Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий виклад позиції позивача Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (далі за текстом КП «Тернопільміськтеплокомуненерго») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01.12.2021 набув чинності публічний договір приєднання, що укладений між Споживачами послуг з постачання теплової енергії та гарячої води і надавачем послуг КП «Тернопільміськтеплокомуненерго». Договір опублікований на офіційному сайті КП «Тернопільміськтеплокомуненерго». Згідно з положеннями ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 633, 634 Цивільного кодексу України з 01.12.2021 між КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» та відповідачами вважається укладеним індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до умов цього договору КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» здійснює забезпечення тепловою енергією та гарячою водою квартири за адресою: [ADDRESS] . Нарахування за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії та постачання гарячої води здійснюється згідно з тарифами, встановленими рішеннями виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 827 від 05.11.2018, № 1105 від 01.12.2021 та № 1165 від 28.09.2023. Позивач зазначив, що в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором та надав відповідачам послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Відповідачі зобов`язання у частині оплати наданих послуг не виконали, внаслідок чого за період з 01.01.2019 до 01.11.2025 виникла заборгованість на загальну суму 57063,23 грн. За таких підстав позивач просить солідарно стягнути з відповідачів на користь КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії та постачання гарячої води у вказаному вище розмірі. 2. Стислий виклад заперечень відповідача Відповідачі не скористались наданим ст. 174, 178 ЦПК України правом та відзив із запереченнями проти позову до суду не подали. 3. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 30.01.2026 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання у справі на 25.02.2026 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 4. Процедура та позиції сторін 25.02.2026 у судове засідання уповноважений представник позивача КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» Яковенчук Б.І. не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Не заперечувала проти здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. 25.02.2026 у судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явилися без повідомлення про причини неявки. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідачів до суду не надходили. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд дійшов переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини, встановлені судом, та докази на їх підтвердження Відповідно до довідки КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» від 30.10.2025 за адресою: [ADDRESS] з 04.04.2016 зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 01.11.2021 на офіційному сайті КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» опубліковане повідомлення для споживачів про те, що з 01.12.2021 вступають у дію публічні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, що також опубліковані на сайті КП «Тернопільміськтеплокомуненерго». Згідно з актами подачі теплоносія на ввід внутрішньо будинкової системи опалення будинку від 22.10.2018, 29.10.2019, 16.10.2020, 12.10.2021 та згідно з актами про запуск системи опалення в роботу в опалювальний період від 04.11.2022, 17.10.2023, 16.10.2024, 19.10.2025 в опалювальний період з 2018 року до 2026 року КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» проведений запуск системи опалення у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до виписки з особового рахунку № [NUMBER] за період з 01.01.2019 до 31.10.2025 за адресою: [ADDRESS] виникла заборгованість у сумі 57063,23 грн. Згідно з довідкою про оплату по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.07.2021 до 31.10.2025 оплату споживача з банку без призначення платежу на загальну суму 13744 грн зараховано на погашення залишку, що існував станом на 01.01.2019, та на нарахування за даний період. 20.10.2025 на адресу відповідачів позивачем надіслане повідомлення № 2387/17/212 про наявність станом на 01.10.2025 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води та необхідність сплатити зазначену заборгованість впродовж 15 днів. 2. Норми права, які застосував суд Частини 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Частина 1 ст. 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з наданням послуг централізованого опалення, постачання теплової енергії та постачання гарячої води, та регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» та іншими нормативно-правовими актами України. Так, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач) (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Виконавець послуги з постачання гарячої води повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, температури та величини тиску. Параметри якості гарячої води повинні відповідати встановленим законодавством вимогам (ч. 2, 3 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За змістом ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. 3. Оцінка доказів та мотиви, з яких виходить суд Суд встановив, що між КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» та відповідачами склались фактичні договірні відносини, за якими позивачем були надані послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії та постачання гарячої води, а відповідачі ці послуги прийняли та зобов`язувались здійснювати їх оплату. Верховний Суд у постанові від 18.03.2019 у справі № 210/5796/16-ц виклав правовий висновок, згідно з яким споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. При цьому суд виходить з того, що квартира, у якій проживають відповідачі, розташована у багатоквартирному будинку і підключена до єдиної мережі централізованого опалення, безперервну роботу і обслуговування якої забезпечує позивач. Комунальні послуги у спірний період надавалися позивачем і споживалися відповідачами. З приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі із скаргами та заявами не зверталися. Факт отримання вказаних послуг відповідачами не спростований. Докази того, що у квартирі відсутнє (відключене у встановленому порядку) централізоване опалення, суду не надані. Поряд з цим відповідачі неналежним чином виконували зобов`язання щодо оплати наданих позивачем комунальних послуг. Пункт 36 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії визначає, що під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу. У разі якщо споживачем не визначено розрахунковий період або коли за зазначений період виникла переплата, виконавець має право зарахувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу. Станом на 01.01.2019 у відповідачів була наявна заборгованість за оплату послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії та постачання гарячої води у сумі 12991,69 грн. Також за спірний період відповідачі здійснили оплату з банку без призначення платежу на загальну суму 13744 грн, які позивач правомірно відповідно до умов договору зарахував на погашення залишку заборгованості, що існував станом на 01.01.2019. Розмір заборгованості відповідачів за надані позивачем послуги за період з 01.01.2019 до 31.10.2025 становить 57063,23 грн (32487,07 грн (нараховано за теплову енергію) + 25328,47 грн (нараховано за гарячу воду) + 12991,69 грн (сальдо) 13744 грн (сплачено без призначення платежу) = 57063,23 грн). Разом з тим така заборгованість відповідачами сплачена не була. Докази зворотного суду не надані. ІІІ. Висновки суду щодо заявлених вимог З урахуванням викладеного суд встановив порушення відповідачами майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом солідарного стягнення з відповідачів на користь КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з 01.01.2019 до 31.10.2025 у сумі 57063,23 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. IV. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 3328 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 155 від 20.01.2026. Сплачений судовий збір підлягає стягненню у рівних частинах з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved