Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

13 січня 2026 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.06.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1403-2143. Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 5000,00 грн.; строк кредитування - 365 днів; базовий період - 21 днів; комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту; промо-ставка 0,01% за кожен день; знижена % ставка 1,45% в день; стандартна % ставка 1,45% в день. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору, а відповідач підтвердив виникнення в нього зобов`язань, отримавши кредитні кошти, та не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Відповідач порушив зазначені умови Кредитного договору, не повернув в повному обсязі кредит, та не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання за Кредитним договором, тому станом на 26.11.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором становить 30700,50 грн. Посилаючись на зазначене, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить суд стягнути з [PERSON] загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 1403-2143 від 01.06.2024 року в розмірі 25000,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 5000,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 20000,00 грн. та понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн. Ухвалою судді від 14.01.2026 року провадження по даній цивільній справі відкрите, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але разом з позовною заявою подав до суду клопотання, в якому просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судові засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавав, про поважність причин своєї неявки в судові засідання суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача та неповідомленням суду про поважність причин своєї неявки, ненаданням відповідачем відзиву на позов судом застосовано відповідно до ст.280 ЦПК України заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, надані позивачем, і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01.06.2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Договір про відкриття кредитної лінії № 1403-2143, який відповідно до п. 3.8. та п.3.9. Договору укладений шляхом накладення позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А7671» та накладення кредитодавцем кваліфікованої електронної печатки з кваліфікованою електронною позначкою часу. Примірник Договору з додатками до нього у вигляді електронного документа направляються в Особистий кабінет позичальника та на електронну адресу, зазначену позичальником. При укладенні договору відповідачем здійснені дії з оформлення кредитної угоди за допомогою веб-сайту позивача, які свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору та без яких укладення договору було б неможливе, одними з яких є: створення заявки на отримання кредиту, самостійне внесення до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора номеру своєї банківської картки для отримання кредиту, підписання Кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатору. Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 5000,00 грн.; строк кредитування - 365 днів; базовий період - 21 день; комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту; промо-ставка 0,01% за кожен день; знижена % ставка 1,45% в день; стандартна % ставка 1,45% в день. Одночасно з Договором відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А7671» Правила відкриття кредитної лінії. [PERSON] ознайомлений з графіком платежів за укладеним Договором, про що свідчить таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1403-2143, яка підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором та засвідчена позивачем кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу. Ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.3 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ЗУ «Про електронну комерцію»). Частиною 12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підставі ч.13 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. Зі змісту абз.3 ч.1 ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» вбачається, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ЗУ «Про електронну комерцію»). Зі змісту ч. 1 ст. 205 ЦК України вбачається, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Положеннями ч. 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 цієї статті). Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В абз. 2 ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в сумі 5000,00 грн., перерахувавши їх на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією квитанції сервісу LiqPay №2469990547 від 01.06.2024 року. Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, які передбачені ч. 1 ст. 611 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі абз.1 ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з копії розрахунку заборгованості за договором №1403-2143 від 01.06.2024 року, станом на 26.11.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 30700,50 грн, з яких основний борг 5000,00 грн, залишок відсотків 24950,50 грн; залишок комісії 750,00 грн. Отже судом встановлено, що Договір про відкриття кредитної лінії № 1403-2143 від 01.06.2024 року, Правила відкриття кредитної лінії, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (Графік платежів за Договором) між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладені в електронній формі, так як містять електронні підписи відповідача та представника позивача, зі змісту яких вбачається, що в них визначено основні істотні умови, характерні для кредитних договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, з якими позичальник в свою чергу погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання зазначених документів, тому Договір, Правила відкриття кредитної лінії, Графік платежів мають силу договору, який вважається таким, що вчинений у письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.205 та ст.207 ЦК України. В порушення зазначених норм ЦК України, умов Договору про відкриття кредитної лінії № 1403-2143 від 01.06.2024 року відповідач не надав позивачу своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за договором у зв`язку з чим, згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, у [PERSON] станом на 26.11.2025 року існує заборгованість за кредитом 5000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 24950,50 грн, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 750,00 грн. Разом з тим Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 5700,50 грн. за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 25000,00 грн. Таким чином загальна заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 1403-2143 від 01.06.2024 року становить 25000,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 5000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 20000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором № 1403-2143 від 01.06.2024 року виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених зазначеним Договором. В порушення вимог Закону, [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговану суму не повернув. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн. по вказаному вище договору є доведеною, а тому вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 20000,00 грн. суд зазначає наступне. Частиною п`ятою статті 8 Закону №1734-VIII передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма законодавства була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023року № 498-IX та набрала чинності 22 грудня 2023 року. Однак, позивач незважаючи на те, що договір №1403-2143 від 01.06.2024 року укладено після прийняття ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, оскільки такий укладено між сторонами 01.06.2024 року, не привів свою діяльність, а також умови укладених ним договорів відповідно до вимог чинного законодавства в частині нарахування щоденної процентної ставки відповідачу відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,45% на день, що перевищувало максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки визначений законодавством. З огляду на вказане, зазначені вище дії позивача безумовно порушували права відповідача порівняно з іншими споживачами фінансових послуг, а положення кредитного договору в частині нарахування процентної ставки у розмірі 1,45 % на день значно перевищують встановлений максимальний розмір денної процентної ставки за кредитним договором у розмірі 1 % та були несправедливими, а тому при вирішенні даного спору такі підлягають зміні з врахуванням положень законодавства. Отже, укладаючи 01.06.2024 року кредитний договір, позивач не мав права визначати денну проценту ставку у розмірі 1,45% на день, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. У зв`язку з цим суд здійснює самостійний розрахунок розміру заборгованості за відсотками, виходячи зі ставки 1% на день. В такому випадку за період 01.06.2024-21.06.2024 сума нарахованих відсотків становить 10.50 грн. (5000,00 х 0,01% х 21), що було правомірно нараховано позивачем; за період 22.06.2024-31.05.2025 сума нарахованих відсотків має становити 17200 грн. (5000 х 1% х 344). З урахуванням викладеного, суд вважає, що права позивача порушені, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, та підлягають судовому захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 22210,50 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 5000,00 грн. та заборгованості за відсотками 17210,50 грн. Позивач також у своєму позові просить стягнути з [PERSON] понесених ним судових витрат на сплату судового збору в сумі 2662,40 грн. Зі змісту ч.1 ст.133 ЦПК України вбачається, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України). Як вбачається з наданої платіжної інструкції №1411 від 08.01.2026 року, за подання даного позову до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Оскільки ціна позову становила 25000,00 грн., а позов задоволено частково на суму 22210,50 грн., тобто на 88,84% (22210,50 х 100 : 25000,00), а тому, на підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2365,28 грн. (2662,40 х 88,84% : 100) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial