Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 8592218 у розмірі 107176,39 грн. та судовий збір в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 21 грудня 2024 р. між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8494685. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п. 10 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 12.09.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 12092025, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 2 від 12.09.2025 до договору факторингу № 12092025 від 12.09.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 107 176,39 грн., з яких: - 39980,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 47196,39 грн. сума заборгованості за відсотками; - 20000 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами. Ухвалою судді від 12 грудня 2025 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 19 січня 2026 року , проведення якого було відкладено через відсутність електропостачання. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 21 грудня 2024 р. між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8592218. Кредитний договір № 8592218 від 21 грудня 2024 року підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора С1418 21.12.2024 о 16:19 год. Підписання кредитного договору свідчить про те, що відповідач ознайомився з умовами договору та прийняв їх. Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п.п. 2.4. п. 2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за реквізитами вказаними в п.2.1 договору. Договором № 8592218 встановлено: сума кредиту 40 000 грн., строк 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка 1% в день та застосовується у межах строку кредиту (а.с.7-17). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої забов`язання виконав, перерахувавши на картку відповідача 40 000 грн., що підтверджується випискою, наданою ТОВ «ПЕЙТЕК» вих № 20250917-1.1 (а.с.23). 12.09.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 12092025, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 2 від 12.09.2025 до договору факторингу № 12092025 від 12.09.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 107 176,39 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 8592218 станом на 11.09.2025, заборгованість складає 107176,39 грн. з яких: з яких: - 39980,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 47196,39 грн. сума заборгованості за відсотками; - 20000 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с.24-29). Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України , інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 8592218 від 21.12.2024 що складається з: 39980,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 47196,39 грн. сума заборгованості за відсотками. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 20000,00 грн. заборгованості за пенею, то суд зазначає наступне. Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятидений строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового забов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), тому суд відмовляє в вимогі позивача в частині стягнення заборгованості за пенею, штрафом. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (81,34 %) та стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1970,38 грн.

Outcome: partial