Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

У грудні 2024 року ТОВ «Іннова-Нова» звернулося до суду із вищезазначеним позовом. Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07.04.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» 27 900 грн. заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422 грн. 40 коп. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2025 задоволено заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного судового рішення у цивільній справі № 758/16625/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 квітня 2025 року було скасовано, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 25.07.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 4767450724. Договір було укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1.1. Договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику у розмірі 7 500 грн шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.1.3., п.1.4. та/або 1.5. цього Договору, його додатків. Позичальник свої зобов`язання за договором не виконав в повному обсязі, в той час як Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 7 500 грн, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів. Загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання грошових коштів у позику № 4767450724 від 25.07.2024 складала на дату написання позовної заяви 27 900 грн: 7 500 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 16 650 грн 00 коп. - заборгованість за процентами; 3 750 грн 00 коп. - неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки. 01.12.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Кравинської Ю.В. на адресу Подільського районного суду м. Києва надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог, представник відповідача заперечує проти позовних вимог в обсязі нарахованих сум заборгованості за процентами (відсотками). На думку представника відповідача позивачем здійснено розрахунок за процентною ставкою 1,5%, що перевищує максимально встановлений і застосовуваний у даному разі розмір процентів (відсотків) - 1%; а також заявляється до стягнення неустойка, стягнення якої заборонено законодавством України. Відповідач зазначає про завищення розміру процентної (відсоткової ставки), а саме якби договір було укладено до 24 грудня 2023 року, станом на день укладання договору позики (25.07.2024 р.) діяли б норми «других 120 днів» і обмеження в 1,5%. Кредитний договір № 4767450724 у даному разі між сторонами укладено 25.07.2024. Оскільки договір укладено після набуття чинності Законом № 3498-ХІ, то Прикінцеві та Перехідні положення і умови 240 днів (120 -2,5%, 120-1,5%) не застосовуються, а максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідачем зазначається про неправомірність стягнення неустойки у розмірі 3 750 грн. за договором позики № 4767450724 від 25.07.2024, тобто у період дії воєнного стану, що не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не мають підлягати. 05.12.2025 від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Крім того, 05.12.2025 від представника позивача на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій вказано, що у зв`язку із помилковим розрахунком заборгованості за кредитним договором № 4767450724 від 25.07.2024, виникла необхідність у перерахунку заборгованості у відповідності до процентних ставок за користування кредитом згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Перерахунок заборгованості здійснено наступним чином: 7 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2 925 грн. - заборгованість за процентами (7 500*1,5%*26), 9 150 грн. - заборгованість за процентами (7 500*1,0%*122), 3 750 грн. - неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки. В судове засідання представник позивача не з`явився, в заяві на адресу суду просив розгляд справи проводити без участі сторони позивача, заявлені вимоги просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача в заяві на адресу суду просив розгляд справи проводити без їх участі та відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі фактичні обставини. Так, 25.07.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 4767450724. З 05.09.2025 ТОВ ТОВ «Іннова Фінанс» змінило назву на ТОВ «Іннова-Нова». Як вбачається із змісту Договору, такий разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 17.10.2022 складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Договір було укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1.9. договору Позики Договір підписується електронним підписом Позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов Позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням - пропозицією укласти Договір. На вказану Позичальником електронну пошту або смс повідомленням надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання Договору, що згенерований під час проходження Позичальником процедури укладення Договору. Позичальник, приймаючи пропозицію Позикодавця укласти Договір, підписує в інформаційно-комунікаційній системі електронне повідомлення - пропозицію укласти Договір та сам Договір одноразовим ідентифікатором шляхом натискання кнопки "підписати". Сформовані таким чином електронні підписи Позичальника та Позикодавця накладені на Договір. Після підписання такими електронними підписами Договору його умови вважаються прийнятими, а Договір є укладеним. Договір підписується електронним підписом Позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов Позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням - пропозицією укласти Договір. На вказану Позичальником електронну пошту або смс повідомленням надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання Договору, що згенерований під час проходження Позичальником процедури укладення Договору. Позичальник, приймаючи пропозицію Позикодавця укласти Договір, підписує в інформаційно- телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором шляхом натискання кнопки "підписати". Сформовані таким чином електронні підписи Позичальника та Позикодавця накладені на Договір. Після підписання такими електронними підписами Договору його умови вважаються прийнятими, а Договір є укладеним. Зазначені умови договору Позики повністю відповідають вимогам ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів На підтвердження укладання договору Позики між Кредитодавцем та Позичальником у додатку до позовної заяви позивач додає доказ підтвердження направлення одноразового ідентифікатора для підпису договору позики № 4767450724 та паспорту споживчого кредиту на фінансовий номер телефону Відповідача - [NUMBER] . Зазначені одноразові ідентифікатори вказані також у Договорі позики та паспорті споживчого кредиту після його підписання сторонами. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, між кредитором та відповідачем було укладено Кредитний договір у електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором. Щодо доводів відповідача про неправомірне стягнення заборгованості за відсотками, суд дійшов наступного висновку. До матеріалів справи представником позивача долучено перерахунок заборгованості у відповідності до процентних ставок за користування кредитом згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Перерахунок заборгованості здійснено наступним чином: 7 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2 925 грн. - заборгованість за процентами (7 500*1,5%*26), 9 150 грн. - заборгованість за процентами (7 500*1,0%*122), 3 750 грн. - неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки. При підписанні договору, відповідач погодив умови кредитного договору, а саме, що відповідно до договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п. 2.6.2. та п. 2.6.3. цього договору, його додатків. При підписанні відповідач ознайомився з умова користування кредитом, нарахуванням процентної ставки. Відповідно до Договору надання грошових коштів у позику № 4767450724 від 25.07.2024, а саме у п. 1.17. зазначено, що прострочена заборгованість - сума несплаченого позичальником в строк кредиту, нарахованих, але не сплачених процентів за користування кредитом, а також сума неустойки та інших нарахувань, передбачених умовами договору. Відповідно до п. 7.5. Договору, нарахування неустойки здійснюється Товариством з урахуванням обмежень встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про захист прав споживачів». Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення позичальником зобов`язань за цим договором, не може перевищувати половину суми кредиту, одержаної позичальником за цим договором. Отже, своїм підписом на договорі відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Будь-яких доказів або власного розрахунку на спростування заборгованості відповідачем не надано, а відтак суд прийшов до висновку, що наданий позивачем розрахунок є чинним, а тому приймається судом до уваги. Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу у вигляді кредитного ліміту. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України. Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором із сторони відповідача, то останній ухиляється від їх виконання. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). З урахуванням вищенаведеного, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, суд погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості, яка відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 23 325 грн знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 125 від 24.12.2024 про сплату судового збору у сумі 2 422 грн 40 коп., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved