Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус України» та [PERSON] укладений кредитний договір №8576622 від 16.12.2024, за яким надав позичальнику кредит у розмірі 10000 грн. На підставі договору факторингу №120920, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄАПБ», до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №8576622. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №8576622 в загальному розмірі 27000 грн, з яких: 10000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 12000 грн заборгованість за відсотками, 5000 грн сума заборгованості за пенею, штрафами та судові витрати. Відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що свої вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Встановлено, що 16.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладений договір позики №8576622 за яким надав позичальнику кредит в розмірі 10000 грн строком на 360 дні, з стандартною процентною ставкою 1,00% в день та зниженою процентною ставкою 0,01 %. Кредитний договір №8576622 від 16.12.2024 підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1931 (а.с. 16). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Таким чином, вищезазначений договір, укладений за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронними договорами, та вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. На підставі договору факторингу №12092025 від 12.09.2025 укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄАПБ» та акту прийому-передачі реєстру боржників до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №8576622 від 16.12.2024 (а.с.25-30) . Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №12092025 від 12.09.2025 за кредитним договором №8576622 від 16.12.2024 боржником є [PERSON] заборгованість становить 27000 грн (а.с.32). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №8576622 від 16.12.2024 за [PERSON] рахується заборгованість в сумі 27000 грн, з яких: 10000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 12000 грн заборгованість за відсотками, 5000 грн сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с. 21-23). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно , які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а згідно з п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення. Щодо посилань позивача про стягнення заборгованості за нарахованими штрафами відповідно договору № 8576622 від 16.12.2024 в розмірі 5000 грн слід зазначити таке. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу. Відтак суд відхилив позовні вимоги банку про стягнення з позичальника пені, нарахованої кредитором за прострочення виконання договірних зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у погоджені строки. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача 22000 грн заборгованості за тілом кредиту та відсотків; в іншій частині позову слід відмовити за безпідставністю. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 27000 грн.; позов задоволений на суму 22000 грн. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 2467,21 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial