Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя та сімейні цінності. Вона надалі не має наміру продовжувати сімейні відносини з відповідачем, так як вони вже не є добровільними та істотно суперечать її інтересам. З врахуванням вищенаведеного просила суд, в зв`язку з неможливістю збереження шлюбу, розірвати його в судовому порядку. Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 21.01.2026 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що повідомлено сторони. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила суд проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд рахує за вірне прийняти визнання відповідачем пред`явленого позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.06.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 04.06.2010 року Мащанською сільською радою Костопільського району Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис №1. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09.12.2010 року Малолюбашанською сільською радою Костопільського району Рівненської області. Спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини у сторін немає. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладання шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Як вбачається з матеріалів справи сторони не підтримують подружніх відносин, між ними відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, кожен веде незалежний один від одного спосіб життя, шлюб носить виключно формальний характер, тобто сторони не бажають надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх прав на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При поданні позову до суду позивачем сплачено 1331 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №0177310013 від 14.01.2026 року. Таким чином, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 665 грн. 50 коп., а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved