Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] 01 липня 1993 року у виконкомі Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 17. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01 липня 1993 року у виконкомі Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що зроблено актовий запис за № 17. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. На жаль, їх сімейне життя не склалося, так як у них різні характери, погляди на сімейне життя, що призводить до частих непорозумінь та сварок. Відповідач вигадує різні нісенітниці про неї, кричить на неї, скандалить, тобто морально її вбиває. У неї вже немає ні бажання, ні сил все це терпіти. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними вже тривалий час мають негативний характер, у них відсутнє нормальне спілкування, вони не ведуть спільного господарства, не піклуються одне про одного. Оскільки на її думку надалі так жити немає ніякого змісту, примирення є неможливим, а також з урахуванням відсутності майнових спорів, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Перечинського районного суду від 16 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище, не вирішувати питання процесуальних витрат; на заочний розгляд справи згідна. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 01 липня 1993 року Порошківською сільською Радою Перечинського району було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 17. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, які на даний час досягли повноліття. Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя; спільного господарства не ведуть. Питання розірвання шлюбу позивачем обдумане, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи, що позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу із [PERSON] змінила своє прізвище, тому після розірвання шлюбу згідно ст. 113 СК України має право надалі іменуватися цим прізвищем. Крім цього, суд встановив, що згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № @2PL480677 від 13 травня 2025 року позивачем сплачено 1 211,20 грн судового збору. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено у судовому засіданні, позивач, з урахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених нею судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved