Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

У листопаді 2025 року до суду надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СІТІ КОЛЕКТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначає, що 12.03.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Договір №3525044 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Договір був підписаний відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є належним способом підписання електронного правочину. Згідно з умовами договору первісний кредитор надав [PERSON] кредит у сумі 20 000 грн строком на 359 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. Факт надання кредитних коштів підтверджується платіжними документами. [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 26.10.2023 право вимоги за кредитним договором було відступлено ТОВ «ФК ПРОФІТ» на підставі договору факторингу, а 09.09.2025 - ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ». Таким чином, позивач є належним кредитором у зобов`язанні. З урахуванням викладеного, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 12.02.2026 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.03.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір №3525044 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями. Укладення договору відбулося через інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця після ідентифікації та верифікації відповідача із використанням системи BankID НБУ. Акцепт умов договору здійснено відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ має юридичну силу та є належним доказом укладення правочину. Отже, суд дійшов висновку, що кредитний договір укладено у письмовій формі та є чинним. Згідно з умовами договору кредитодавець надав відповідачу кредит у сумі 20 000 грн строком на 359 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. Факт перерахування коштів на банківську картку відповідача підтверджується платіжними документами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася прострочена заборгованість. Відповідно до статей 509, 526, 530, 610, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений договором строк, а порушення грошового зобов`язання є підставою для стягнення заборгованості у судовому порядку. Судом також встановлено, що право вимоги за кредитним договором було відступлено: 26.10.2023 - від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФК ПРОФІТ», а 09.09.2025 - до ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» на підставі договорів факторингу. Відповідно до ст. 512, 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні без згоди боржника. Надані позивачем документи підтверджують набуття ним статусу належного кредитора. З наданого розрахунку вбачається, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором становить 101 600 грн, з яких 20 000 грн - тіло кредиту, 81 600 грн - нараховані проценти. Розрахунок відповідає умовам договору та вимогам закону, доказів його спростування відповідач суду не надав. Відповідно до ст. 526, 1049, 1050, 625 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, а боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Суд встановив, що: кредитні кошти були надані; відповідач зобов`язання порушив; розрахунок заборгованості є обґрунтованим та підтвердженим документально. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови договору. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором. Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, а позивач довів наявність та розмір заборгованості належними і допустимими доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 101600,00 грн. Судом встановлено, що строк повернення кредиту настав, однак заборгованість Відповідачем не погашена, що підтверджує обґрунтованість заявлених позовних вимог. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідач своїм правом на подання доказів не скористалася. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СІТІ КОЛЕКТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з Відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, що відповідатимуть принципу розумності та пропорційності.

Outcome: approved