Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

представник позивача, діючи в інтересах свого довірителя ТОВ "Коллект Центр", за допомогою підсистеми "Електронний суд" звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. У обґрунтування позову зазначає, що 11.04.2021 між ТОВ ''Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] у електронній формі було укладено договір № 2110136144415. Згідно з умовами договору сума кредиту становить 5900,00 грн, строк кредитування - 1 рік, тип та процентні ставки за кредитом перелічені у п. 1.4 цього договору. Кошти 11.04.2021 платіжною орнанізацією, з якою кредитором укладено відповідний договір, перараховані відповідачці на банківську картку. 01.12.2021 ТОВ ''Служба миттєвого кредитування" за договором № 1-12 відступило право вимоги за кредитними договорами до позичальників на користь ТОВ ''Вердикт капітал'', у тому числі за Договором № 2110136144415 від 11.04.2021. За договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ ''Вердикт капітал'' відступив ТОВ ''Коллект Центр'' право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі і за Договором № 2110136144415 від 11.04.2021. ТОВ ''Коллект Центр'' стверджує, що відповідачка не виконала свої зобов`язання, у зв`язку із чим у неї виникла загальна заборгованість в розмірі 105655,43 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту) - 5900.00 грн, - за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 99755.43 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач прохає стягнути із [PERSON] заборгованість у розмірі 74430.86 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 5900.00 грн; за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 68530.86 грн, а також витрати на сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 25000 гривень. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 06.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали про відкриття провадження відповідачка отримала за адресою її місця реєстрації 13.01.2026. 27.01.2026 за допомогою підсистеми "Електронний суд" представник відповідачки адвокат Третяк К.П. надіслала до суду відзив на позов, у якому зазначила, що відповідачка [PERSON] за рішенням Хорольського районного суду від 01.12.2021 визнана недієздатною, над нею встановлено опіку та призначено опікуном батька [PERSON] , оскільки остання має психічне захворювання та є особою із 3 групою інвалідності з дитинства, призначеною безтерміново, потребує постійного лікування та нагляду. Рішенням цього суду від 06.11.2024 підтверджено недієздатність [PERSON] , встановлено опіку та призначено опікуном брата - [PERSON] . У зв`язку із вищевикладеним представник відповідачки стверджує, що остання за станом свого психічного здоров`я не могла укладати і не укладала спірного кредитного договору із ТОВ "Служба миттєвого кредитування" 11.04.2021 та не підписувала його, тому його слід визнати нікчемним. Номер телефона, який остання має у своєму розпорядженні, не відповідає вказаному у кредитному договорі, також їй не належить зазначена електронна пошта та банківський рахунок за банківською карткою, що вказана у цьому договорі. Із заявою з приводу вчинення шахрайських дій, які полягали у отриманні персональних даних відповідачки з метою отримання кредитних коштів вона звернулася до органу поліції, проте отримала відповідь про наявність ознак цивільно-правових відносин, тому перевірку по цьому факту було припинено. Для доведення факту неотримання [PERSON] кредитних коштів за спірним кредитним договором представник відповідачки прохала витребувати у АТ "Райффайзен банк" інформацію чи мала остання станом на 11.04.2021 відкриті рахунки у цьому банку та про рух коштів на рахунку станом на 11.04.2021. Також прохала у задоволенні позову відмовити з урахуванням вищевикладеного, зазначила також, що розмір судових витрат, пов`язаних із отриманням професійної правничої допомоги позивачем, є завищеним та необгрунтованим. Ухвалою суду від 29.01.2026 задоволено клопотання представника відповідачки про витребування інформації. 30.01.2026 за допомогою підсистеми "Електронний суд" представник позивача [PERSON] надіслала до суду відповідь на відзив, у якому заперечувала проти викладеного у відзиві на позов стороною відповідачки. Зазначила, що вважає вказаний кредитний договір таким, що був укладений у електронній формі та підписаний позичальницею за допомогою одноразового ідентифікатору, який був надісланий на номер мобільного телефону, що їй належить (+ [NUMBER]); кредитні кошти в сумі 5900,00 грн 11.04.2021 були перераховані на належну останній банківську картку, що підтверджується листом ТОВ "ФК "Вей фор пей". Нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснювалося первісним кредитором та наступними кредиторами у межах строку дії договору та на визначених у ньому умовах, з якими погодилася відповідачка, підписавши договір. Щодо вчинення шахрайських дій із використанням особистих даних відповідачки іншою особою, представник відповідача заперечила доведеність такого факту відповідними належними та допустимими доказами. Також подала клопотання про витребування доказів, а саме інформації від АТ "Райффайзен банк" про ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки [NUMBER] ; докази зарахування на цю картку кредитних коштів у сумі 5900,00 грн, які 11.04.2021 були на неї перераховані; про те чи було відкрито на ім`я [PERSON] вказану картку; щодо номеру мобільного телефону, вказаного як фінансового за цією карткою. Прохала поновити строк для подання такого клопотання як пропущеного із поважних причин. 16.02.2026 на виконання ухвали суду надішла відповідь від АТ "Райффайзен банк" про те, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , рахунків у цьому банку не знайдено. Ухвалою суду від 18.02.2026 у задоволенні вищенаведеного клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено у зв`язку із отриманням від АТ "Райффайзен банк" вказаної інформації. Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачка та/або позивач до суду не подавали. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного провадження має бути ухвалене рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом з досліджених письмових доказів встановлено, що у матеріалах справи мається копія договору про надання фінансових послуг № 2110136144415 від 11.04.2021, укладеного у електронній формі між Товариством з обмеженою відповідальністю ''Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , мешканкою [ADDRESS] , підписаного нею за допомогою електронного ідентифікатора J3. Номер мобільного телефону позичальниці вказаний + [NUMBER] . Згідно з умовами цього договору товариство зобов`язується надати позичальниці кредит без конкретної споживчої мети на суму 5900,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а остання зобов`язується повернути його та сплатити проценти на користування коштами, нараховані згідно з умовами договору, зокрема, відповідно до п. 1.4 цього договору. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту його отримання. Граничний строк кредитування - 1 рік. Відповідно до інформації щодо порядку (процедури), хронології їхніх дій щодо укладення електронного договору /а.с. 65/ банківська картка, належна [PERSON] , вказана за № [NUMBER] . Відповідно до інформаційної довідки ТОВ "Вей фор пей" від 04.11.2025, 11.04.2021 на банківську картку № [NUMBER] у рахунок видачі кредиту за договором № 2110136144415 було перераховано кошти в сумі 5900,00 грн /а.с. 69/. 01.12.2021 ТОВ ''Служба миттєвого кредитування" за договором № 1-12 відступило право вимоги за кредитними договорами до позичальників на користь ТОВ ''Вердикт капітал'', у тому числі за Договором № 2110136144415 від 11.04.2021, що підтверджується також витягом з Додатку № 2 до договору факторингу від 03.12.2021, у якому заборгованість [PERSON] вказана в загальному розмірі 46374,00 грн, з яких: 5900,00 грн - тіло кредиту, 40474,00 грн - проценти. За договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ ''Вердикт капітал'' відступив ТОВ ''Коллект Центр'' право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі і за Договором № 2110136144415 від 11.04.2021, що підтверджується також витягом з реєстру боржників до цього договору від 10.01.2023, у якому заборгованість [PERSON] вказана в загальному розмірі 105655,43 грн, з яких: 5900,00 грн - тіло кредиту, 99755,43 грн - проценти. У позовній заяві позивач з урахуванням принципів розумності, співмірності і пропорційності, прохає стягнути із [PERSON] заборгованість у розмірі 74430.86 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 5900.00 грн; за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 68530.86 грн, а також витрати на сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 25000 гривень. Відповідно до повідомлення АТ "Райффайзен банк" від 09.02.2026 за вих. № 81-15-9/2343 /а.с. 139/, наданого на виконання ухвали суду, на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , рахунків не знайдено. Сторона відповідачки позов не визнає, як і факту укладення кредитного договору, його підписання, так і отримання кредитних коштів. Норми права, застосовані судом та мотивована оцінка аргументів сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною четвертою статті 14 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи. Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України «Про інформацію» та спеціальний Закон України «Про захист персональних даних». Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом із наданих та досліджених належних письмових доказів встановлено, що ідентифікація відповідачки [PERSON] як позичальниці під час укладення договору про надання фінансових послуг № 2110136144415 від 11.04.2021 із ТОВ "Служба миттєвого кредитування" здійснена з використанням мобільного телефону (у договорі в особистих даних позивальника вказаний номер [NUMBER] ), паспортних даних, ідентифікаційного коду, номера банківської картки № [NUMBER] , емітованої у АТ "Райффайзен банк", на яку слід перерахувати кошти. Разом з тим, на виконання ухвали суду від 29.01.2026 про витребування доказів від АТ "Райффайзен банк" від 09.02.2026 за вих. № 81-15-9/2343 надійшла відповідь, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , рахунків у цьому банку не знайдено. Виходячи із отриманої судом інформації від банку-емітента про неналежність відповідачці [PERSON] банківської картки № [NUMBER] , власником якої ймовірно є інша особа, а також, відповідно, і недоведення позивачем факту того, що номер мобільного телефону [NUMBER] , за допомогою якого здійснювалася ідентифікація позичальника, є фінансовим до цієї картки та належить відповідачці, враховуючи вищевикладені обставини справи в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів укладення договору про надання фінансових послуг № 2110136144415 від 11.04.2021 між відповідачкою та ТОВ "Служба миттєвого кредитування", як і факту отримання та користування кредитними коштами саме нею, що свідчить про відсутність підстав для стягнення із останньої заборгованості за кредитом. Вищенаведене, на переконання суду, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач вказує на те, що ним понесено судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн. Зважаючи на те, що у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати позивача слід залишити за ним.

Outcome: dismissed