Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі ТОВ «ГК «Нафтогаз України») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Позовна заява мотивована тим, що позивач як суб`єкт ринку газу з 01 листопада 2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб на території України. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Відповідач є споживачем постачальника «останньої надії», була включена до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та споживала газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів постачальника «останньої надії», яку зазначено у витязі з білінгової системи «Газоліна» «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку позивача. Позивач здійснював постачання природного газу на об`єкт боржника на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії». Оператором ГТС України здійснено перенесення побутових споживачів, які станом на 08 червня 2022 року знаходились в реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», до реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Включення споживача до реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не передбачало підписання споживачем заяви-приєднання. Таким чином, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснювало постачання природного газу на об`єкт споживача на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, який є типовим та публічним, а споживач, в свою чергу, зобов`язаний своєчасно оплачувати вказаному товариству вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність укладеного між постачальником та споживачем письмового договору на постачання природного газу не є підставою для відмови судом у задоволені позовних вимог. На умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам позивач постачав природний газ, а відповідач отримувала його та використовувала для власних потреб. Вартість використаного природного газу відповідач зобов`язана сплачувати щомісячно, відповідно до діючих тарифів. Об`єм (обсяг) спожитого відповідачем природного газу передається оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора газотранспортної системи (Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України») Iplatforma, та у подальшому імпортується постачальником у білінгову систему «Газоліна» та використовується останнім для розрахунку вартості спожитого природного газу. Постачальник проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу. Позивачем поставлено відповідачу природний газ, вартість якого не сплачена останньою, про що свідчить виписка з особового рахунку фінансового стану. Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачувала нараховані суми за спожитий природний газ, то це свідчить про неналежне виконання нею своїх зобов`язань, відповідно, порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ. Відповідачем по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у період з 01 листопада 2020 року до 30 вересня 2025 року включно спожито природний газ на загальну суму 39 911,20 грн, вартість якого залишилась не оплаченою споживачем. На підставі викладеного ТОВ «ГК «Нафтогаз України» просило стягнути з [PERSON] борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 39 911,20 грн та судовий збір 2 422,40 грн. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подала. Рух справи 06 листопада 2026 року ТОВ «ГК «Нафтогаз України» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 листопада 2025 року справу № 539/5721/25 передано судді Пилипчуку М. М. Суддя на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) звернувся із запитом до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Згідно з відповіддю, яка надійшла до суду з Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 18 грудня 2025 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив. У судове засідання 18 грудня 2025 року відповідач не з`явилася, розгляд справи відкладено на 21 січня 2026 року, а у подальшому на 17 лютого 2026 року. Судові повістки були направлені відповідачу на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання. Вказані обставини підтверджені рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Суд вважає, що відповідач не з`явилася в судові засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 17 лютого 2026 року постановив ухвалу про проведення у справі заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 24 лютого 2026 року. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 13 листопада 2015 року зареєстровано ТОВ «ГК «Нафтогаз України», код ЄДРПОУ 40121452, вид економічної діяльності торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний). ТОВ «ГК «Нафтогаз України» як суб`єкт ринку газу з 01 листопада 2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу на території України фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 04 липня 2017 року № 880. Згідно з повідомленням Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 10 листопада 2025 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «ГК «Нафтогаз України» проведено розрахунок фінансового стану за особовим рахунком № [NUMBER] , який належить споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за змістом якого у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за споживання газу за період з 01 листопада 2020 року до 01 вересня 2025 року у розмірі 39 911,20 грн, об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ 5 032 куб. м. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП, від 30 вересня 2015 року № 2494, Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі Правила № 2496). Згідно зі статтею 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За змістом пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами (пункт 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У пункті 39 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що суб`єкт ринку природного газу оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, газовидобувне підприємство, споживач. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» (з змінами, внесеними згідно із Законом від 20 вересня 2019 року № 124-IX) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції Закону від 02 листопада 2021 року № 1850-IX) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Договір постачання природного газу об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків для забезпечення опалення та постачання гарячої води до квартир співвласників (крім нежитлових приміщень) укладається на весь обсяг споживання природного газу для таких потреб та не може встановлювати різні ціни в межах цього обсягу. Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним. Правила постачання природного газу затверджуються Регулятором після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства і є обов`язковими для виконання всіма постачальниками та споживачами (частина четверта статті 12 Закону України «Про ринок природного газу»). Споживач зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів (пункт 2 частини другої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу»). За змістом пункту 3 розділу I Правил № 2496 постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним. У пункті 2 розділу ІІI Правил № 2496 визначено, що за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі Типовий договір), що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до пункту 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. У разі встановлення лічильника газу у комунальній квартирі об`єм споживання природного газу розраховується відповідно до кількості мешканців квартири та займаної ними площі. Згідно з абзацами четвертим та п`ятим пункту 5 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач подав до суду виписку фінансового стану споживача [PERSON] (яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ), відповідно до якого у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за споживання газу за період з 01 листопада 2020 року до 01 вересня 2025 року у розмірі 39 911,20 грн, об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ 5 032 куб. м. Відповідач не надала суду доказів, які б спростували визначений оператором ГРМ об`єм спожитого газу, невідповідність дійсності показників споживання газу за даними оператора ГРМ, а також доказів оплати нею спожитого природного газу у вказаний період та відсутності заборгованості за спожитий газ перед постачальником газу. У матеріалах справи відсутнє обґрунтування відповідача щодо неправильності обрахунку наявної заборгованості, а також інше спростування заявлених у справі вимог. Висновки за результатами розгляду позовних вимог Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків як споживача щодо оплати вартості спожитого газу. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за результатом розгляду справи позов задоволено, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2 422,40 грн судового збору. До суду не подано доказів, що відповідач звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved