Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання спадкового договору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.01.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Краматорського нотаріального округу Задорожним Д.В. та зареєстрований за №148. Згідно умов укладеного договору, відповідач зобов`язався виконати розпорядження, а саме, забезпечити право довічного користування квартирою розташованою за адресою: [ADDRESS] , дружині позивача [PERSON] , [INFO] , та у разі смерті позивача поховати його на цвинтарі у м. Краматорськ. При цьому, [INFO] [PERSON] померла, отже, основана підстава для зобов`язання відповідача за спадковим договором зникла. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з вимогою розірвати укладений спадковий договір від 30.01.2014 року. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.06.2025 року позовну заяву залишено без руху, у встановлений судом строк позивачем було усунуто недоліки. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та визнано обов`язковою їх явку. 08.09.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області явку позивача та відповідача було визнано обов`язковою. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті, явку сторін визнано обов`язковою. В судовому засіданні від 11.12.2025 року відповідач зазначив, що не заперечує щодо розірвання спадкового договору, оскільки є військовослужбовцем та постійно знаходиться в зоні бойових дій, та не має можливості виконати умови договору. На питання головуючого судді щодо того, чи зверталися сторони для розірвання договору до нотаріуса, повідомив, що не зверталися, оскільки позивач був ініціатором розірвання спадкового договору саме в судовому порядку. Представник відповідача адвокат Ващенко О.В. підтримав позицію відповідача. В судове засідання призначене на 18.02.2026 року сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 13.01.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Краматорського нотаріального округу Задорожним Д.В. та зареєстрований за №148. Згідно п. 1, 2. укладеного спадкового договору, сторони домовилися, що набувач зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача, і в разі його смерті, набуває право власності на майно, а саме, квартиру [ADDRESS] . Квартира складається з загальної площі: 51,7 кв. м.; житлової площі: 28,8 кв. м., та 2-х жилих кімнат. Відповідно до п. 6. договору, сторони підтверджують, що вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними, укладення договору відповідає їхнім інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їхній внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін, договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому. Пунктом 7 договору передбачено, що відчужувач зобов`язується зберігати квартиру у належному стані, не демонтувати сантехнічне, електротехнічне обладнання, вікна, двері, вбудовані меблі, наявні у квартирі на момент їй огляду набувачем, попередити набувача про права третіх осіб на квартиру, негайно попереджати набувача про будь-які обставини, які прямо або опосередковано можуть вплинути на виконання цього договору. Згідно пункту 8, 9 договору, набувач зобов`язується виконувати розпорядження відчужувача, а саме забезпечити право довічного користування вище вказаною квартирою [PERSON] , [INFO] , та у разі смерті відчужувача поховати тіло на цвинтарі міста Краматорська. Право власності на квартиру, яка є предметом цього договору, переходить до набувача після смерті відчужувача та після виконання умов п. 8 цього договору. Право власності набувача на квартиру підлягає державній реєстрації відповідно до вимог чинного законодавства. На підставі укладеного спадкового договору, приватним нотаріусом Краматорського нотаріального округу Задорожнім Д.В. було накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна квартири, яка належить [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за №149. Як вбачається з копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №17066927, на підставі спадкового договору №148, виданого 30.01.2014 року приватним нотаріусом Краматорського нотаріального округу Задорожнім Д.В., на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстровий номер об`єкта нерухомого майна: 281398814129) було накладено обтяження у виді заборони на нерухоме майно. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.10.2022 року, померла [PERSON] , [INFO] , про що зроблено актовий запис №19749. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Враховуючи зазначене, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. Тому коло обов`язків набувача має визначатися вже виходячи не з одностороннього волевиявлення відчужувача, а зі спільної згоди сторін, враховуючи договірний характер правовідносин. Звертаючись до суду з даним позовом, як на підставу для розірвання спадкового договору позивач вказує, що [INFO] померла його дружина [PERSON] , право якої щодо довічного користування квартирою розташованою за адресою: [ADDRESS] , повинен був забезпечити відповідач. Отже, у зв`язку зі смертю останньої, підстава для виконання зобов`язання покладеного на відповідача за укладеним спадковим договором зникла, у зв`язку з чим позивач просить розірвати спадковий договір. Згідно із частиною першою статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 651 ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 10.04.2023 року №591/1419/20 дійшов наступного висновку. Спадковий договір є нерозривно пов`язаним із його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору, тобто ініціювати розірвання спадкового договору в суді можуть лише відчужувач або набувач. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору. У випадку, якщо витрати пов`язані із неналежним виконанням обов`язків набувачем понесли інші особи, зокрема, спадкоємці (наприклад, поховання відчужувача та інше), то у спадкоємців виникає право вимагати стягнення понесених витрат від набувача у порядку, визначеному главою 83 ЦК України («набуття, збереження майна без достатньої правової підстави»). З урахуванням наведеного можна зробити висновок, що спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру. При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не було належним чином доведено невиконання відповідачем умов укладеного спадкового договору, що в свою чергу може свідчити про відсутність підстав для його розірвання в порядку ст. 1308 ЦК України. Крім того, суд критично ставиться до тверджень позивача про те, що основною підставою для розірвання спадкового договору є смерть [PERSON] як така, що виключає можливість виконання умов спадкового договору, оскільки ця обставина не залежала від волевиявлення відповідача і жодним чином не свідчить про невиконання останнім вимог спадкового договору. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви.

Outcome: dismissed