Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] 12.10.2021 року звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.01.1999 року на Товарній біржі «Смарагд-Південь між [PERSON] та [PERSON] було укладено торговій біржовий контракт № 2770, за умовами якого відповідач продала, а позивач придбала 28/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , що складається із житлового будинку літ «А», загальною площею 131,5 кв.м, житловою площею 72,6 кв.м, будівель: літні кухні літ. «Б» та, «М», санвузол літ. «В», туалети літ. «Г», «К», «О», сараї «Ж», «Н», гараж «Д», споруди огорожі №№1-8. Вказаний торговий біржовий контракт, відповідно п. 9,10, був зареєстрований в ХДБТІ 28.01.1999 року за номером 8454 та за позивачем було здійснено державну реєстрацію права власності на підставі біржового контракту №2770 від 28.01.1999 року, 07.07.2003 року на 28/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . З відповідачем був проведений повний розрахунок, з 1999 року та до теперішнього часу позивач мешкає у зазначеному будинку. На теперішній час позивач не може реалізувати своє право власника щодо продажу вказаної частини житлового будинку, оскільки договір купівлі-продажу від 28.01.1999 року не був нотаріально посвідчений. На підставі викладеного, позивач просить визнати дійсним, укладений 28.01.1999 року між [PERSON] та [PERSON] на товарній біржі «Смарагд-Південь», торговий біржовий контракт № [NUMBER] щодо купівлі-продажу 28/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.11.2021 року відкрито провадження у справі до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. З 24.02.2022 року по 12.06.2023 року справи, що перебували у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області, не розглядалися у зв`язку з припиненням роботи Херсонського міського суду Херсонської області через військову агресію рф та відновленням процесуальної діяльності Херсонського міського суду Херсонської області з 12.06.2023 року (на підставі рішення ВРП від 30.05.2023 року). В ході інвентаризації справ Херсонського міського суду Херсонської області зазначена справа була знайдена та продовжено судовий розгляд. Ухвалою суду від 03.03.2026 року постановлено провести заочний розгляд справи. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, просив позовні вимоги задовольнити, позивач проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзив на позовну заяву відповідачем не надано. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280,281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 28.01.1999 року між [PERSON] та [PERSON] на Торговій біржі «Смарагд-Південь» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого продавець [PERSON] продала, а покупець [PERSON] придбала 28/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , та складається із житлового будинку літ «А», загальною площею 131,5 кв.м, житловою площею 72,6 кв.м, літньої кухні-сараю літ. «Б», санвузлу літ. «В», туалетів літ. «Г» та літ. «К», сараю літ «Ж», літньої кухні літ. «М», сараю літ. «Н», туалету літ. «О», гаражу літ «Д», споруди огорожі №№1,4,6,8, водопровід № 2,3,5, мостіння -1, що підтверджується торговим біржовим контрактом №2770 від 28.01.1999 року. Згідно до п.9 зазначений контракт підлягає реєстрації в БТІ, відповідно до вимог ст. 227 ЦК України та не підлягає подальшого нотаріального посвідчення (п. 10). Цей контракт складений у відповідності з вимогами, встановленими ст.15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний номер 2770 від 28.01.1999 року. 28.01.1999 року вказаний контракт був зареєстрований у Херсонському державному бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 8454 Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , [PERSON] належить на праві власності 28/100 частин житлового будинку, відповідно до Торгового біржового контракту №2770 від 28.01.1999 року, зареєстрованого на ТБ «Смарагд Південь» за р.№2770. Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером 110360111 від 11.01.2018 року вбачається, що [PERSON] є власником 28/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , що складається з житлового будинку літ. А, будівель: літні кухні літ. Б,М, санвузла літ В, туалетів літ Г,К,О, сараїв літ. Ж,Н, гаражу літ. Д, споруди 1-8. Право приватної спільної часткової власності зареєстровано 07.07.2003 року за реєстровим номером об`єкту нерухомого майна 1431441865101. Відповідно до листа приватного нотаріуса Ларічевої Н.А. від 26.07.2021 року, поданий [PERSON] для огляду на предмет вчинення правочину договір купівлі-продажу частки житлового будинку, укладений 28.01.1999 року між громадянами, не був нотаріально посвідчений, що суперечить ст. 227 ЦК України. Правочини, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, а згідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» лише не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. Таким чином, поданий [PERSON] для огляду на предмет вчинення правочину договір купівлі-продажу частки житлового будинку є таким, що не відповідає законодавству України, оскільки укладений із недодержанням вимоги щодо обов`язкового нотаріального посвідчення такого правочину. При підписанні контракту між позивачем та відповідачем було досягнуто всіх істотних умов договору купівлі продажу 28/100 частин житлового будинку та були виконані всі умови угоди, відповідач отримав грошові. Позивач проживає у придбаній частині житлового будинку з моменту купівлі, а саме з 1999 року, претензій зі сторони відповідача не надходило. Сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Право власності виникло у позивача з 07.07.2003 року. Згідно до статті 4 ЦПК України та статті 15 ЦК України, у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року визначає: щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно зі ст.227 ЦК УРСР, договір купівлі - продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК УРСР). Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що такий договір підлягає реєстрації у відповідному виконкомі органу місцевого самоврядування (або ж в МБТІ відносно міст та селищ міського типу). Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК УРСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторін, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно зі ст.12 Закону України «Про власність» від 7 лютого 1991 року за № 697-XII, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом. Згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі», не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю - продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Таким чином, реєстрація у Херсонському БТІ 28.01.1999 року за позивачем права власності на спірну частку житлового будинку на підставі торгового біржового контракту №2770, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на січень 1999 року не суперечило чинному законодавству. Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за N 1952-IV, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Судом встановлено, що між сторонами відбулася домовленість про купівлю-продаж 28/100 частин житлового будинку. В той же час, нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна не відбулося. Як встановлено судом, позивач як покупець повністю виконала умови договору купівлі - продажу 28/100 частин житлового будинку, сплатила за придбане майно визначену договором суму, та постійно проживає у ньому, контракт у відповідності з вимогами ч.2 ст.227 ЦК УРСР був зареєстрований в Херсонському БТІ. У передбаченому законом порядку угода купівлі - продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved