Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АРСЕЛОР МІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» про відшкодування моральної шкоди. Мотивуючи свою заяву тим, що він перебував у трудових відносинах з ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АРСЕЛОР МІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» в період з 07.12.1966 по 24.11.1967 слюсар з ремонту у СПЦ №1 КМЗ «Криворіжсталь імені В.І.Леніна», з 24.11.1967 по 03.12.1970 черговий слюсар у СПЦ №1 КМЗ «Криворіжсталь імені В.І.Леніна», з 03.12.1970 по 01.04.1975 слюсар-провідник у СПЦ №1 КМЗ «Криворіжсталь імені В.І.Леніна», з 01.04.1975 по 16.01.1984 слюсар з ремонту металургійного устаткування (бригадир) у СПЦ №1 КМЗ «Криворіжсталь імені В.І.Леніна», з 16.01.1984 по 01.07.1988 слюсар з ремонту металургійного устаткування (бригадир) у СПЦ №1 КМК «Криворіжсталь імені В.І.Леніна», з 01.07.1988 по 08.01.1988 слюсар-ремонтник (бригадир) у СПЦ №1 КМК «Криворіжсталь імені В.І.Леніна», з 08.10.1988 по 31.03.1998 слюсар-ремонтник (бригадир) у СПЦ №1 КДГМК «Криворіжсталь», з 01.04.1998 по 01.04.1999 слюсар-ремонтник (бригадир) у СПЦ №1 КДЗ «Криворіжсталь-прокат», з 01.04.1999 по 08.04.2004 - слюсар-ремонтник (бригадир) у СПЦ №1 КДГМК «Криворіжсталь», з 08.04.2004 по 12.01.2006 - слюсар-ремонтник (бригадир) у СПЦ №1 ВАТ «Криворіжсталь», з 12.01.2006 по 11.05.2007 слюсар-ремонтник (бригадир) у СПЦ №1 ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», правонаступником на даний час є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Позивач пропрацював на вказаному підприємстві в умовах впливу шкідливих факторів 40 років 5 місяців. За вказаний період за сумлінну працю неодноразово отримував подяки, премії і заохочення. Внаслідок роботи в шкідливих умовах праці в позивача було виявлене професійне захворювання нейросенсерну приглухуватість першого ступеню (з легким зниженням слуху), по факту якого було складено Акт №13 розслідування хронічного професійного захворювання від 23.03.2010. Причинами виникнення вказаного захворювання є шум, що перевищує ГДР рівень шуму 81-86 дБа при ГРД 80 дБа. Умови та характер роботи слюсаря ремонтника відносяться до ІІІ кл. 1 ст. шкідливості згідно атестації робочого місця, виконаної в 2004 році. Згідно із акта огляду МСЕК серії АБ №002417 від 21.04.2010 позивачу було встановлено 10% втрати професійної працездатності (тугов.) первинно і безстроково. Згідно довідки МСЕК серії 12ААА №016874 від 02.06.2016 позивачу було встановлено 15% втрати професійної працездатності (тугов.) первинно і безстроково. В результаті набутого професійного захворювання в позивача поганий слух, шум у вухах, періодичне запаморочення при підвищенні АТ, періодичний головний біль, задишка при незначному фізичному навантаженні, хиткість під час ходи, періодичне відчуття частого серцебиття, обмеження рухів у тазостегнових суглобах, забруднення під час ходи, загальна слабкість. Позивачу важко справлятися з професійною хворобою, оскільки він розуміє, що його стан здоров`я не поліпшується, а навпаки з кожним днем тільки погіршується. Вказане викликає в позивача переживання, страждання, стрес, депресію, що в результаті спричиняє йому моральні страждання. Позивач оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 37 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2025 (8000 грн.), що становить 296 000,00 грн. Ухвалою суду від 18.11.2025 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Судове засідання 17.12.2025 відкладалося через відсутність в приміщенні суду електроенергії. Судове засідання 30.01.2026 відкладалося через перебування судді Феняка О.Р. у відпустці. Судове засідання 09.02.2026 відкладалося за клопотанням представника відповідача, в зв`язку з розглядом і задоволенням його клопотання щодо витребування доказів. Представник відповідача [PERSON] скористалася правом подання відзиву, у якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з тим, що вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими. Звернула увагу суду, що наявність шкідливих умов праці на деяких робочих місцях є об`єктивним явищем. Також зазначила, що позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. Нормативними актами з охорони праці передбачаються заходи для максимально можливості нейтралізації дії шкідливих чинників, але не встановлюється заборон на проведення робіт. Виробнича діяльність підприємства ПАТ «АрселорМітал Кривий Ріг», яке використовує працю співробітників у шкідливих умовах праці не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій з прав працівників на охорону праці, встановлених ст. 5-8 ЗУ «Про охорону праці». Позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими умовами праці, при укладанні трудового договору був повідомлений про наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі їх наслідки впливу на здоров`я. Наголосила, що позивачем не доведено факт моральних страждань, не зазначено в чому саме вони полягають. Додатково відповідач звернула увагу заявлена позивачем сума, як відшкодування моральної шкоди є завищеною, та не відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі вказаного просила відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Станом на 23.02.2026 відповідь на відзив не надійшла. Позивач до суду не з`явився надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Єфремова Т.О. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АРСЕЛОР МІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», займаючи наступні посади: в період з 07.12.1966 по 24.11.1967 слюсар з ремонту у СПЦ №1 КМЗ «Криворіжсталь імені В.І.Леніна», з 24.11.1967 по 03.12.1970 черговий слюсар у СПЦ №1 КМЗ «Криворіжсталь імені В.І.Леніна», з 03.12.1970 по 01.04.1975 слюсар-провідник у СПЦ №1 КМЗ «Криворіжсталь імені В.І.Леніна», з 01.04.1975 по 16.01.1984 слюсар з ремонту металургійного устаткування (бригадир) у СПЦ №1 КМЗ «Криворіжсталь імені В.І.Леніна», з 16.01.1984 по 01.07.1988 слюсар з ремонту металургійного устаткування (бригадир) у СПЦ №1 КМК «Криворіжсталь імені В.І.Леніна», з 01.07.1988 по 08.01.1988 слюсар-ремонтник (бригадир) у СПЦ №1 КМК «Криворіжсталь імені В.І.Леніна», з 08.10.1988 по 31.03.1998 слюсар-ремонтник (бригадир) у СПЦ №1 КДГМК «Криворіжсталь», з 01.04.1998 по 01.04.1999 слюсар-ремонтник (бригадир) у СПЦ №1 КДЗ «Криворіжсталь-прокат», з 01.04.1999 по 08.04.2004 - слюсар-ремонтник (бригадир) у СПЦ №1 КДГМК «Криворіжсталь», з 08.04.2004 по 12.01.2006 - слюсар-ремонтник (бригадир) у СПЦ №1 ВАТ «Криворіжсталь», з 12.01.2006 по 11.05.2007 слюсар-ремонтник (бригадир) у СПЦ №1 ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», що підтверджується копією трудової книжки. Згідно із інформацією з акту розслідування хронічного професійного захворювання від 23.03.2010 встановлено, що причиною професійного захворювання став шум що перебільшував ГДР. Професійне захворювання виникло з таких обставин: КМЗ «Криворіжсталь», СПЦ №1 з 07.12.1966 по 24.11.1967 слюсар з ремонту, з 24.11.1967 по 03.12.1970 черговий слюсар, з 03.12.1970 по 01.04.1975 слюсар-провідник, з 01.04.1975 по 16.01.1984 слюсар з ремонту металургійного устаткування; КМК «Криворіжсталь», СПЦ №1 з 16.01.1984 по 01.07.1988 слюсар з ремонту металургійного устаткування, з 01.07.1988 по 08.10.1986 слюсар-ремонтник (бригадир); КДГМК «Криворіжсталь», СПЦ №1 з 08.10.1986 по 31.03.1989 слюсар-ремонтник (бригадир); КДЗ «Криворіжсталь-прокат», СПЦ №1 з 01.04.1998 по 01.04.1999 слюсар-ремонтник (бригадир), КДГМК «Криворіжсталь», СПЦ №1 з 01.04.1999 по 08.04.2004 слюсар-ремонтник (бригадир); ВАТ «Криворіжсталь», СПЦ №1 08.04.2004 по 12.01.2006 слюсар-ремонтник (бригадир); ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», СПЦ №1 з 12.01.2006 по 11.05.2007 слюсар-ремонтник (бригадир). Протягом зазначеного стажу підпадав під шкідливу дію виробничого шуму, що перебільшував ГРД, через недосконалість робочих місць. Рівень шуму 81-86 дБ А при ГРД 80 дБ А. Медичний висновок лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 12.04.2016, протокол №551 містить наступний висновок: Нейросенсорна приглухуватість другого ст. (з помірним зниженням слуху). Захворювання професійне (2010 р.). Ступінь проф. приглухуватості підвищена на підставі прогресуючого перебігу даного захворювання, даних аудіометричного обстеження хворого та висновку ЛОР лікаря. Працездатність: Пенсіонер. Інвалід ІІ групи за загальним захворюванням. Медичний висновок лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» про наявність хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.08.2023 №834 містить наступний висновок. Обгрунтування діагнозу професійного захворювання (отруєння): Ступінь нейросенсорної приглухуватості на обидва вуха підвищено до четвертого ст. на підставі негативної динаміки на аудіограмі, висновку ЛОР-лікаря: ШМ- AD=2м, AS=1м. Об-но: отоскопія- AD, AS барабана перетинка сіра, мутна, потовщена. Інші ЛОР органи без особливостей. На аудіограмі: симетричне ураження ЗСА. Д-з: Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість четвертого ступеня (з вираженим зниженням слуху) за класифікацією [PERSON] та Н.І. Пономарьової. Захворювання професійне (02.03.2010). Рішення про підтвердження раніше встановленого діагнозу хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.08.2023 №834. Згідно довідки МСЕК №002417 віл 21.04.2010 [PERSON] було встановлено другу групу інвалідності та визначено втрату 10% професійної працездатності безстроково. Згідно довідки МСЕК №016874 віл 06.06.2016 [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності та визначено втрату 15% професійної працездатності безстроково. [PERSON] періодично проходить лікування, що підтверджується наданими до матеріалів справи виписками з медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого та медичними висновками лікарської експертної комісії. З наведеного слідує, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки підставою виникнення професійного захворювання у позивача слугувало саме виконання ним трудових обов`язків значний період на підприємстві відповідача, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачені ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 1167 ЦК України - моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно п. 3 ч. 1 ст.268 ЦК України відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частинами 1, 3 статті 13 Закону України «Про охорону праці» визначено: роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 15 %, встановлення другої групи інвалідності безстроково, період роботи у відповідача в умовах впливу шкідливих факторів та, період знаходження у трудових відносинах з відповідачем, суд вважає необхідним визначити розмір компенсації у сумі 80 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Позивача згідно п.2 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Частина 1статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави у сумі 800 гривень.

Outcome: partial