Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - Відповідач) заборгованість за кредитним договором у розмірі 177 093,23 грн. Позов обгрунтований тим, що 11 серпня 2021 року Відповідач звернувся до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг. Того ж дня шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту Банк прийняв пропозицію Відповідача на укладення Угоди про надання споживчого кредиту із наступними основними умовами: сума встановленої кредитної лінії на дату укладення договору -189 000 грн; процентна ставка - 35,99 % річних, тип ставки - фіксована; порядок повернення кредиту - щомісячно, не менше 5% суми заборгованості, мінімум 50 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, тоді як Відповідач ухиляється від їх виконання. Позивач просить стягнути заборгованість по кредиту, яка становить 183 990,74 грн, а також судові витрати. Розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Ухвалою суду від 11.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 21.01.2026, сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи. Через канцелярію суду 05.01.2021 Відповідач надав відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив з наступних підстав. Відповідач стверджує, що надані позивачем АТ «Сенс Банк» докази не доводять, що 11 серпня 2021 року відповідач дійсно отримав кредит в розмірі та на умовах, про які стверджує позивач АТ «Сенс Банк» у позовній заяві. Також він не отримував вимогу про усунення порушень умов кредитування від 10.10.2025, а у описі вкладення до рекомендованого листа зазначено не його номер телефону. Крім того, Позивачем надана довідка про ідентифікацію, яка складена фахівцем АТ «Сенс Банк» і логічно, що цей документ має бути складений до моменту укладання кредитного договору, натомість цей документ створений на бланку АТ «Сенс Банк», при цьому, як стверджує сам позивач, що кредитний договір був укладений з АТ «Альфа-Банк». При цьому, позивач у позовній заяві у першому абзаці зазначає, що 12.08.2022 відбулась зміна найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс-Банк», тому є всі підстави стверджувати, що цей документ вже створений після 11.08.2021. Документ не містить дати, коли створений. 21 січня 2026 року судом закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Через канцелярію суду 03.03.2025 надійшло письмове пояснення Відповідача, яке суд не враховує при ухваленні рішення оскільки положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. До визначеного 174 ЦПК України переліку заяв по суті справи письмове пояснення відповідача, якщо воно не стосується виключно процесуальних питань, не відносяться, а тому залишається судом без розгляду. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав, наведених у відзиві на позов. Відповідач, крім того, пояснив, що він з 2005 року був клієнтом «Укрсоцбанку», а потім «Альфа-банку», правонаступником яких є Позивач, що пояснює наявність у банку його персональних даних. У Відповідача було відкрито близько 5 банківських карток. Відповідач ніколи не мав ніяких заборгованостей перед банком, тому був здивований, коли від працівників Позивача йому стало відомо про наявність боргу. Під час комунікації з банківськими працівниками, Відповідач просив чітко пояснити та надати документи, на підставі яких виникла заборгованість, проте таких документів надано не було. Долучені до позовної заяви документи, Позивач вважає не належними та не достовірними, такими, шо не підтверджують виникнення між ним і банком кредитних правовідносин, створеними самим банком та спрямованими на безпідставне покладення на нього неіснуючого кредитного зобов`язання. Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як зазначено у позовній заяві, 11.08.2021 Відповідач через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (який було розміщено на сайті Банку: www.alfabank.ua; архівна версія договору, яка була чинною на дату укладення сторонами угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною). Шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту Банк прийняв пропозицію Відповідача (а.с.12 зворот-13). Також до матеріалів справи долучено копію Паспорта споживчого кредиту (а.с. 11-12), засвідченого підписом уповноваженої особи АТ «Альфа-Банк», печаткою банку, із зазначенням у графі підпис споживача: «1266», ПІБ - [PERSON] . В Паспорті вказані основні умови кредитування, а саме: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту - «RED», мета кредиту - для особистих потреб; опис послуги - надання Банком послуг з обслуговування кредитної картки, а також надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, протягом строку дії якої після повернення наданого кредиту або його частини, Банк здійснює подальше кредитування у межах її ліміту шляхом надання траншів. Для можливості встановлення відновлювальної кредитної лінії та надання кредиту, Банк на підставі поданих Позичальником документів та цієї Угоди відкриває поточний рахунок, операції за яким можуть здійснювались з використанням електронних платіжних засобів. Такий рахунок, окрім наведеного, призначено для зберігання грошей і здійснення розрахунково- касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору та вимог законодавства України; ліміт кредитної лінії (максимальна сума кредиту) - 200 000,00 грн; сума встановленої кредитної лінії на дату укладення договору - 189 000 грн; процентна ставка - для торгових операцій та/або для операцій зняття готівки у розмірі 35,99%; тип процентної ставки - фіксована; тип картки - MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту - щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» (а.с. 22-24). Згідно з довідкою про ідентифікацію АТ «Сенс Банк» (а.с. 14) підтверджено, що клієнт [PERSON] ідентифікований АТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») відповідно до приписів Закону України «Про електронну комерцію та електронні довірчі послуги». Підписання угоди № 631756210 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії здійснено аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, який позичальник отримав у вигляді смс-коду, надісланого на телефон. Код підтвердження 1266, дата відправлення - 11.08.2021, номер телефону - [NUMBER] . Відповідно до виписки з рахунку приватного клієнта № 418310-2025/0609 за розрахунковий період з 11.08.2021 по 02.06.2025 по основному розрахунковому рахунку [NUMBER] , 11.08.2021 одержувачу [PERSON] збільшено кредитний ліміт до 189000,00 грн (а.с. 15-17). 30 серпня 2021 здійснено зарахування коштів з картки на картку у розмірі 137100 грн. У подальшому по рахунку здійснювалися трансакції, зокрема щодо щомісячного погашення кредитної заборгованості. Згідно з розрахунком заборгованості Відповідача за кредитом по угоді № 631756210, здійсненим Позивачем, станом на 02.06.2025 така заборгованість становить 183 990,74 грн, з яких: 26 664,45 грн - прострочене тіло кредиту, 79 728,25 грн - тіло кредиту, 77 598,04 грн - відсотки за користування кредитом (а.с. 9). Позивач 10.10.2025 направив Відповідачу вимогу № 4677343 про усунення порушень та погашення заборгованості в розмірі простроченого боргу 186109,35 грн, про що свідчать опис поштового вкладення АТ «Укрпошта» від 18.10.2025 та Список №1 згрупованих поштових відправлень (а.с. 18 зворот-19). Надавши оцінку заявам сторін по суті справи, заслухавши доводи сторони відповідача та дослідивши письмові докази, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок нарахування процентів визначається ст. 1048 ЦК України, згідно з ч. 1 якої, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з ч. 6 ст. 11Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін- пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61- 16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження №61- 18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. За положеннями ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачу при пред`явленні вказаного позову необхідно було довести факти укладення кредитного договору, перерахування коштів позичальнику на підставі такого договору, неналежного виконання позичальником умов договору, виникнення права вимоги до Відповідача. Суд доходить висновку, що указані факти не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами. Позивач АТ «Сенс Банк» у своїй позовній заяві стверджує, що 11 серпня 2021 року [PERSON] через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank», звернувся до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Банк прийняв пропозицію відповідача. Таким чином, 11 серпня 2021 року між банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа¬Банк». Натомість належних та допустимих доказів на підтвердження укладення між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] вищевказаного позивачем АТ «Сенс Банк» договору, не надано. Акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії не містить дати його підписання головою Правління АТ «Акцент-Банк», тобто не містить відомостей про дату прийняття АТ «Акцент-Банк» пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, при цьому підстави вважати, що такий Акцепт був підписаний саме 11 серпня 2021 року, відсутні. Крім того, пропозицію Анкету-заяву (оферта) [PERSON] , про яку зазначено у вищевказаному Акцепті, яка адресована AT «Альфа-Банк» та в якій відповідач виявив бажання укласти з АТ «Альфа-Банк», до матеріалів цивільної справи не додано. Ненадання Позивачем AT «Сенс Банк» пропозиції (оферти) Відповідача укласти з АТ «Альфа-Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії унеможливлює встановлення істотних умов договору, які викладені в такій пропозиції відповідача та ці істотні умови договору є аналогічними істотним умовам, які викладені у Акцепті АТ «Альфа-Банк» пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, який при цьому поданий до суду не у повному обсязі та без зазначення його дати. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Щодо посилання Позивача на те, що пропозиція на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», була розміщена на сайті Банку: www.alfabank.ua, а архівна версія договору, яка була чинною на дату укладення сторонами угоди, розміщена за посиланням: http://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною, суд зазначає, що Акцепт АТ «Альфа-Банк» пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яким АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновленої лінії, не містить дати як самого Акцепту, так і дати звернення відповідача з вказаною пропозицією, що об`єктивно унеможливлює встановити, яка саме пропозиція на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що розміщена на сайті Банку: www.alfabank.ua, а архівна версія договору розміщена за посиланням: http://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi, була чинною на дату звернення відповідача до АТ «Альфа-Банк» з такою пропозицією та які були викладені в ній істотні умови договору. Розділом 2 «Умови обслуговування кредитної картки» вищевказаного Акцепту передбачено, що «клієнту відкрито поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні. Реквізити Рахунку будуть повідомлені Клієнту окремо. Для клієнта випущена міжнародна платіжна карта MasterCard DEBIT WORLD строком дії 5 (п`ять років) з моменту випуску», а також під змістом цього Акцепту зазначено, що «Угода направлена/надана Позичальнику у спосіб, обраний останнім у Оферті на укладення цієї Угоди», при цьому жодних доказів виконання АТ «Альфа-Банк» вищевказаних своїх зобов`язань, а саме повідомлення відповідачу реквізитів поточного рахунку, який мав бути відкритий йому в АТ «Альфа-Банк», випуску останнім для відповідача міжнародної платіжної картки, а також направлення/надання відповідачу Угоди, позивачем АТ «Сенс Банк» не надано. Позивачем надана довідка про ідентифікацію, яка складена фахівцем АТ «Сенс Банк» і створена на бланку АТ «Сенс Банк», при цьому, як стверджує сам Позивач, що кредитний договір був укладений з АТ «Альфа-Банк» та зміна найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс-Банк» відбулась лише 12.08.2022, тому очевидно, що цей документ створений після 11.08.2021. Згідно Витягу з Порядку використання електронного підпису та електронної печатки при здійсненні електронного документообігу АТ «Сенс-Банк», пункту 6.2 Процес створення Паперової копії електронного документа обов`язково включає перевірку ЕП створювачем копії, відповідно до правил розділу 3 цього Витягу з Порядку, також візуальна форма електронного документа повинна співпадати з встановленою формою паперового документа з відповідним відображенням усіх визначених атрибутів, а також: підпису, посади, власного імені та прізвища Підписувача, дати і часу створення, даних сертифікату особи, яка підписала документ. Крім того, у довідці про ідентифікацію, яка складена фахівцем АТ «Сенс Банк», зазначено, що ця довідка підтверджує, що клієнт ідентифікований АТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») відповідно до приписів Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Згідно з умовами Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (архівна версія публічної пропозиції, яка була чинною на дату укладення сторонами угоди, розміщена за посиланням: http://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною) клієнт ініціював процес активації картки із використанням Системи «Інтернет-сервісу «My Alfa-bank» та отримав від Банку ОТП-пароль аналог ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (комбінація цифр у вигляді смс- коду). Підписання угоди №631756210 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа¬Банк», позичальником здійснено ОТП-паролем аналогом ЕПЦ у формі одноразового ідентифікатора (комбінація цифр у вигляді смс-коду). Однак, до матеріалів справи не додана угода №631756210 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», про підписання якої зазначено у вищевказаній довідці про ідентифікацію, а так само не надано доказів як надання відповідачем згоди на оформлення йому картки та оформлення АТ «Альфа-Банк» такої картки на ім`я відповідача. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, електронним підписом одноразовим ідентифікатором «1266» підписано виключно Довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та Паспорт споживчого кредиту . Верховний Суд у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 акцентує увагу на необхідності розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитедавця по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За таких обставин Верховний Суд вбачає наявні підстави для відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі №313/346/20 та від 26 грудня 2019 року у справі №467/555/19 про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Таким чином, Паспорт споживчого кредиту є способом інформування банком позичальника про умови кредитування, натомість не є частиною договору про споживчий кредит та в ньому не висвітлюється воля сторін договору та його змісту, внаслідок чого не може бути прийнятим судом до уваги як доказ укладення між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем 11 серпня 2021 року кредитного договору, заборгованість за яким позивач АТ «Сенс Банк», як правонаступник АТ «Альфа-Банк», просить суд стягнути з відповідача на його користь. Суд також зазначає, що долучена позивачем до позовної заяви довідка про систему гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 10) не є доказом укладення договору, а лише підтверджує участь АТ «Альфа-Банк» в цій системі та гарантію повернення коштів. Виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23 вересня 2019 року у справі №910/10254/18, від 19 лютого 2020 року у справі №910/16143/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 21 вересня 2022 року у справі №381/1647/21, від 07 грудня 2022 року у справі №298/825/15-ц). Суд вважає, що наявна в матеріалах справи виписка АТ «Сенс Банк» по рахунку [PERSON] є належним доказом користування Відповідачем коштами кредитної лінії, відкритої у банку, зокрема здійснення фінансових транзакцій по рахунку щодо закупівлі товарів на загальну суму 389 414,58 грн. При цьому, указана виписка не може вважатися належним доказом надання кредиту саме на підставі вказаного Позивачем АТ «Сенс Банк» кредитного договору, який датований 11 серпня 2021 року. Також відсутня можливість перевірити заборгованість, яка утворилась в результаті неналежного виконання Відповідачем умов вказаного договору, враховуючи, що діюча редакція на час укладення договору не була долучена до матеріалів справи та незрозуміло яка саме редакція була актуальною, а тому підстави для нарахування та списання банком процентів на прострочену заборгованість банком не доведені. Суд також звертає увагу, що згідно з випискою загальна сума погашень по кредиту за період з 11.08.2021 по 02.06.2025 перевищує суму закупівлі товарів (389 414,58 грн), а тому випискою підтверджується повернення банку тіла кредиту, що складається із загальної суми використаних Відповідачем кредитних коштів. Таким чином, позивачем АТ «Сенс Банк» не доведено належними та допустимими доказами факт укладення 11 серпня 2021 року між АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та [PERSON] кредитного договору, відкриття АТ «Альфа-Банк» на підставі такого договору відповідачу рахунку, випуску та надання на підставі цього договору відповідачу платіжної картки, які викладені в Публічній пропозиції АТ «Альфа-Банк», що розміщена на веб-сайтах АТ «Альфа-Банк» та АТ «Сенс Банк», на які посилається позивач АТ «Сенс Банк» у позовній заяві. Загальний розмір отриманих Відповідачем коштів було ним банку повернуто, а правомірність нарахування та стягнення процентів за користування кредитом, комісій та інших платежів Позивачем не доведена. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки у задоволенні позовних вимог Позивача необхідно відмовити, а сторона Відповідача про стягнення на свою користь судових витрат не заявляла, понесені сторонами судові витрати суд залишає за ними.

Outcome: dismissed