Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

29.10.2025 позивач [PERSON] через представника адвоката Урода Олександра Вячеславовича звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у період з 04.02.2021 по 10.12.2024 вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Під час шлюбу 28.04.2024 придбано транспортний засіб марки «CITROEN» модель C5, д.н.з [NUMBER] , 2007 року випуску, зареєстрований 28.04.2023 за відповідачем. Зазначений автомобіль було придбано за рахунок спільних коштів подружжя та є спільним сумісним майном подружжя, вартість якого становить 198230 гривень. Автомобілем користується відповідач. Позивач просить залишити автомобіль у власності відповідача та стягнути з нього на свою користь половину вартості автомобіля у розмірі 99115 гривень в порядку поділу спільного сумісного майна. В окремій заяві представник позивача просив забезпечити позов до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки «CITROEN» д.н.з [NUMBER] , 2007 року випуску. 23.10.2025ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області у справі №684/545/25, провадження №2-з/684/3/2025, в порядку забезпечення позову до подання позовної заяви, накласти арешт на транспортний засіб «CITROEN» моделі «C5», д.н.з. [NUMBER] , 2007 року випуску, який зареєстрований 28 квітня 2023 року за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ). 04.11.2025 ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою від 08.12.2025 вирішено питання щодо участі учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 12.01.2026 ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 22.01.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що позовні вимоги не визнає повністю з наступних причин: 1) Спір щодо зазначеного майна вже був предметом судового розгляду. Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області у справі №684/631/24, залишиним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду, у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо поділу цього ж транспортного засобу було відмовлено повністю; 2) Відсутні правові підстави для стягнення грошової компенсації. Відповідно до статей 69-71 Сімейного кодексу України, грошова компенсація можлива лише у виняткових випадках та за згодою співвласника. Згоди на виплати компенсації відповідач не надає; 3) Відсутнє порушене або оспорюване право позивача. Відповідно до ст.4 ЦПК України, право на звернення до суду виникає лише у разі порушення, невизнання або оспорювання права. Позов є безпідставним, поданим повторно та спрямований на повторий розгляд вже вирішеного спору, що є зловживанням процесуальними правами відповідно до ст.44 ЦПК України. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] адвокат Урода О.В. в судовому засіданні в режимі ВКЗ позовні вимоги підтримав, просив задоволити. Додатково повідомив, що позивач у жовтні 2005 року одружилась та змінила прізвище на [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Тому справа розглянута у його відсутність. Вислухавши представника позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши подані докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Суд установив. 04.02.2021 позивач [PERSON] уклала з відповідачем [PERSON] шлюб, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №136. Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 10.12.2024 у справі № 686/22846/24, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 10.12.2024 року, рішення набрало законної сли 10.01.2025. З витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів, сформованого 06.02.2025 за запитом [PERSON] встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є власником зареєстрованого 28.04.2023 року транспортного засобу «Citroen» моделі «C5», 2007 року випуску з об`ємом двигуна 1997 см.куб. Автомобіль придбано в період шлюбу та є спільним сумісним майном позивача та відповідача, що не заперечується відповідачем. Згідно висновку про вартість майна №201025 від 20.10.2025, що проведений товариством з обмеженою відповідальністю «Х.О.», ринкова вартість автомобіля марки марки «Citroen» моделі «C5», 2007 року випуску, дата реєстрації 28.04.2023, об`єм двигуна 1997 см.куб., становить 198230 гривень. Після розірвання шлюбу автомобіль знаходиться в користуванні у відповідача, що відповідачем не спростовано. Сторони не дійшли згоди щодо порядку поділу майна, тому з цього приводу існує спір. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу поділу спільного сумісного майна подружжя, який позивач просить здійснити шляхом відшкодування їй половини вартості транспортного засобу. До спірних правовідносин суд застосовує такі норми права. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За статтею 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. За змістом ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частини другої та третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. З огляду на зазначені норми матеріального права, за загальним правилом, поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Щодо позовних вимог. Відповідач в поданому до суду відзиві зазначив, що позов є безпідставним, поданим повторно та спрямований на повторий розгляд вже вирішеного спору, так я є судове рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 21.07.2025 у справі №684/631/24, яке постановою Хмельницького апеляційного суду від 30.09.2025 у справі №684/631/24 залишено без змін. Однак, суд враховує, що предметом розгляду у справі №684/631/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] були вимоги про поділ спільного сумісного майна шляхом визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину транспортного засобу «CITROEN» модель C5, д.н.з [NUMBER] , 2007 року випуску та стягнення на її користь половини вартості вказаного автомобіля. Рішенням суду від 21.07.2025 в задоволені позовних вимог відмовлено, оскільки автомобіль є неподільною річчю, яка присуджується одному з подружжя, вартість автомобіля не підтверджена належними доказами. Суд враховує, що з часу ухвалення судових рішень у справі №684/631/24 транспортний засіб «CITROEN» модель C5, д.н.з [NUMBER] , 2007 року випуску, також продовжує бути спільним сумісним майном подружжя, домовленіть про порядок поділу якого не досягнута. Формально залишаючись співвласником автомобіля, усупереч частинам першій і сьомій статті 41 Конституції України за відсутності окремої домовленості позивач фактично позбавляється можливості користування автомобілем, впливу на долю речі. А тому твердження відповідача про повторий розгляд вже вирішеного спору та про відсутність порушеного права позивача є безпідставним. Щодо твердження відповідача про відсутність правових підстав для стягнення грошової компенсації, суд зазначає таке. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №209/3085/20 визначено, що згода відповідача на виплату такої компенсації не є обов`язковою «50. Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від3 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного судувід 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19)». А тому безпідставним є твердження відповідача про те, що відсутність його згоди на виплату компенсації вартості частки позивача у неподільній речі є підставою для відмови у її присудженні. В силу вимог статті 183 ЦК України, автомобіль є неподільною річчю. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 вказувала, що з метою захисту порушеного права власності одного з подружжя при відчуженні іншим з подружжя спільного майна без отримання відповідної згоди, визначаючи розмір грошової компенсації частини вартості спірного майна, стягненню у вигляді компенсації підлягає дійсна (ринкова) вартість відчуженого майна або ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Відповідач не спростував розмір ринкової вартості транспортного засобу «CITROEN» модель C5, д.н.з [NUMBER] , 2007 року випуску, яка становить 198230 гривень. 1/2 частина ринкової вартості транспортного засобу «CITROEN» модель C5, д.н.з [NUMBER] , 2007 року випуску, становить 99115 гривень. Висновки суду. З урахуванням того, що спільне сумісне майно є неподільною річчю, між сторонами не досягнута згода з приводу його розподілу, позивач вимагає поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обгрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат. Судові витрати позивача складаються з витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач не заявив суду про наявність судових витрат. Правнича допомога позивачу надавалась на підставі договору №299 про надання правничої (правової) допомоги від 28.11.2024 адвокатом Урода Олександром Вячеславовичем. Договором визначено, що обсяг та вартість послуг (робіт) адвоката за даним договором визначається в актах про надання правової допомоги (юридичних послуг) та виконаних робіт. Оплата послуг здійснюється клієнтом протягом трьох календарних днів з моменту підписання акту про надання правової допомоги в безготівковому або готівковому порядку(п.3.2, 3.3). Актом №1 від 12.02.2026 підтверджено надання послуг та виконаних робіт. Згідно акту були надані наступні послуги: з`ясування суті спірних правовідносин, вивчення нормативної правової бази, судової практики, юридична консультація (3 години) 3000 гривень; збір та аналіз необхідних документів для підготовки позовної заяви (6 годин) 3000 гривень; складання позовної заяви (6 годин) 5000 гривень; участь у судових засіданнях (10 годин) 4000 гривень. Загальна вартість 15000 гривень. На підставі Акту №1 від 10.02.2026 сформовано рахунок №299 від 12.02.2026 на загальну суму 15000 гривень. Від відповідача клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката не надходило. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved