Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

01.12.2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №8665334 від 14.01.2025р. в розмірі 80730,00 грн., з яких 29900 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 35880 грн сума заборгованості за процентами, 14950 грн сума заборгованості за пенею, штрафами. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за вказаним договором. У судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій позовній заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся судовими повістками, які відправлялися рекомендованим поштовим відправленням, але до суду повернулися з відміткою «адресат відсутній». Причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзив на позов з правовим обґрунтуванням доводів та заперечень не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 03 березня 2026 року у відповідності із ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.01.2025 р. між ТОВ «Авентус Україна» (Товариство) та [PERSON] (Споживач) було укладено договір № 8665334 про надання споживчого кредиту (далі - Договір). Згідно з умовами п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.5.1, 1.6, 2.1 договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати відповідачу на умовах, встановлених в договорі, кредит на споживчі (особисті) потреби в розмірі 29900 грн на платіжну картку № [NUMBER] , строком на 360 днів. За користування кредитом відповідач зобов`язався сплачувати фіксовані проценти в розмірі 1,00 % на день кожні 30 днів у строки, передбачені Додатком № 1, та повернути кредит у строк до 09.01.2026 року /а.с. 6-15, 62-71/. Згідно з Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 8665334 від 14.01.2025 р., сторони погодили таблицю обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зі змісту якої вбачається, що загальна вартість кредиту складає 137540 грн 00 коп. /а.с. 15, зворот-16/. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК). Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. На підтвердження укладення договору сторонами ТОВ «Авентус Україна» на виконання ухвали суду надало Log-файл укладення електронного договору № 8665334 про надання споживчого кредиту від 14.01.2025 року /а.с. 73/, інформацію з облікової картки клієнта, що підтверджує надсилання SMS повідомлення, що містить код для автентифікації клієнта /а.с. 74/, інформацію з облікової картки клієнта [PERSON] , що розміщена в інформаційно-комунікаційній системі товариства /а.с. 75/, реєстраційну форму, яку покроково заповнював клієнт при укладенні кредитного договору /а.с. 76-78/. Так, відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С8619» підписав електронний договір, який містив усі істотні умови і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання. Наведене у сукупності свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами вищевказаного договору, укладених в електронній формі, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Досліджуючи обставини виконання сторонами цього договору, суд зазначає наступне. Згідно з п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . На виконання умов цього договору ТОВ «Авентус Україна» відповідачу було надано кредит у сумі 29900 грн., що підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» за вих. № 7/15362 від 16.09.2025 року, відповідно до якого на платіжну картку відповідача [NUMBER] 14.01.2025 року успішно перераховано суму 29900 грн /а.с. 23/, що також підтверджується випискою по рахунку за період з 14.01.2025 року по 19.01.2025 року, наданою АТ КБ «ПриватБанк» на запит суду /а.с. 80/. При цьому, банківська картка [NUMBER] , яка відповідає цій масці, емітована на саме ім`я [PERSON] , згідно з листом АТ КБ «ПриватБанк» вих. № 20.1.0.0.0/7-260108/33254-БТ від 09.01.2026 року /а.с. 79/. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Але всупереч наведеним умовам договору та вимогам закону, відповідач належним чином свої зобов`язання за цим договором не виконував, у визначені цим договором строки кредитні кошти та проценти не сплатив. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Авентус Україна» станом на 11.09.2025 року по договору № 8665334 про надання споживчого кредиту від 14.01.2025 року, заборгованість за вказаним договором складає 80730 грн, з яких: 29900 грн сума заборгованості за основою сумою боргу, 35880 грн сума заборгованості за процентами, 14950 грн сума заборгованості за пенею, штрафами /а.с. 20-22/. Слід зазначити, що 12.09.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «Авенус Україна» (Клієнт) було укладено договір факторингу № 12092025, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги за договором № 8665334 про надання споживчого кредиту від 14.01.2025 року щодо відповідача /а.с. 24-25/. Згідно з п. 1.2 цього договору на виконання його умов 12.09.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Авентус Україна» відбулося підписання Акту прийому-передачі реєстру боржників /а.с. 26/. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «Авентус Україна» плату за відступлення права вимоги, що підтверджується платіжною інструкцією /а.с. 27/. Таким чином, як вбачається з Реєстру боржників №3 до договору факторингу № 12092025 від 12.09.2025 року /а.с. 28/ ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передані вимоги до [PERSON] за договором № 8665334 про надання споживчого кредиту від 14.01.2025 року. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Однак, всупереч умовам договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Доказів повернення відповідачем [PERSON] позивачу отриманої за цим договором грошової суми та нарахованих процентів матеріали справи не містять, зважаючи на те, що на момент розгляду справи строк повернення кредиту настав ще 09.01.2026 року, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення заборгованості в розмірі 29900 грн за основною сумою боргу та заборгованості в сумі 35880 грн за процентами за договором № 8665334 про надання споживчого кредиту від 14.01.2025 року, є обґрунтованими. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення заборгованості за пенею, штрафами в сумі 14950 грн за вказаним договором, то вона задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Як зазначено вище, з 24.02.2022р. на всій території України запроваджений воєнний стан, який діє до тепер. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачає, що під час воєнного стану не сплачується неустойка (штраф, пеня) та інші платежі за прострочення сплати за кредитним договором (договором позики). В цій постанові касаційний суд розкрив питання про те, на які договори та які випадки поширюється цей пункт. Зокрема, такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит. За вказаною нормою в такому випадку позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлена до стягнення позивачем заборгованість за пенею, штрафами в сумі 14950 грн, нарахованими у період воєнного стану за договором № 8665334 про надання споживчого кредиту від 14.01.2025 року, є неправомірною і така підлягає списанню, а відтак вимоги про стягнення цієї суми задоволенню не підлягає. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів на їх підтвердження. Таким чином, на думку суду, наявність та розмір заборгованості [PERSON] у вказаних вище розмірах витікає з умов укладеної угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги задовольнити частково в сумі 65780 грн 00 коп. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог на суму 2467 грн 21 коп.

Outcome: partial