Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

30.01.2026 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.05.2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 38. Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що фактичні взаємини сторін являють собою окреме проживання більше одного року, відсутність спільного побуту та сімейного бюджету, сторони комунікують між собою виключно як батьки спільних дітей. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме її інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 18.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 38. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, 25.02.2026 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує. Відповідач 19.02.2026 року подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 18.05.2013 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 38, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.05.2013 року (а.с. 8). Під час шлюбу у пожружжя народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.04.2014 року (а.с. 9), та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.02.2018 року (а.с. 10). Подружнє життя сторін не склалося, позивачка стверджує, що збереження сім`ї є неможливим, суперечить її інтересам, просить розірвати шлюб. Згідно із ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 36, ст. 51 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач викладеного позивачем у позовній заяві не заперечив, позовні вимоги визнає повністю. Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 532,48 грн, сплаченого нею при подачі позову в електронному вигляді до суду, а інші 50 відсотків судового збору в сумі 532,48 грн, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved