Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У червні 2025 року до суду звернулося ПАТ «СК «Арсенал Страхування» з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «СК «Арсенал Страхування» різницю невідкодованої майнової шкоди в розмірі 83930,90 грн. та судові витрати у сумі 3028,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.03.2017 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «УЛФ Фінанс» було укладено Генеральний договір страхування наземного транспорту №140/17-Т/Ц2. Згідно страхового свідоцтва №53/24-Т/П-2169 від 07.02.2021 року щодо страхування відповідного переліку транспортних засобів, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки Рено Дастер, д.н.з. [NUMBER] його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 11.04.2024 року в м. Кременчук, проспекту Лесі Українка, б. 120, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Рено Дастер, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобіля Фольксваген ЛТ д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля Фольксваген ЛТ д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , що підтверджується постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука, справа №524/4099/24 та довідкою НПУ. Внаслідок даної ДТП автомобілю Рено Дастер, д.н.з. [NUMBER] були спричинені механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Рено Дастер, д.н.з. [NUMBER] склала 243930,90 грн. На підставі умов договору ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало витрати на ремонт автомобіля на рахунок СТО ФОП [PERSON] кошти в розмірі 102504,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією 21948156 від 06.05.2024 року та на рахунок ТОВ «Соллі Плюс. Кременчук» кошти в розмірі 141426,90 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 21948201 від 06.05.2024 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність автомобіля Фольксваген ЛТ д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПАТ СК «Інтер-Поліс», страховий поліс № ЕР-214793514, тому на ПАТ СК «Інтер-поліс» покладається обов`язок в сплаті суми страхового відшкодування на рахунок ПрАТ СК «Аренал Страхування» в розмірі 160000,00 грн., тому з відповідача необхідно стягнути різницю суми в розмірі 83930, 90 грн. (243930,90-160000,00). 23.08.2024 року позивачем направлено відповідачу [PERSON] досудову претензію, проте добровільно відшкодувати заподіяний збиток відповідач не бажає. Ухвалою судді від 03 вересня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, залучено сторони до участі у справі та третіх осіб. У судове засідання представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування»» не прибув, просив справу розглянути за відсутності представника позивача, позов підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що зазначив у письмовій заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 22 жовтня 2025 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якій заперечував щодо позовних вимог, просив в задоволенні позову відмовити. Крім того просив суд в разі задоволення позовних вимог розстрочити виконання рішення на 10 місяців. Представники реті особи ПАТ «СК «Інтер-Поліс» та ТОВ «УЛФ-Фінанс», третя особа [PERSON] , у судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів. Статтею 14 ЦПК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом достовірно встановлено, 17.03.2017 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «УЛФ Фінанс» було укладено Генеральний договір страхування наземного транспорту №140/17-Т/Ц2. Згідно страхового свідоцтва №53/24-Т/П-2169 від 07.02.2021 року щодо страхування відповідного переліку транспортних засобів, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки Рено Дастер, д.н.з. [NUMBER] його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 11.04.2024 року в м. Кременчук, проспекту Лесі Українка, б. 120, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Рено Дастер, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобіля Фольксваген ЛТ д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР відповідачем як водієм автомобіля Фольксваген ЛТ д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , що підтверджується постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука, справа №524/4099/24 та довідкою НПУ. Внаслідок даної ДТП автомобілю Рено Дастер, д.н.з. [NUMBER] були спричинені механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Рено Дастер, д.н.з. [NUMBER] склала 243930,90 грн. На підставі умов договору ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало витрати на ремонт автомобіля на рахунок СТО ФОП [PERSON] кошти в розмірі 102504,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією 21948156 від 06.05.2024 року та на рахунок ТОВ «Соллі Плюс. Кременчук» кошти в розмірі 141426,90 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 21948201 від 06.05.2024 року. У ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як визначено у ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того суд звертає увагу на правову позицію ВС у складі КЦС, яка відображена у постанові від 22.04.2021 р. у справі № 759/7787/19, щодо застосування ст. 1194 ЦК України, а саме: правильним є стягнення із винного водія (роботодавця) різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов?язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов?язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов?язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки цивільно-правова відповідальність автомобіля Фольксваген ЛТ д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПАТ СК «Інтер-Поліс», страховий поліс № ЕР-214793514, ліміт за шкоду майну - 160000 грн., франшиза 0 грн., останнє компенсувало суму страхового відшкодування на рахунок ПрАТ СК «Аренал Страхування» в розмірі 160000,00 грн. Тому з відповідача необхідно стягнути різницю суми в розмірі 83930, 90 грн. (243930,90-160000,00). 23.08.2024 року позивачем направлено відповідачу [PERSON] досудову претензію, проте добровільно відшкодувати заподіяний збиток відповідач не бажає. Щодо вирішення клопотання відповідача [PERSON] , яке було подано разом з відзивом на позовну заяву, про розстрочку виконання рішення, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Згідно з ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Як усвтановлено у ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідно до ч. 5ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. Отже, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10постанови від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду. У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст.435ЦПК України і ст.33Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Тобто, такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін. Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає, що відповідач передчасно заявляє дане клопотання, крім того не надано доказів випадку винятковості, який відповідно до вимог ст.435ЦПК України є обов`язковою умовою для розстрочення виконання рішення суду, а матеріальне становище не має характеру особливої або виняткової обставини. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, тому з відповідача підлягають відшкодуванню кошти в розмірі 83930,90 грн.. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Враховуючи факт задоволення судом позовних вимог у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у повернення сплаченого судового збору у зазначеному розмірі. Сторони не заявляли про понесення ними будь-яких інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: approved