Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду з позовом до Каховської міської військової адміністрації про визнання права власності на квартиру. Позовні вимоги мотивує тим, що позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 60,9 кв. м, житловою площею 37,9 кв. м. Правовстановлюючий документ був зареєстрований Каховським державним Бюро технічної інвентаризації, вчинений реєстраційний напис, свідоцтво про право власності на житло записано у реєстрову книгу. Відповідно до Наказ Мінрозвитку від 28.02.2025 № 376 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" Каховська міська територіальна громада Херсонської області визнано тимчасово окупованою територією України із 24.02.2022 року. Зазначені обставини виключають можливість підтвердження реєстрації права власності в БТІ через окупацію населеного пункту. Позивачі звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно з відповідною заявою з метою проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Але через неможливість підтвердження державної реєстрації прав, що виникли до 1 січня 2013 року, 13.05.2025 було прийняте рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 78874170. Позивачі мають оригінал свідоцтва про право власності на житло з реєстраційним написом, але на підтвердження їхнього права власності на цю квартиру неможливо отримати відповідну інформацію на даний об`єкт нерухомого майна з Комунального підприємства «Каховське бюро технічної інвентаризації», про що зазначено у вказаному рішенні державного реєстратора. Представник позивачів просить визнати право спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 60,9 кв. м, житловою площею 37,9 кв. м. У судове засідання позивачі та відповідач не з`явилися, представник позивача підтримав позов, просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи, суд приймає до уваги наступне. На підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Каховської міської ради Херсонської області згідно із розпорядженням від 17 липня 1998 року № 334-п, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 60,9 кв. м, житловою площею 37,9 кв. м. Свідоцтво про право власності на житло було видане згідно із розпорядженням Виконавчого комітету Каховської міської Ради народних депутатів від 17 липня 1998 року № 334-п та зареєстровано Каховським бюро технічної інвентаризації за номером 7031/28. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 16.02.2008 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 23.08.2002 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту від 15.07.1998 р. квартира [ADDRESS] , знаходиться на п`ятому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку. Квартира має загальну площу 60,9 м2, житлову 37,9 м2, та складається з кімнат площею 17,6 м2, 11,8 м2, 8,5 м2, кухні площею 8,1 м2, ванної кімнати площею 2,6 м2 , вбиральні площею 1,4 м2, коридору площею 5,1+2,3 м2 , вбудованої шафи площею 0,9 + 0,4 м2 . Квартира обладнана балконом площею 3,6 м2 , лоджією 2,2 м2. Відповідно до Наказ Мінрозвитку від 28.02.2025 № 376 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" Каховська міська територіальна громада Херсонської області визнано тимчасово окупованою територією України із 24.02.2022 року. Зазначені обставини виключають можливість підтвердження реєстрації права власності в БТІ через окупацію населеного пункту. З метою подальшої реалізації прав власника щодо звернення за відшкодуванням шкоди завданої країною-агресором позивачі звернулися 27.03.2025 року до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради з заявою про реєстрацію прав власності на квартиру. Однак, 01.04.2025 р. державним реєстратором було прийнято рішення №78139519 про зупинення розгляду заяви у зв`язку з неотриманням відомостей, про зареєстровані речові права та скеровано запит в БТІ для отримання необхідних відомостей. 13.05.2025 р. державним реєстратором було прийнято рішення №78874170 «про відмову в проведенні реєстраційних дій» мотивоване тим, що протягом 30 робочих днів з моменту прийняття рішення про зупинення розгляду заяви від 01.04.2025 р. не отримано відповідь на запит №2902-вих-47488 від 01.04.2025 р. щодо зареєстрованого права власності на запитуваний об`єкт нерухомого майна, з посиланням на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 року № 1141. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. У таких випадках ч.1 ст. 392 ЦК України захищає право власності та передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) прав власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про щ свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду. Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс1 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадка право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема і правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача права власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм праве викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, тлумачення норми ч.1 ст. 392 ЦК України та правові висновки Верховного Суду свідчать, що власник має право звернутись із позовом про визнання його права власності у випадку втрати ним документа, який засвідчує його прав власності, що є достатньою та самостійною підставою для застосування ч.1 ст. 39 ЦК України. Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ч. ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Проаналізувавши вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved