Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулось в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 383446-КС-002 від 08.10.2021 року в розмірі 13560 гривень 12 копійок, яка складається з: -заборгованості по кредиту в розмірі 7440 гривень 22 копійки; - заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 6119 гривень 90 копійок. Представник позивача погодився на заочний розгляд справи, про що вказав у позовній заяві. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв`язку з цим справа розглядається за правилами статей 280-284 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шляхом обміну електронними повідомленнями відповідач прийняв пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на укладення кредитного договору і внаслідок цього 08.10.2021 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 383446-КС-002 (а.с. 25-32). За умовами даного кредитного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» зобов`язувалось надати [PERSON] кредит в розмірі 15000 гривень строком на 24 тижні до 25.03.2022 року, а [PERSON] зобов?язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 0,86586679% за кожен день користування кредитом, які нараховуються на залишок заборгованості по кредиту. Комісія за надання кредиту становить 2250 гривень. Кредит надавався шляхом перерахування коштів на рахунок платіжної картки відповідача № [NUMBER] (а.с. 40). Кредитні кошти в розмірі 15000 гривень були перерахований відповідачу на його платіжну картку № [NUMBER] 08.10.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 41). 21.12.2021 року між позивачем та відповідачем, шляхом обміну електронними повідомленнями, була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору № 383446-КС-002 від 08.10.2021 року (а.с. 33-37). Відповідно до умов даної додаткової угоди сторони погодили, що станом на 21.12.2021 року заборгованість відповідача по кредиту становить 11965 гривень 08 копійок, заборгованість по процентах за користування кредитом 1591 гривня 70 копійок, заборгованість з комісії за надання кредиту 1208 гривень 54 копійки. Також даною угодою сторони погодили строк кредиту 229 днів (до 24.05.2022 року) та відсотки за користування кредитом: - з 21.12.2021 року по 04.01.2022 року 0,86586679% за день користування кредитом; - 05.01.2022 року - 0,86586679% за день користування кредитом. Зазначені вище електронні документи підписані [PERSON] електронним підписом одноразовими ідентифікаторами. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На підставі частини 1 та 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частини 1, 2 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно частини 1-4 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, провадження №61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, провадження №61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, провадження №61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договорів недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Враховуючи наведене між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] досягнуто домовленості у письмовій формі щодо розміру кредиту, процентної ставки, строку кредитування та інше. Як вбачається з розрахунку (а.с. 13-23), заборгованість відповідача за кредитним договором становить 13560 гривень 12 копійок, яка складається з: -заборгованості по кредиту в розмірі 7440 гривень 22 копійки; - заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 6119 гривень 90 копійок. Розмір заборгованості по кредиту та процентам розрахований відповідно до умов кредитного договору. Доказів сплати кредиту та процентів відповідач не надав. У зв`язку з цим суд позов задовольняє і стягує з відповідача на користь позивача вищевказану заборгованість. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved