Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із зазначеним позовом до Комунального закладу "Вахнівський заклад дошкільної освіти "Веселка" Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області" (далі - відповідач), у якому на вирішення суду ставить наступні вимоги: - визнати незаконним та скасувати наказ Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 10 від 09.01.2024 «Про звільнення [PERSON] »; - поновити [PERSON] на посаді завгоспа ЗДО та за суміщенням посади підсобного працівника Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області із 09.01.2024; - стягнути із Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області на користь [PERSON] середньомісячний заробіток за увесь час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення і по день поновлення працівника на роботі; - стягнути із Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн. Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що 01.03.2007 вона, [PERSON] , була прийнята на посаду завгоспа у Вахнівський дитячий садочок, який у подальшому перейменовано на Комунальний заклад «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області. 09.01.2024 директором Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області було винесено наказ за №10 «Про звільнення [PERSON] », на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України, за прогул. Зазначений наказ позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки не було дотримано процедури накладення дисциплінарного стягнення, що передбачено нормами КЗпП України, оскільки стягнення застосоване роботодавцем без отримання від робітника письмових пояснень, надання їм оцінки, перевірки фактів, викладених в них, звільнення відбулось за власним суб`єктивним поглядом роботодавця на підставі змодельованих обставин, що передували звільненню з огляду на таке. 03 січня 2024 року між [PERSON] . [PERSON] та директором Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] виникла конфліктна ситуація із приводу розподілу продуктів харчування, у зв`язку із чим 05 січня 2024 року директор зібрала трудовий колектив та повідомила [PERSON] та [PERSON] про їх звільнення за власним бажанням, а оскільки [PERSON] такої заяви не писала, вважаючи це виховним заходом зі сторони керівника закладу, на наступний робочий день 08 січня 2024 року з`явилася на робоче місце, утім директор [PERSON] повідомила [PERSON] про її звільнення, а на вимогу надати копії заяви, наказу про звільнення та інших документів відмовилася. Цього ж дня, [PERSON] та [PERSON] звернулись до старости села Вахнівка [PERSON] за допомогою вирішення конфліктної ситуації, утім у зв`язку із поховання солдата, який загинув у зв`язку із російською агресією, зустріч перенесена на 09 січня 2024 року о 09 год. 30 хв. 09 січня 2024 року [PERSON] і [PERSON] та директор закладу [PERSON] перебували у робочому кабінеті старости села Вахнівка [PERSON] , утім порозуміння не було знайдено, у подальшому цього ж дня директор закладу [PERSON] повідомила на лінію «102» про крадіжку [PERSON] документації із садочка, тому [PERSON] залишилася на робочому місці до кінця робочого дня. 10 січня 2024 року [PERSON] знову вийшла на роботу, де просиділа цілий робочий день у холі дитячого садочку, оскільки директор закладу не допустила її до виконання прямих функціональних обов`язків. 11 січня 2024 року [PERSON] вийшла на роботу та директор запросила її до кабінету і повідомила, що у зв`язку відсутністю на робочому місці 08 та 09 січня 2024 року її звільнено за прогул. 12 січня 2024 року [PERSON] отримала трудову книжку з якої їй стало відомо, що її звільнено із займаної посади за прогул, на підставі п.4 ст. 40 КЗпП, згідно із наказом за № 10 від 09 січня 2024 року. При цьому директор Комунального закладу Вахнівського закладу дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області не вчиняла жодних дій з приводу отримання пояснень у позивача та встановлення причин нібито її відсутності на робочому місці, що є грубим порушенням вимог ст. ст. 147-1, 149 КЗпП України, формування дисциплінарної справи є ніщо інше, як бажання директора закладу звільнити [PERSON] за будь - яких підстав, на що вказують ряд сфабрикованих наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, які передували звільненню в досить короткий проміжок часу, недопущення [PERSON] до робочого місяця та як наслідок звільнення з порушенням встановленого законом порядку. Порушення вимог ст.147, 149 КЗпП України при звільненні позивача було констатовано й інспектором з праці Центрально - західного управління державної служби із питань праці щодо недотримання законодавства про працю керівництвом КЗ Вахнівського закладу дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, про що складено відповідний Акт від 07.02.2024. Окрім цього, позивач була членом профспілкового органу та відповідно до статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору за пунктом 4 статті 40 КЗпП України мало відбуватися лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації членом якої є працівник. Разом з цим, подання директора закладу про отримання згоди на звільнення з роботи було розглянуто невідкладно у день його надходження, за відсутності позивача чи її представника та відомостей про їх належне сповіщення. Позивач вважає недоведеними та нічим не підтвердженими факти прогулів, за які на неї накладено стягнення у вигляді звільнення , тому вважає, що підлягає поновленню на роботі, а також на її користь слід стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Окрім цього протиправними діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, яку вона визначила у розмірі 30 000 грн., з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких вона зазнала, їх тривалості, немайнових втрат, як наслідок тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках, часу та зусиль, які були необхідними для відновлення попереднього стану, характеру порушених прав, втрата заробітку та нормальних життєвих зв`язків, що вимагало докладати додаткових зусиль для організації свого життя та відстоювання своїх прав у судовому порядку. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду із даним позовом. У межах визначеного судом строку відповідачем було надано відзив, відповідно до якого вони просили в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, аргументуючи тим, що обставини викладені в позові не відповідають в повній мірі обставинам, які існували під час перебування позивача на роботі. Так, 03.01.2024 керівником Комунального закладу "Вахнівський заклад дошкільної освіти "Веселка" Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області [PERSON]. було виявлено факт нецільового використання продуктів харчування працівниками харчоблоку, про що складено Акт №1, з яким [PERSON] і [PERSON] були ознайомлені, надати свої пояснення по даному факту вони відмовились, що зафіксовано Актом №2, у зв`язку із чим директором було видано наказ за №4 «Про оголошення догани» [PERSON] за систематичні порушення Постанови КМУ №305 від 24.01.2021 "Про затвердження норм та Порядку організації харчування в закладах освіти та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку". 08.01.2024 позивач була відсутня на робочому місці, про що було складено Акт за №5 та видано наказ за №6 про оголошення [PERSON] догани. 09.01.2024 було виявлено відсутність робочої документації завгоспа [PERSON] , документів інвентаризації проведеної станом на 01.11.2023 про що було складено Акт за №8 від 09.01.2024 здійснено виклик поліції по даному факту. 09.01.2024 було видано наказ за №10 про звільнення позивача із займаної посади за прогул, на підставі п.4 ст. 40 КЗпП. Таким чином, позивач самостійно свідомо та безпідставно порушила трудову дисципліну, допустила прогули без поважних причин, створила ситуацію, яка слугувала зібранню профспілкового комітету "Вахнівський заклад дошкільної освіти "Веселка" Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області з питання звільнення позивача з посади завідувача по господарству та за сумісництвом підсобного працівника. 07.02.2024 головним інспектором Відділу з питань праці Управління інспекційної діяльності у Вінницькій області було проведено позапланову перевірку та складено припис про усунення порушень законодавства про працю, у зв`язку із тим, що від порушника отримано пояснення не в достатньому обсязі. Водночас інспектором не було взято до уваги, що їх отримання від особи яка не бажає надавати є неможливим, тоді як порушень щодо порядку звільнення інспектором не було встановлено. Поряд з цим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження перебування її на робочому місці згідно графіку, в іншому випадку не підтверджено поважності причин її відсутності, не доведено, що вона вживала бодай будь-яких дії щодо надання пояснень з даного приводу. Таким чином, відповідач вважає, що звільнення позивача відбулось із дотриманням правомірної правової процедури, відтак в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставності у повному обсязі. Інші заяви по суті від учасників цивільного процесу не надходили. Заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. Ухвалою суду від 14.03.2024 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.04.2024 задоволено заяву представника позивача адвоката Мельника В.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 08.05.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 02.08.2024 задоволено заяву представника відповідача [PERSON]. про відвід судді Кривенка Д.Т., справу передано до канцелярії Липовецького районного суду Вінницької області для проведення повторного автоматизованого розподілу, відповідно до ст. 33 ЦПК України. 07.08.2024 ухвалою суду було прийнято цивільну справу до провадження судді Шпортун С.В., розгляд справи вирішено продовжувати за правилами загального позовного провадження, із проведенням повторно підготовчого провадження та витребувано у позивача належним чином засвідчені докази долучені до клопотання від 06.05.2024 про поновлення строку та долучення нових доказів до справи. Ухвалою суду від 05.09.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Турбівську селищну раду Вінницького району Вінницької області. Ухвалою суду від 15.10.2024 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача адвоката Мельника В.В. про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 31.10.2024 задоволено заяву представника позивача адвоката Мельника В.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 12.02.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду, задоволено клопотання сторін про виклик свідків. Ухвалою суду від 13.05.2025 задоволено клопотання представника позивача про застосування приводу до свідків, які були належним чином повідомлені та прийнято відмову від допиту свідка [PERSON] 18.12.2025 протокольною ухвалою суд змінив порядок дослідження доказів, перейшов до дослідження письмових доказів, після чого вирішено було допитати свідка [PERSON] , також прийнято відмову сторін від допиту свідка [PERSON] 06.01.2026 сторона позивача відмовилась від допиту свідка [PERSON] та така відмова була прийнята судом шляхом постановлення протокольної ухвали. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, зіславшись на обставини викладені у позові, просили позов задовільнити. Позивач у судовому засіданні пояснила, що 03.01.2024 керівник Комунального закладу "Вахнівський заклад дошкільної освіти "Веселка" Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області [PERSON]. звинуватила її, [PERSON] , і [PERSON] у розкраданні продуктів харчування. 05.01.2025 директор зібрала збори колективу з даного приводу та повідомила, що вони звільнені за власним бажанням, зобов`язала їх підписати заяви, вказавши, що не бажає з ними більше працювати. Після вихідних у понеділок 08.01.2024 вона вийшла на роботу, оскільки будь якого наказу до її відома не було доведено, вважаючи такі дії директора виховною процедурою, однак директор не допустила її до роботи, зазначивши що вона звільнена, а коли вона попросила документи на підтвердження її звільнення, то директор відмовила, вказавши, що сьогодні поховання солдата та вона не має часу, тому вони із [PERSON] пішли до старости села з надією врегулювання конфлікту за її участі, однак і староста у зв`язку із зайнятістю організації церемонії поховання відклала зустріч на 09.01.2024. Вони залишились на церемонії поховання, а після того вона пішла додому, оскільки не розуміла вона на роботі працює чи звільнена, а також зі слів інших працівників закладу вони не повертались на робоче місце, оскільки дітей в садочку цього дня не було. 09.01.2024 вони із [PERSON] пішли на роботу на 08 годину, до робочого місця їх знову директор не допустила, після 09:00 години вони пішли до старости села [PERSON], куди прийшла директор [PERSON] та повідомила, що працювати з ними вона не бажає та вже підтверджено їх неявку на роботу 08.01.2024, у зв`язку із чим на них накладено дисциплінарні стягнення, тоді як наказу до їх відома не було доведено, будь-яких пояснень у них не відбиралось. Не дійшовши порозуміння у старости вони розійшлись, а через деякий час до неї подзвонили працівники поліції та повідомили про крадіжку документації, яку вона вела самостійно для обліку продуктів харчування та ведення якої не передбачено нормативними актами та вказівками директора, тому вона повернулась в садочок, де у неї відбирались пояснення працівниками поліції, утім директор, яка була присутня, не зажадала відібрати у неї будь-яких пояснень, внести розуміння ситуації, зазначивши, що не має бажання з нею спілкуватись, 09.01.2024 будь-яких наказів чи повідомлень, у тому числі про скликання профспілкових зборів до неї не доводилось до відома. Позивач вважає, що такими діями відповідача порушено грубо її право на працю, заподіяно їй моральної шкоди, що в силу її віку вимагало докладати додаткових зусиль для організації свого життя та відстоювання своїх прав у судовому порядку, перед рідними, близькими та односельчанами виправдовуватись за заплямовану репутацію, відновлювати стан здоров`я. Представники відповідача у судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити у повному обсязі з підстав зазначених у відзиві. Представник відповідача [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] неодноразово ігнорували її вказівки щодо допущених та виявлених фактів нецільового використання ними продуктів харчування у садочку, зневажливо до неї ставились, утім документально це вона не оформляла в силу того, що не була обізнана з процедурами так як працює невеликий час на керівній посаді. Події, які мали місце 03.01.2024 лише підтвердили в черговий раз їх неправомірні дії, тому вона вирішила зібрати колектив, до відома якого довела вказані обставини та вирішила звільнити їх саме по виявленому факту, запропонувавши звільнення за власним бажанням, яке було б розумним у даному випадку для всіх сторін конфлікту, надавши [PERSON] та [PERSON] підписати підготовлені нею документи, заяву [PERSON] підписала, а [PERSON] ні. Утім 08.01.2024 коли [PERSON] та [PERSON] прийшли на роботу та вимагали від неї надати їм документи на підтвердження їх звільнення, вона зрозуміла, що вчинила неправильно, тому скасувала накази про їх звільнення, довівши до відома адресатів в усний формі, однак до роботи вони не приступили. У подальшому, в цей день, весь колектив перебував на церемонії поховання солдата, а після 13 години, приблизно, усі повернулись на роботу, однак [PERSON] та [PERSON] не повернулись, тому було складено акти про їх відсутність. 09.01.2024 вона бачила в приміщенні садочку [PERSON] та [PERSON] та пізніше вони зустрілись у старости села в кабінеті, де вона у них з`ясовувала, чому вони 08.01.2024 не повернулись на роботу та 09.01.2024 не на робочому місці, будь-яких пояснень не отримала, дійти якогось компромісу вони не змогли, вона повернулась на робоче місце, а [PERSON] та [PERSON] не повернулись, утім дітей потрібно було годувати, роботу виконувати, а оскільки [PERSON] забрала робочу документацію, тому вона звернулась до поліції, де у подальшому вони викликали [PERSON] в садочок, куди вона принесла документи, у неї відбирали пояснення працівники поліції, вона ж особисто не відбирала у [PERSON] пояснень, оскільки остання не бажала давати пояснення, про що складались відповідні Акти. Задокументувавши порушення, було вирішено провести профспілкові збори, які одноголосно підтримали рішення про звільнення [PERSON] , їх на збори не запрошували, у подальшому винесено оскаржуваний наказ, який доведено до відома [PERSON] через кілька днів. Порушення вимог ст.147, 149 КЗпП України при звільненні позивача було констатовано інспектором з праці Центрально - західного управління державної служби із питань праці щодо недотримання законодавства про працю керівництвом КЗ Вахнівського закладу дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, про що складено відповідні документи 07.02.2024, які доведені до її відома, після чого вона врахувавши виявлені порушення змушена була привести наказ про звільнення [PERSON] у відповідність, тому прийняла рішення про видачу іншого наказу з урахуванням помилок, не вважає це грубим порушенням, оскільки виконувала вказівки інспектора та з такими фактами стикнулась вперше, тому з урахуванням усіх обставин вважає, що діяла правомірно, а звільнення [PERSON] за сукупності обставин, що склались є законним. Представник третьої особи - Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи. За підписом селищного голови до суду надійшла заява, відповідно до якої просили проводити розгляд справи за відсутності представника селищної ради, при вирішенні справи поклались на розсуд суду. За клопотанням сторін було допитано наступних свідків. Свідок [PERSON] суду пояснила, що перебувала у трудових відносинах із відповідачем та займала посаду кухаря дитячого садочку. 01.01.2024 вони із [PERSON] вийшли на роботу, медична сестра виписала меню, а так як діти не прийшли, то вони посиділи до півдня і пішли додому, так і на наступний день 02.01.2024, лише 03.01.2024 вони почали готувати із продуктів виписаних медичною сестрою, однак було 4 дитини, тоді як меню виписано на 21 дитину, тому вони переписали меню, зайшла директор [PERSON] вони довели її до відома, що мало дітей, директор виразила якесь невдоволення, однак їх залишила. На наступний день дітей не було, [PERSON] зібрала збори на яких розглядалось питання щодо неправильного використання ними із [PERSON] продуктів харчування. Директор зобов`язала їх передати матеріальні цінності, після чого сказала написати заяви про звільнення їх за власним бажанням та сказала, що працювати з ними не буде, утім вони заяв не писали, такі заяви були надруковані директором самостійно, [PERSON] підписала заяву, в вона ні. На наступний робочий день 08.01.2024 вони прийшли на роботу, утім [PERSON] сказала, що вони звільнені, а коли вони попросили надати документи на підтвердження їх звільнення, то вона їм відмовила, однак так як було поховання солдата усі мали йти на поховання, а вони пішли до старости, остання сказала, що у зв`язку із цими обставинами не має можливості з ними спілкуватись, вони теж пішли на поховання, а після 13:00 години усі працівники пішли додому і вони також пішли із [PERSON] додому. 09.01.2024 вони прийшли на робоче місце на 08:00 годину, [PERSON] повідомила, що вона з ними працювати не буде, після цього вони пішли до старости, куди прийшла [PERSON] та між ними відбулась розмова, [PERSON] сказала, що їх звільнено за прогули, хоча їх не допускали до робочого місця, ні 08.01, а ні 09.01 директор не пропонувала надати їм пояснення щодо відсутності на робочому місці, а фактично вона їх не допускала до роботи, вони сиділи у фойє садочку. Після зустрічі із старостою вони із [PERSON] пішли додому, оскільки директор сказала, що вони не працюють, пізніше [PERSON] їй подзвонила та повідомила, що до неї викликали поліцію, у зв`язку із викраденням документів по яких вона робила звіти, а оскільки її не допустили до роботи то вона їх робила вдома, бо матеріальні цінності слід було передати, облік необхідно було завершити, тому [PERSON] поверталась в садочок. У зв`язку із тим, що питання із нею було вирішено у позасудовому порядку, її переведено в інший заклад, тому вона до суду із позовом про поновлення на роботі не зверталась, хоча наявні були усі підстави, так як її звільнення було незаконним. Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона працює старостою села Вахнівка, неодноразово приходила у дитячий садочок, їй відомо, що у колективі були доброзичливі стосунки. 05.01.2024 вона потрапила на збори колективу, де обговорювалось питання про нераціональне використання продуктів харчування [PERSON] та [PERSON] , яке рішення було прийнято їй не відомо.08.01.2024 до неї прийшли [PERSON] та [PERSON] та просили допомогти врегулювати конфлікт між ними та директором [PERSON] , а оскільки у цей день мало відбуватись поховання солдата, тому вона запропонувала їм прийти на наступний день. 09.01.2024 прийшли [PERSON] та [PERSON] , а пізніше підійшла [PERSON] вона їх запитувала чому вони не на робочому місці та вказала що їх звільнено за прогули, вирішити питання за її допомогою не вдалось, при цьому начальник відділу освіти Турбівської селищної ради намагалась також їх примирити, їй відомо, що 08 та 09.01.2024 [PERSON] та [PERSON] були на роботі, однак у який час не може достовірно підтвердити по спливу значеного часу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона перебуває із відповідачем у трудових відносинах та працює медичною сестрою та складає меню на цілий день для дітей у садочку. 05.01.2024 вона була у відпустці, однак її викликали на роботу на збори працівників щодо нераціонального використання [PERSON] продуктів харчування та прийнято рішення про її звільнення. На скільки вона пам`ятає, 08.01.2024 та 09.01.2024 [PERSON] була у закладі у коридорі, однак не на робочому місці. Акт про зникнення документації складався після 11 години 09.01.2024. 10.01.2024 [PERSON] також була на робочому місці з 08:00 до 10 години ранку. Обставини самого звільнення їй не відомі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є вихователем освітнього закладу та перебуває із відповідачем у трудових відносинах. Пам`ятає як на зборах 05.01.2024 директор [PERSON] повідомила колектив, що [PERSON] звільнено з роботи за нераціональне використання продуктів харчування, про те чи доводили до відома про її поновлення на роботі їй не відомо. Після цього у робочі дні вона бачила зранку у роздягальні на дивані [PERSON] та [PERSON] , підписувала Акти, які їй надавались директором у робочому кабінеті, утім специфіку роботи [PERSON] не знає та яку документацію вона повинна вести їй не відомо. 08.01.2024 відбулось поховання воїна, у зв`язку із чим колектив Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області перебував на церемонії прощання з полеглим з 09:00 до 13:00 години, на скільки вона пам`ятає, з роботи вони пішли додому після обіду, тому що дітей в садочку не було. Свідок [PERSON] суду пояснила, що перебуває із відповідачем у трудових відносинах та займає посаду двірника. 05.01.2024 відбулись збори колективу на яких повідомили, що [PERSON] звільняється, причин не пам`ятає, чи була [PERSON] 08.01.2024 на робочому місці не може згадати та не слідкує за працівниками, а виконує свою роботу. Проте з 08:00 до 12:00 вона працювала, підписувала Акт №6 від 08.01.2024, що [PERSON] була відсутня на робочому місці до 16:00 години. 09.01.2024 також підписувала документи, які та про що не пам`ятає. Свідок [PERSON] суду пояснила що перебувала із відповідачем у трудових відносинах, вона працювала вихователем, а також була головою профспілки у садочку, наразі звільнена. Підтвердила, що підписувала Акти, які надавала директор, що виготовляла самостійно. Чи перебувала [PERSON] у зазначені в актах дні на роботі зі спливом часу не пам`ятає, оскільки її робоче місце віддалене від робочого місця [PERSON] , факти наведені у Актах доводила до її відома директор. Також зазначила, що вона була головою профкому, питання про зібрання зборів ініціювала директор, протокол зборів про погодження звільнення [PERSON] писала директор, які документи було складено від профспілкової організації не пам`ятає, вона першочергово приділяла увагу основній роботі вихователя, тоді як профспілкові питання у їх закладі дуже рідко вирішувались, тому їх документування вона не вела, [PERSON] вона особисто на збори не запрошувала, іншого їй не відомо, як і не відомо чи була [PERSON] на роботі 08 та 09.01.2024. Підтвердила, що поліцію бачила в закладі, чи директор зверталась до [PERSON] для надання пояснень про відсутність її на роботі не знає, Акти вона повинна була читати коли підписувала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що перебувала із відповідачем у трудових відносинах, вона працювала помічником вихователя. Підтвердила, що підписувала Акти, що [PERSON] відмовилась звільнятись та була відсутня на робочому місці. Вона не входила до профспілкової організації, однак була на зборах, на яких вирішувались робочі питання, слухали керівника закладу, а не голову профкому, не пам`ятає чи була [PERSON] на зборах, інші обставини звільнення позивача їй не відомі. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01.03.2007 [PERSON] було прийнято тимчасово на роботу завгоспа на 0,5 ставки та підсобного робочого на 0,5 ставки з 01.03.2007 (а.с.113, 240 Том 1),зо слідує зі змісту наказу за №3 по Вахнівському дитячому садочку. Згідно трудової книжки (а.с.14-16 Том 1) встановлено, що було вчинено запис про прийняття [PERSON] на роботу до Вахнівського дитячого садочку з 01.03.2007 на підставі зазначеного вище наказу за №3 від 01.03.2007. 25.01.2021 Вахнівський дошкільний навчальний заклад «Веселка» перейменовано на комунальний заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області згідно наказу Відділу освіти за №2. 03.01.2024 директором Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області було видано наказ за №1 (а.с.59 Том 1), відповідно до якого завідувачу по господарству [PERSON] було оголошено догану за порушення Постанови КМУ №305 від 24.03.2021. Підставою для видачі зазначеного наказу послугували Акти за №1 та №2. Згідно Акту за №1 від 03.01.2024 складеного директором Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] (а.с.59 Том 1), [PERSON] використала виписані продукти на сніданок не по призначенню. Згідно Акту за №2 від 03.01.2024 [PERSON] та [PERSON] відмовились надавати пояснення про використанні продуктів харчування виписаних на сніданок 03.01.2024 не по призначенню, їм надавались систематично зауваження, на які вони реагували агресивно. 05.01.2024 директором Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області було видано наказ за №2 (а.с.83 Том 1), відповідно до якого [PERSON] завгоспа ЗДО та за суміщенням посади підсобного працівника було звільнено з роботи 05.01.2024 за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. 05.01.2024 директором Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області було видано наказ за №3 (а.с.115 Том 1), відповідно до якого було скасовано наказ про звільнення [PERSON] від 05.01.2024 за №2 «Про звільнення за власним бажанням». Згідно записів у трудовій книжці вчинено запис за №10 від 05.01.2024 про звільнення [PERSON] за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (наказ №2 від 05.01.2024); згідно запису за №11 від 05.01.2024 зазначено, що запис за №7 є недійсним (наказ №3 від 05.01.2024). Згідно Акту за №5 від 08.01.2024 (а.с.60 Том 1), [PERSON] була відсутня на робочому місці 7 годин з 09:00 до 15:00 без попередження відсутності. Відповідно до Акту за №6 (а.с.112 т.1), [PERSON] відмовилась надавати пояснення про відсутність на робочому місці 08.01.2024 з 09:00 до 16:00 години 7 годин. 08.01.2024 директором Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області було видано наказ за №6 (а.с.114 Том 1), відповідно до якого [PERSON] оголошено догану та попереджено про звільнення, підставою послугували Акт №5 та №6 від 08.01.2024. Згідно Акту за №10 від 09.01.2024 (а.с.61 на звороті т.1) завгосп [PERSON] була відсутня на робочому місці 8 годин з 08:00 до 16:00 години без попередження про відсутність. 09.01.2024 було складено Акт за №11 (а.с.82 т.1), відповідно до якого встановлено, що 09.01.2024 завідувач по господарству [PERSON] відмовилась давати пояснення про відсутність її на робочому місці 09.01.2024 8 годин з 08:00 до 16:00 години. 09.01.2024 директором Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області було видано наказ за №9 «Про оголошення [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» (а.с.84 Том1) підставою послугували Акт №10 та №11 від 09.01.2024. Згідно Витягу по табелю за січень 2024 року від 25.03.2024 за №01-13/10, (а.с.86 Т.1) [PERSON] 8 та 9 числа не з`явилась на роботу, про що проставлено відмітку «НЗ». Згідно Акту за №8 від 09.01.2024 було констатовано відсутність робочої документації завгоспа [PERSON] , документів інвентаризації проведеної 01.11.2023 (а.с.62 Том1). Згідно Акту за №8а від 09.01.2024 (а.с.62 на звороті Том1) було зафіксовано, що директор закладу телефонувала до поліції з приводу зникнення документації, які [PERSON] повернула та пояснила, що забрала для складання звітів. Відповідно до Протоколу за №1 від 09.01.2024 (а.с.63 Т.1) який складений профспілковим комітетом Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради, було прийнято рішення про погодження звільнення [PERSON] з посади завідувача по господарству та за сумісництвом підсобного працівника в комунальному закладі «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» за ч.4 ст. 40 КЗпП України. 09.01.2024 було видано наказ за №10 (а.с.85 Том 1), відповідно до якого [PERSON] завгоспа ЗДО та за суміщенням посади підсобного працівника було звільнено з роботи 09.01.2024 відповідно до п.4 статті 40 КЗпП України підставою послугували 13 додатків, а саме: накази за №4 від 03.01.2024, №6 від 08.01.2024, №9 від 09.01.2024 та Акти №1, 2 від 03.01.2024, №5 від 08.01.2024; №6, 8, 8а, 10, 11, 12 від 09.01.2024, протокол зборів №1 від 09.01.2024. Згідно записів у трудовій книжці від 09.01.2024 вчинено запис за №12, про те, що [PERSON] звільнено з роботи, нга підставі п.4 ст. 40 КЗпП України, згідно наказу за №10 від 09.01.2024. Вважаючи звільнення незаконним позивач звернулась до суду із даним позовом. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Положеннями ч.1 ст.3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю. Згідно ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно та точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Для встановлення допущення працівником прогулу необхідним є належне фіксування самого факту відсутності працівника на роботі та з`ясування поважності причини такої відсутності. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника. Відсутність працівника на роботі має бути зафіксовано актом про відсутність працівника на роботі. Законодавство не встановлює вимог до форми акта, тому він подається у довільній письмовій формі та підписується не менш ніж двома працівниками (наприклад, бухгалтером та директором). В акті має бути зафіксовано факт відсутності працівника на роботі протягом робочого дня. Акт про відсутність працівника на роботі оформлюється безпосередньо в день нез`явлення працівника на роботі. У таких документах обов`язково зазначаються не тільки дата, а й певний час відсутності працівника. Після фіксації факту відсутності працівника на роботі потрібно з`ясувати, чим така відсутність була викликана. Для з`ясування причини відсутності працівника на роботі роботодавець на свій розсуд може: 1) зателефонувати працівнику або членам його родини; 2) написати працівнику в доступні месенджери; 3) надіслати листа на особисту електронну скриньку; 4) відвідати працівника за місцем реєстрації або місцем фактичного проживання; 5) надіслати лист з повідомленням про вручення з пропозицією надати пояснення щодо своєї відсутності. Законодавство не містить вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі, тому в кожному випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається, виходячи з конкретних обставин. Вочевидь, поважними причинами мають бути об`єктивні обставини, які безумовно перешкоджали працівнику з`явитися на роботу і не могли бути ним усунуті. Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Прогул, під яким розуміється відсутність на робочому місці без поважних причин більше трьох годин протягом робочого дня, за своєю правовою природою є порушенням трудової дисципліни (дисциплінарним проступком), під яким варто розуміти невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 06.11.92 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.11.2021 року в справі N 235/5659/20. Таким чином, законодавцем передбачено право роботодавця обрати стягнення у виді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. Отже, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності. Пунктом 22 Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.92 року N 9 передбачено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Законодавством не визначено перелік обставин за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, звільненого за ч. 4 ст. 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази із числа передбачених ЦПК України. Основним критерієм оцінки причин відсутності працівника на роботі, як поважних, є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, що повністю виключають вину працівника. Звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків за своєю природою є дисциплінарним стягненням, а тому має проводитись із дотриманням вимог трудового законодавства України щодо порядку застосування дисциплінарних стягнень, у тому числі ст. ст. 147, 148, 149 КЗпП України. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Згідно з приписами ст. 149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Надаючи оцінку правомірності винесеного відповідачем наказу про звільнення позивача, суд вважає, що у даному конкретному випадку підлягають з`ясуванню обставини, що передували його видачі та суд має надати їм оцінку у сукупності. Так , судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.01.2024 директором Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області було видано наказ за №1 (а.с.59 Том 1), відповідно до якого завідувачу по господарству [PERSON] було оголошено догану за порушення Постанови КМУ №305 від 24.03.2021. 05.01.2024 директором Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області було видано наказ за №2 (а.с.83 Том 1), відповідно до якого [PERSON] завгоспа ЗДО та за суміщенням посади підсобного працівника було звільнено з роботи 05.01.2024 за власним бажанням, на підставі ст.38 КЗпП України. Як було встановлено судом та такі обставини визнавались сторонами спору, [PERSON] заяви про звільнення за власним бажанням, на підставі ст.38 КЗпП України, не писала. 05.01.2024 директором Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області було видано наказ за №3 (а.с.115 Том 1), відповідно до якого було скасовано наказ про звільнення [PERSON] від 05.01.2024 за №2 «Про звільнення за власним бажанням», тоді як доказів доведення зазначеного наказу до відома позивача матеріали справи не містять. Ознайомлення із зазначеним наказом категорично заперечувала позивач у судовому засіданні. Представник відповідача Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що підготувала заяву про звільнення [PERSON] самостійно, вона її підписала, утім зрозумівши, що порушила законодавство нею було видано наказ про скасування наказу про звільнення з роботи [PERSON] та її було поновлено, відповідний запис внесено до трудової книжки за №11 від 05.01.2024, про недійсність звільнення позивача на підставі наказу №3 від 05.01.2024, доведено до відома позивача в усній формі 08.01.2024. Із показів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було встановлено, що 08.01.2024 на 08:00 годину [PERSON] та [PERSON] прибули до Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, утім перебували у вестибюлі закладу, а не на робочому місці. Також свідки підтвердили, що цього дня відбувалась церемонія поховання загиблого солдата. Свідки [PERSON] , [PERSON] стверджували, що були на похованні десь до 13:00 години, у садочок працівники до роботи не повертались, у зв`язку із відсутністю дітей у цей день. Відповідач [PERSON] зазначила, що 08.01.2024 після похорон, працівники закладу, окрім [PERSON] та [PERSON] , повернулись на робочі місця, однак, у зв`язку із відсутністю дітей в садочку вона усіх відпустила додому після обіду. Як було встановлено судом 08.01.2024 було складено Акт за №5 від 08.01.2024 (а.с.60 Том 1), про те, що [PERSON] була відсутня на робочому місці 7 годин з 09:00 до 15:00 без попередження відсутності. Згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку ЗДО «Веселка» (далі - Правила) (а.с.21-35 т.2) у Розділі 5 «Робочий час та відпочинок» визначено час роботи закладу дошкільної освіти з 08:00 до 18:30 години за погодженням із профспілковим комітетом окремим групам може встановлюватись інший час початку та закінчення роботи. Згідно Розділу 7 Правил внутрішнього трудового розпорядку, працівник несе відповідальність за порушення трудової дисципліни, зокрема за прогул без поважних причин, зокрема відсутність на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня. Зазначені Правила доведені до відома працівників закладу, у тому числі [PERSON] . Наказом директора Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №2-аг від 01.01.2024 (а.с.223 т.2), затверджено Графіки роботи особового складу, згідно Додатку №1, до цього наказу (а.с.224 т.2) встановлено розпорядок роботи окремо вихователів закладу, зокрема [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Аналізуючи Графіки роботи особового складу, згідно Додатку №1, у співставленні до Актів, які складались з метою фіксування обставин відсутності [PERSON] на робочому місці 08.01.2024 (7 годин з 09:00 до 15:00) та 09.01.2024 (8 годин з 08:00 до 16:00 години) судом встановлено, що свідок [PERSON] 08.01.2024 працювала лише у другій половині дня, а [PERSON] 09.01.2024 у першій половині дня, також у графіку роботи двірника [PERSON] значиться, що 08 та 09.01.2024 вона працювала у першій половині дня. Отож свідки, які підписували Акт за №5 від 08.01.2024 та Акт за №10 від 09.01.2024 не могли надати та засвідчити достовірну інформацію про відсутність [PERSON] на робочому місці протягом часу вказаного в таких Актах. Також слід констатувати, що директору Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області було достовірно відомо про місцеперебування позивача 08.01.2024 з 09:00 до 13:00 години (церемонія поховання загиблого солдата), що підтвердили допитані у судовому засіданні сторони спору та свідки, а також останні зазначили, що з обіду вони не перебували на робочих місцях, у зв`язку із відсутністю дітей у садочку цього дня, отож обставини щодо відсутності [PERSON] на робочому місці 7 годин з 09:00 до 15:00 години 08.01.2024 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тоді як 08.01.2024 директором Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області було видано наказ за №6, відповідно до якого [PERSON] оголошено догану та попереджено про звільнення. Не знайшло підтвердження відсутність [PERSON] на робочому місці 09.01.2024 з 08:00 до 16:00 години (8 годин), оскільки як було встановлено та підтверджено належними доказами [PERSON] перебувала з 08:00 годині у вестибюлі садочка до 09:30 години, після чого вони перебували із директором [PERSON] у старости села [PERSON], а також [PERSON] в межах робочого часу повертала документацію в садочок та у неї відбирались пояснення працівниками поліції, що підтверджено в Акті №8а від 09.01.2024. Зазначені обставини, що 09.01.2024 директор [PERSON] та [PERSON] перебували в кабінеті старости з метою врегулювання конфлікту, визнавались сторонами спору, а також підтверджено показами свідка [PERSON] . Із показів [PERSON] було встановлено, що після спілкування із старостою вона пішла додому, утім повернулась на роботу, оскільки зателефонували з поліції про повернення документації, де у неї відбирались пояснення у присутності директора закладу. 09.01.2024 директором Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області було видано наказ за №9 «Про оголошення [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» (а.с.84 Том1) підставою послугували Акт №10 та №11 від 09.01.2024. Згідно Витягу по табелю за січень 2024 року від 25.03.2024 за №01-13/10, (а.с.86 Т.1) [PERSON] 8 та 9 числа не з`явилась на роботу, про що проставлено відмітку «нез`явлення». 09.01.2024 було видано наказ за №10 (а.с.85 Том 1), відповідно до якого [PERSON] завгоспа ЗДО та за суміщенням посади підсобного працівника було звільнено з роботи 09.01.2024 відповідно до п.4 статті 40 КЗпП України підставою послугували 13 додатків, а саме: накази за №4 від 03.01.2024, №6 від 08.01.2024, №9 від 09.01.2024 та Акти №1, 2 від 03.01.2024, №5 від 08.01.2024; №6, 8, 8а, 10, 11, 12 від 09.01.2024 та протокол №1 від 09.01.2024. Отож підставою для звільнення позивача 09.01.2024 послугували накази за №4 від 03.01.2024, №6 від 08.01.2024, та Акти №1, 2 від 03.01.2024, №5 від 08.01.2024, за які позивача вже було піддано дисциплінарному стягненню. Окрім цього, як було встановлено, директором Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області було видано ще один наказ за №10 (а.с.94 том 2) вказані обставини відповідачем визнавались, підставою для його видачі слугували виявлені порушення інспектором з праці, у зв`язку із чим, як зазначила директор в судовому засіданні, нею було видано новий наказ з метою усунення виявлених порушень. Суд зауважує, що згідно вимог діючого законодавства Наказ може бути змінено, доповнено лише у встановленому законом порядку шляхом видачі нового розпорядчого документа про внесення змін, що у даному випадку директором Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області не було дотримано вимог діючого законодавства. За наслідками проведеного розслідування інспектором Центрально - західного управління державної служби із питань праці складено Припис за №ЦЗ/ВН/2765/096/П від 07 лютого 2024 року відповідно до якого встановлено, що було проведено позаплановий захід державного нагляду щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці у Комунальному закладі Вахнівського закладу дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, у ході якого виявлено порушення норм КЗпП України, оскільки керівником закладу не здійснювалися додаткові заходи стосовно об`єктивності надання пояснень від завідуючого господарством вказаного закладу [PERSON] , не оформлено вимогу надання пояснення наказом, у якому необхідно було встановити строк достатній для підготовки пояснень та зазначений наказ необхідно було довести до відома працівника під особистий підпис. Згідно наявних актів про відмову від пояснень не конкретизовано час та обставини, згідно яких відбувалась пропозиція пропонування надати пояснення відсутності працівника на роботі. Отож інспектором констатовано, що роботодавцем під час прийняття оскаржуваного рішення про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення не були виконані вимоги статті 149 КЗпП України, не встановлено всіх фактичних обставин, а також наявності вини Позивача у вчиненні нею дисциплінарного проступку та причинного зв`язку між наслідками правопорушення та діями працівника. Отож зібрані у справі докази свідчать про те, що роботодавцем не доведено винного вчинення позивачем [PERSON] дисциплінарного проступку, що їй інкримінується та є предметом судового розгляду, оскільки за наявності наказу про її звільнення за власним бажанням, не доведення його до відома працівника в установленому законом порядку, наявність переконливих доказів про явку [PERSON] на роботу 08 та 09.01.2024, оформлення Актів та документів профспілкового органу, які мають юридичну силу, фіксують результати діяльності та стали підставою для прийняття управлінських рішень які були виготовлені директором самостійно і лише надані на підпис особам, що у них зазначені, не виконання вимог статті 149 КЗпП України, лише підтверджують грубі порушення допущені роботодавцем при звільненні позивача. Слушними є доводи сторони позивача в частині покладення в основу наказу про звільнення від 09.01.2024 документів за які на позивача вже було накладено стягнення у вигляді доган, оскільки застосування заходів до працівника за порушення, за які його вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності порушує принцип заборони подвійного притягнення до відповідальності та вимоги КЗпП, що є незаконним. Разом з цим, суд вважає безпідставними аргументи позивача про те, що її звільнення відбулось із порушенням порядку, визначеного статтею 43 КЗпП України, оскільки відповідно до частини другої статі 5 Закону України від 15 березня 2022 року N 2136-IX "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" у період дії воєнного стану норми статті 43 КЗпП України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. Позивач не надала доказів, що вона була обрана до виборних органів профспілки та на момент звільнення входила до складу профспілкових органів (постанова від 13.08.2025 р. у справі N 523/12255/23). Однак суттєвими є обставини при вирішенні питання правомірності звільнення позивача з`ясування питання скликання, документування та оформлення проведення зборів профспілкового комітету Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради та Протоколу від 09.01.2024, що слугував однією із підстав для звільнення у оскаржуваному наказі, оскільки як було встановлено із показів свідка [PERSON] , яка була головою профспілки, збори вона не скликала, [PERSON] на збори не запрошували, як і вказівки такої голова нікому не давала, протокол зборів про погодження звільнення [PERSON] писала директор [PERSON] самостійно, що також свідчить про незаконність дій роботодавця. Пунктом 1 ч. 1 ст. 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що звільнення позивача з роботи за прогул 09.01.2024, на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України не можна вважати законним та обґрунтованим, відтак позивач підлягає поновленню на посаді завгоспа ЗДО та за суміщенням посади підсобного працівника, при цьому, особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах. Такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 08.02.2022 року в справі N 755/12623/19. За змістом ст. 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно з положеннями п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України N 13 від 24.12.99 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі N 180/683/13 від 25.07.2018 року роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді заробітної плати, присудженої до стягнення, середнього заробітку, нарахованого на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні. Повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні - завгоспу, підсобному працівнику КЗ «Вахнівський ЗДО «Веселка» [PERSON] від 09.01.2024 №4 (а.с.22, 23 т.1), у якому зазначено суми, які підлягали нарахуванню та виплаті за січень 2024 року. Відповідно до розрахунку наданого КЗ «Вахнівський ЗДО «Веселка» (а.с. 131 т.1), заробітна плата [PERSON] за останні два місяці перед звільненням склала: за листопад - 6 700,00 грн., за грудень 6700,00 грн. У листопаді та грудні 2024 року було 44 робочих дні, доказів документування відсутності на роботі позивача не надано, отож їх слід вважати відпрацьованими, відтак середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата становить 6700,00 грн. х 2= 13 400,00 грн. : 44 дні = 304, 50 грн. Оскільки, 09.01.2024 є останнім робочим днем позивача до її звільнення, тому нарахування середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу необхідно здійснити з 10.01.2024 року по день ухвалення рішення у даній справі, що становить 556 робочих днів по день поновлення на роботі, тобто день ухвалення рішення, а саме: 556 робочих днів х 304,50 грн середнього заробітку, що становить 169 302,00 гривень. Відповідно до постанови Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 18.07.2018 у справі №359/10023/16-ц, суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Схожі правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №522/13736/15 та у справі №369/10046/18, а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 та в постанові Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №401/1813/16-ц. Що стосується позовних вимог в частині компенсації [PERSON] завданої моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від31.03.95 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з Комунального закладу «Вахнівський заклад дошкільної освіти «Веселка» Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області компенсації завданої моральної шкоди в розмірі 30 000,00 грн. Суд вважає доведеним, що внаслідок незаконних дій відповідача щодо звільнення позивачеві дійсно завдано моральної шкоди, оскільки вона переживала душевні страждання, змінено її уклад життя, вона змушена відстоювати свої права в судовому порядку, а звільнення за п.4 ч.1.ст.40 КЗпП України (за ініціативою роботодавця), само собою є негативним відбитком на репутації особи, яка досягла пенсійного віку, однак заявлений [PERSON] до стягнення її розмір є завищеним та належним чином необґрунтованим, тому суд залежно від характеру та обсягу страждань яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням усіх обставин, виходити із засад розумності, виваженості та справедливості вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди частково на суму 5 000,00 грн. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при зверненні до суду із даним позовом позивачем не було сплачено судовий збір, у зв`язку із звільненням на підставі Закону України «Про судовий збір», а оскільки позов задоволено частково, тому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог він підлягає присудженню із відповідача в дохід держави, решта компенсується за рахунок держави. Щодо негайного виконання рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць (п. 2); поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника (п. 4). На підставі п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у даній справі в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі.

Outcome: partial