міської ради від17.02.2026 року №323/03-20, додано акт обстеження від 11.02.2026 року та від 12.02.2025 року. Згідно акту під час обстеження умов проживання від 11.02.2026 року необхідно повторно провести обстеження умов проживання, оскільки позивач не відчинив двері комісії. Згідно акту від 12.02.2026 року умови проживання для [PERSON] задовільні: в помешканні проведений сучасний ремонт, нові меблі, побутова техніка, ноутбук, є канцелярське приладдя та дитячі фото; з слів батька син займає окрему кімнату у якій є двоспальне ліжко, комод, телевізор. Позивач надав суду витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв» згідно якого [PERSON] [INFO] , має відстрочку від мобілізації до 03.05.2026 року, має матір з інвалідністю. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. З аналізу практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи не вбачається між батьками конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до їх неповнолітнього сина [PERSON] та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою (постанова Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 607/1091/16-ц (провадження № 61-13272св18). Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Наведена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 21.10.2019 року у справі №640/2670/17. Відтак, при вирішенні питання про визначення місця проживання неповнолітнього сина позивача [PERSON] [INFO] , суд, в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання малолітнього сина з батьком, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення його усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з позивачем, приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] з батьком [PERSON] .. При цьому суд не враховує висновок органу опіки та піклування по справі на підставі ч. 6 ст. 19 СК України , затверджений рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 17.12.2025 року №1102, яким орган опіки та піклування не вважає за доцільне визначити місце проживання сина [PERSON] [INFO] з батьком [PERSON] .. Суд, враховує пояснення в суді неповнолітнього [PERSON] [INFO] . в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання дитини з батьком, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення його усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на його виховання та розвиток, відсутністю під час судового розгляду справи заперечень матері на проживання сина з батьком. Суд вважає за необхідне вказати, що визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідачки у справі спілкуватися з сином та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання останнього з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з сином, прояву турботи відносно нього та участі у його вихованні. В зв`язку із викладеним, на переконання суду, вимоги позивача в частині визначення місця проживання дитини підлягають до задоволення. Щодо вимог позивача про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини, то на переконання суду вони задоволенню не підлягають з врахуванням правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного суду в постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 згідно якої оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена ч. 1 ст. 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. На думку суду, встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини не породжує ті юридичні наслідки, про які зазначено у заяві, та від встановлення судом таких фактів не залежить виникнення, зміна особистих прав заявника як батька, про які він зазначив у заяві. Само по собі встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини не може бути окремою вимогою, а тому суд вважає, що зазначена вимога не підлягає до задоволенню як неналежний спосіб захисту прав позивача. Крім цього суд враховує пояснення відповідача та малолітнього сина в суді. На підставі викладеного,

Outcome: partial