Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

І. Короткий виклад обставин справи та правова позиція позивача [PERSON] , 27.01.2026 року (вх. № 2046) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова (документ сформований в системі «Електронний суд» 27.01.2026 року) з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій просить суд: -розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 20.06.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 210, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони уклали шлюб 20.06.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що складено актовий запис № 210 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що останнім часом подружні відносини між сторонами фактично припинені, втрачено взаєморозуміння та взаємоповагу, між сторонами виникають постійні конфлікти, спільне господарство не ведеться, кожен із подружжя проживає окремо та має самостійні інтереси. На думку позивача, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх відносин є неможливим, а збереження шлюбу суперечить його інтересам. У зв`язку з наведеним позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами (а.с. 1-2). ІІ. Рух справи в суді Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2026 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Галайко Н. М. (а.с. 16). Судом у порядку ч. 8 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) отримано відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2283321, 2283336 від 28.01.2026 року про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача та позивача у справі (а.с. 17, 18). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30.01.2026 року позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками (а.с. 19-20). 02.02.2026 року (вх. № 2617) від позивача до суду надійшла письмова заява (документ сформований в системі «Електронний суд» 02.02.2026 року) про усунення недоліків позовної заяви з додатками (а.с. 22, 23, 24-26, 27, 28, 29, 30, 31-32, 33). 03.02.2026 року (вх. № 2687) від позивача на поштову адресу суду надійшла письмова заява про долучення документів до матеріалів справи з додатками (а.с. 34, 35). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.02.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 36-37). ІІІ. Щодо правової позиції відповідача У вказаний строк відповідач не надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. Так, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Однак суд приймає до уваги, що матеріали справи містять письмову заяву [PERSON] від 16.02.0226 року (вх. № 29079) про визнання позову. Окремо вказано, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, просить суд не надавати строк на примирення, оскільки спільні відносини повністю припинені. IV. Позиція суду Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Так, у матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. Встановлені судом фактичні обставини справи Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , стверджується, що сторони знаходяться у шлюбі з 20.06.2015 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 210 (а.с. 35). Копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , актовий запис № 653 (а.с. 27). Копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що у сторін [INFO] народився син [PERSON] , актовий запис № 22 (а.с. 28). Позивач стверджує, що шлюбні відносини між подружжям припинилися, сімейні відносини сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Окремо, суд враховує, що 12.02.2026 року (вх. № 3492) позивач подав письмову заяву (документ сформований в системі «Електронний суд» 11.02.2026 року) якою повідомив, що вимоги заяви підтримує в повному обсязі, вважає, що відсутні підстави застосування заходів примирення, строк на примирення просить не надавати (а.с. 40). Так, сторони не виявили бажання примиритись. Відповідач заперечень щодо позовних вимог не подала та визнала їх в цілому. Також, до матеріалів позовної заяви долучено копії: паспорта громадянина України [PERSON] та картки платника податків (а.с. 24-26), свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 29), опису вкладення до цінного листа, накладної від 02.02.2026 року, фіскального чека від 02.02.2026 року (а.с. 30), паспорта громадянки України [PERSON] та картки платника податків (а.с. 31-32, 33). VІ. Застосоване законодавство та мотиви прийняття рішення судом Частиною 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Окрім цього, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеною у постанові № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) від 15.01.2020 року. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти такого, суд приймає до уваги позицію відповідача про визнання позову і її бажання розірвати шлюб, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, збереження шлюбу є неможливим. Спорів щодо місця проживання дітей та з приводу поділу майна сторони не мають. За таких обставин, суд дійшов висновку, що розлад у сім`ї носить стійкий характер, сторони втратили одне до одного почуття любові, сім`я фактично не існує, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб. Відповідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] питання про відновлення дошлюбного прізвища не ставить. VІI. Судові витрати по справі Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 7.1. Щодо судового збору Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, при поданні позову позивачем сплачено 1 331 грн. 20 коп. судового збору (а.с. 15), а тому [PERSON] слід повернути з державного бюджету 665 грн. 60 коп. (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову), та на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 665 грн. 60 коп. судового збору (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову). На підставі наведеного та

Outcome: approved