Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» (далі ТОВ «ФК Смарт Пей») звернулося до суду із позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що між АТ «ПУМБ та [PERSON] було укладено кредитні договори №1001279048201 від 04 квітня 2019 року, № 1001523520802 від 17 січня 2020 року, № 2001363866001 від 03 серпня 2019 року. 08 травня 2021 року між АТ «ПУМБ» та ТОВ «ФК «ФІНАКО» укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 1, за яким ТОВ «ФК «ФІНАКО» (свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серія ФК №1337, видане 15 березня 2018р. Нацкомфінпослуг), отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників БАНКУ, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача. В наступному, а саме 16 липня 2024 року, між ТОВ «ФК «ФІНАКО» та ТОВ «ФК «СМАРТ ПЕЙ» було укладено договір факторингу № 1, за яким ТОВ «ФК «СМАРТ ПЕЙ» (ліцензія на діяльність фінансової компанії з правом надання послуг факторинг, надання коштів та банківських металів у кредит; переоформлена Національним банком України 27 березня 2024 р., витяг із Державного реєстру фінансових установ №27-0026/24179 від 28 березня 2024р.), отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників банку (позикодавця), вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача. Згідно реєстру боржників, загальна сума заборгованості відповідача станом на дату укладання договору факторингу склала: - за кредитним договором 1001279048201 - 13069,49 грн, з яких: 6482,66 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2,18 грн. - сума заборгованості за відсотками, 6584,65 сума забогрованості за комісією; - за кредитним договором 1001523520802 - 18518,91 грн, з яких: 10590,08 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3,54 грн. - сума заборгованості за відсотками, 7925,29 сума забогрованості за комісією; - за кредитним договором 2001363866001 - 38431,61 грн, з яких: 24653,51 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13778,10грн. - сума заборгованості за відсотками, 0 сума забогрованості за комісією. Ухвалою суду від 29 вересня 2025 року провадження було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача діючий на підставі довіреності в порядку передоручення від 22 листопада 2024 року в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення повідомлявся відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, раніше надав відповідь на відзив в обгрунтування якого заначив, щодо кредитного ліміту за договором №2001363866001 позичальнику надано грошові кошти в якості кредиту у сумі 20000 грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності, шляхом встановлення кредитного ліміту на банківській платіжній картці відповідача. В подальшому, кредитний ліміт збільшився та з 11 грудня 2019 року становив 24800 грн. З метою підтвердження факту надання кредитних коштів відповідачу, позивач долучив до позовної заяви довідку про збільшення кредитного ліміту, де Банком чітко та послідовно відображено інформацію про розмір встановленого та в наступному збільшеного кредитного ліміту, підсумковий розмір якого склав 26800 грн. Крім того, ТОВ «ФК «СМАРТ ПЕЙ» надала виписку з розрахункового рахунку відповідача, яка відображає рух коштів по даному рахунку. Вказував, що будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було, власного контррозрахунку не надано. Також, відповідач не скористався можливістю витребувати або забезпечити докази, якими він міг би спростувати доводи позивача. Крім того, відповідач не заперечує факту укладення з Банком кредитного договору та не заперечує факт отримання коштів від Банку, але при цьому не вказує в якому саме розмірі нею було одержано кредит та в якому розмірі він був повернутий разом з процентами. Щодо зарахування сплаченої комісії в тіло кредиту вказує, що на час укладення договору про надання кредиту шляхом приєднання позичальниці до банківських послуг, що надавалися первісним кредитором, положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», на необхідність застосування яких посилалася Відповідач, можуть бути застосовані довідносин споживчого кредитування виключно у частині, що не суперечить ЗаконуУкраїни «Про споживче кредитування». Тобто, за наявності узгоджень між кредитором та позичальником умов договору з нарахування та виплати процентів та комісії, такі суми підлягали відшкодуванню за рахунок особи, що отримала в користування кредитні кошти. Тому, попередньо ознайомившись з умовами кредитування та підписавши за наведеними умовами договори про надання кредиту, відповідач ,як позичальник, не лише погодив, а й прийняв до виконання, узгоджені ним з кредитодавцем умови зобов`язання, зокрема, щодо тіла кредиту з нарахуванням на нього фіксованої ставки процентів за користування кредитом та сплатою комісії з суми кредиту, з урахуванням періоду виконання позичальницею взятого на себе зобов`язання. Тому зменшення заборгованості за тілом кредиту на суму сплачених процентів та комісії та відмова у стягненні цих платежів, не відповідає нормам матеріального права, оскільки Апелянтом не враховано право кредитодавця при визначенні підстав та порядку нарахування комісії, керуватися положеннями пунктів 1-1 та 4 частини 1 статті 1 Закону «Про споживче кредитування», за якими договір про споживчий кредит це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредиту розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. При тому загальними витратами за споживчим кредитом є витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Саме такі витрати банком визначені в умовах кредитування та безпосередньо узгодженні з позичальником, про що свідчить його підпис у кредитному договорі, в якому чітко вказано ставку комісії. Оскільки відповідачем не заявлена позовна вимога про визнання кредитного договору недійсними, зарахування сплаченої комісії в тіло кредиту буде виходом за межі позовних вимог. Крім того, Відповідачем підтверджено факт часткових оплат, здійснених за договором. У зв`язку із викладеними обставинами, просив суд врахувати наведені у даній відповіді на відзив на позовну заяву доводи під час ухвалення рішення в цивільній справі. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення повідомлялись відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, раніше надали відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив, в обгрунтування відзиву на позов зазначила, що детально ознайомившись з позовною заявою по справі № 521/18839/24, сторона відповідача категорично заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Щодо договору № 2001363866001 від 03 серпня 2019 року відповідно до умов даного договору Відповідачу було встановлено кредитний ліміт на суму 20 000 грн. Також, відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту, 11 грудня 2019 року відповідачу було збільшено кредитний ліміт до 24 800 грн. Звертає увагу суду на те, що відповідно до п. 4.3.6.4. Публічної пропозиції в редакції від 12.06.2019 року, «Змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого Кредитного ліміту або закрити Кредитний ліміт взагалі за умови інформування Клієнта шляхом направлення SMS-повідомлення на Номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру Кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту новий розмір Кредитного ліміту». Проте, в матеріалах судової справи відсутні будь-які докази того, що Відповідачу направлялося SMS-повідомлення, або повідомлення в інший спосіб щодо збільшення кредитного ліміту до суми 24 800 грн. При відсутності доказу повідомлення про зміну кредитного ліміту, неможливо встановити, чи надавалося Відповідачу право оскаржити збільшення кредитного ліміту. Відтак, у випадку відсутності неправомірного збільшення кредитного ліміту, Позивачем було не вірно розраховано як суму основного боргу, так і суму заборгованості за відсотками. Щодо договорів № 1001279048201 від 04 квітня 2019 року та № 2001363866001 від 17 січня 2020 року Відповідно до умов зазначених договорів, відповідачу надавалися кредитні кошти в розмірі 15 000 грн та 12 137 грн відповідно. Також, відповідно до положень даних договорів, Відповідачу було встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірах 14 364 грн та 11 622,48 грн відповідно. Вказує, що як вбачається з матеріалів справи, умовами кредитних договорів передбачено сплати щомісячної комісії в розмірах 598,5 грн та 484,27 грн відповідно. Проте, оскільки позивачем не надано доказів наявності банківських послуг, які надавалися відповідачу та пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, тому відповідні положення договору є нікчемними, а включення банком до суми заборгованості за договором складової заборгованості зі сплати комісії є необґрунтованим. Звертає увагу суду на те, що відповідно до наявних в матеріалах справи документах, відповідачем було сплачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості даних договорів у розмірах 7 779,35 грн та 3 697,19 грн відповідно. Вважає, за потрібне суми сплачених розмірів комісії за обслуговування зарахувати в якості погашення заборгованості за основною сумою боргу. В запереченнях на відповідь на відзив, зазначала, щодо тверджень сторони позивача відносно договору № 2001363866001 від 03 серпня 2019 року що стороною відповідача не заперечується факт отримання кредитних коштів, та встановлення кредитного ліміту у розмірі 20 000 гривень. Як повідомлялося у відзиві на позовну заяву, в матеріалах справи наявна Публічна пропозиція в редакції від 12.06.2019 року з наявним п. 4.3.6.4., відповідно до якого: Змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого Кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування Клієнта шляхом направлення SMS-повідомлення на Номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру Кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту новий розмір Кредитного ліміту». Проте, в матеріалах судової справи відсутні будь-які докази того, що Відповідачу направлялося SMS-повідомлення, або повідомлення в інший спосіб щодо збільшення кредитного ліміту до суми 24 800 грн. Наголошує, що стороною відповідача не оспорюється факт отримання коштів у розмірі 20 000 грн, однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази повідомлення Відповідача про зміну кредитного ліміту, що в свою чергу позбавило Відповідача на оскарження подібних самовільних дій зі сторони Позивача. Звертає увагу, що стороною позивача також не було надано доказів того, що відповідач самостійно зверталися до Позивача із заявою (зверненням) про збільшення кредитного ліміту. Відтак, враховуючи неналежне повідомлення, та відсутність можливості зі сторони Відповідача оскаржити збільшення кредитного ліміту призвело до нарахування відсотків за користування кредитом з більших сум, ніж було необхідно, та призвело до більшого розміру заборгованості. Крім того, зазначила, що відповідачем було сплачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості даних договорів у розмірах 7 779,35 грн та 3 697,19 грн відповідно. А відтак, вважає за потрібне суми сплачених розмірів комісії за обслуговування зарахувати в якості погашення заборгованості за основною сумою боргу, відповідно до чого розміри заборгованості за даними договорами повинні бути зменшені на суми, пропорційно сплачених відповідачем. У зв`язку із викладеними обставинами просила суд частково задовольнити позов ТОВ «ФК «Смарт Пей» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між АТ «ПУМБ та [PERSON] було укладено кредитні договори №1001279048201 від 04 квітня 2019 року, № 1001523520802 від 17 січня 2020 року, № 2001363866001 від 03 серпня 2019 року. На підставі кредитного договору № 1001279048201 позичальнику надано грошові кошти в якості кредиту у сумі 15 000 грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 0,01 % річних, а розмір комісії за користування кредитом 3,99%. Зазначений факт підтверджується відповідним платіжним (банківським) документом. На підставі зазначеного кредитного договору №1001523520802 позичальнику надано грошові кошти в якості кредиту у сумі 12 137 грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 0,01 % річних, а розмір комісії за користування кредитом 3,99%. Зазначений факт підтверджується відповідним платіжним (банківським) документом. На підставі зазначеного кредитного договору №2001363866001 позичальнику надано грошові кошти в якості кредиту у сумі 24800 грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 47,88 % річних, а розмір комісії за користування кредитом 0 %. Зазначений факт підтверджується відповідним платіжним (банківським) документом. Відповідач довготривалий строк не виконувала належним чином свої кредитні зобов`язання перед банком у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка згідно реєстру боржників, загальна сума заборгованості відповідача станом на дату укладання договору факторингу склала: - за кредитним договором 1001279048201 - 13069,49 грн, з яких: 6482,66 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2,18 грн. - сума заборгованості за відсотками, 6584,65 сума забогрованості за комісією; - за кредитним договором 1001523520802 - 18518,91 грн, з яких: 10590,08 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3,54 грн. - сума заборгованості за відсотками, 7925,29 сума забогрованості за комісією; - за кредитним договором 2001363866001 - 38431,61 грн, з яких: 24653,51 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13778,10грн. - сума заборгованості за відсотками, 0 сума забогрованості за комісією. 08 травня 2021 року між АТ «ПУМБ» та ТОВ «ФК «ФІНАКО» укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 1, за яким ТОВ «ФК «ФІНАКО» (свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серія ФК №1337, видане 15 березня 2018р. Нацкомфінпослуг), отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників БАНКУ, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача. 16 липня 2024 року, між ТОВ «ФК «ФІНАКО» та ТОВ «ФК «СМАРТ ПЕЙ» було укладено договір факторингу № 1, за яким ТОВ «ФК «СМАРТ ПЕЙ» (ліцензія на діяльність фінансової компанії з правом надання послуг факторинг, надання коштів та банківських металів у кредит; переоформлена Національним банком України 27 березня 2024 р., витяг із Державного реєстру фінансових установ №27-0026/24179 від 28 березня 2024р.), отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників банку (позикодавця), вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача. За ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Тобто, ТОВ «ФК «Смарт Пей» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами №1001279048201 від 04 квітня 2019 року, № 1001523520802 від 17 січня 2020 року, № 2001363866001 від 03 серпня 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин - це вольова і правомірна дія, яка безпосередньо спрямована на досягнення правового результату, - на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Для чинності правочину сторонам необхідно дотримуватися загальних і спеціальних вимог. Серед загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначених у ст. 203 цього Кодексу в частинах третій та п`ятій визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу). За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, що між АТ «ПУМБ та [PERSON] було укладено кредитні договори №1001279048201 від 04 квітня 2019 року, № 1001523520802 від 17 січня 2020 року, № 2001363866001 від 03 серпня 2019 року. Укладення договору між сторонами підтверджується матеріалами справи. Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, у зв`язку з порушенням умов договору відповідачем, з останньої на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором 1001279048201 - 13069,49 грн., за кредитним договором 1001523520802 - 18518,91 грн., за кредитним договором 2001363866001 - 38431,61 грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «Смарт Пей» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved