Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» у листопаді 2024 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 16311,38 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.10.2021 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , допустив зіткнення з транспортним засобом «Geely», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 022011-2310-2242519. 11.10.2021 року представником ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» було проведено огляд транспортного засобу марки «Geely», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , за результатами чого складає відповідний акт. Згідно розрахунку № 42935/21 суми страхового відшкодування від 23.11.2021 року, в результаті дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно шкоду власнику транспортного засобу Geely МК1.5L, державний реєстраційний номер [NUMBER] у загальному розмірі 16311,38 грн. 26.11.2021 року ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» було складено страховий акт № 42935/21, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 16311,38 грн. Того ж дня на підставі Акту № 42935/21 від 26.11.2021 року ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» сплатила на користь [PERSON] суму страхового відшкодування за спричинені [PERSON] збитки в загальному розмірі 16311,38 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 13370 від 26.11.2021 року. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.12.2021 року у справі про адміністративне правопорушення № 766/19525/21 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Оскільки в [PERSON] відсутнє право на керування транспортними засобами, що є порушенням умов страхування, 22.01.2024 року за вих. № 42935/ІНС ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» направлено на адресу відповідача претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу, яку було проігноровано. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.12.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, шляхом неодноразового направлення судових повісток про виклик до суду за останньою відомою адресою реєстрації місця проживання відповідача та їх опублікування на офіційному веб-сайті Судової влади України. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору відповідач не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280,281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судомне встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. За правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Судом встановлено, що 08.10.2021 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Geely», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на момент настання події була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АП/2242519. 11.10.2021 року [PERSON] , власник пошкодженого транспортного засобу марки «Geely», державний реєстраційний номер [NUMBER] , звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду за участю транспортного засобу, власник якого може бути визнаний потерпілою особою, а також заявою про страхове відшкодування. Того ж дня представником ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» проведено огляд транспортного засобу марки «Geely», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , за результатами якого складено відповідний акт. Згідно з розрахунком № 42935/21 від 23.11.2021 року, розмір шкоди, завданої власнику транспортного засобу Geely МК1.5L, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 16 311,38 грн. 26.11.2021 року ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» складено страховий акт № 42935/21, відповідно до якого визначено суму страхового відшкодування у розмірі 16 311,38 грн. На підставі зазначеного акта того ж дня позивач здійснив виплату страхового відшкодування [PERSON] у вказаному розмірі, що підтверджується платіжною інструкцією № 13370 від 26.11.2021 року. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.12.2021 року по справі № 766/19525/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] не мав права на керування транспортними засобами, що є порушенням умов страхування. У зв`язку з цим 22.01.2024 року за вих. № 42935/ІНС ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» направлено відповідачу претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу, яка залишена без задоволення. Вказані обставини підтверджуються відповіддю Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ за вих. № 31/24592-24700 від 21.08.2024 року, згідно з якою у [PERSON] , [INFO] , посвідчення водія відсутнє. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно пп. «б» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин та звернення позивачем до суду із позовною заявою), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Нормами ст. 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до ст.ст. 76-77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частинами 1, 7 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов законний, обґрунтований і підлягає задоволенню з підстав зазначених вище. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Оскільки ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 16 311,38 грн. у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, спричиненою з вини [PERSON] , який керував транспортним засобом без права на керування, у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача. Відтак, [PERSON] як особа, відповідальна за заподіяну шкоду, зобов`язаний відшкодувати ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 16 311,38 грн., а, отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, згідно платіжної інструкції № 18484 від 24.09.2024 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. З урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення в рахунок відшкодування судового збору зазначена сума.

Outcome: approved