Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 08.11.2014 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 25.07.2017 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30.09.2016 року, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.08.2016 року і до повноліття доньки. З часу ухвалення вказаного рішення про стягнення аліментів пройшло багато років, розмір аліментів присуджених до стягнення є недостатнім для утримання дитини, оскільки в силу свого віку, донька природно потребує більших витрат на матеріального забезпечення, розвиток, освіту, що потягнуло відповідні зміни матеріального становища. На сьогоднішній день, потреби [PERSON] суттєво зросли; збільшився розмір прожиткового мінімуму, подорожчали базові товари, продукти харчування, одяг і взуття та гуртки («Малювання» - 600 грн. на місяць; «Сучасні танці» - 500 грн. на місяць; англійська мова - 900 грн. на тиждень), які відвідує дитина, а також на навчальні товари, ліки та повсякденні речі. Отже, фінансове навантаження на одного з батьків стало значно більшим, ніж це було до моменту визначення попереднього розміру аліментів. Усі ці обставини об`єктивно потребують перегляду способу їх стягнення. Крім того, вказала, що матеріальне становище відповідача істотно покращилося та він має стабільний та достатньо високий дохід, хоча фактично приховує його і офіційно не працевлаштований. На цей час відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, що не відповідає його реальним фінансовим можливостям. Водночас, відповідач працездатна особа, на обліку у лікарів не перебуває, інвалідності не має, що свідчить про наявність у нього можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі. Відповідач не бере регулярної участі у вихованні дитини: аліменти сплачуються ним нерегулярно та несистемно. Така його поведінка порушує права, свободи та законні інтереси дитини, оскільки позбавляє доньку стабільного та належного матеріального забезпечення, необхідного для нормального розвитку та життя. Нинішній спосіб стягнення аліментів не забезпечує покриття фактичних потреб їхньої доньки [PERSON] з урахуванням її віку та зростання витрат. Сума аліментів є недостатньою для належного забезпечення дитини, тому зміна способу їх стягнення є необхідною та відповідає її найкращим інтересам. З огляду на вищенаведене, беручи до уваги те, що позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму у розмірі 3,500 грн., шомісячно, починаючи від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 05.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, проте надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, проте надав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог, просив провести розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи ту обставину, що відповідач пред`явлений позов визнав в повному обсязі, суд вважає за можливе винести рішення з підготовчого судового засідання у відсутності сторін, на підставі наявних доказів в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.03.2015 року вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] /а.с.9/. Відповідно до копії рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25.07.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.12/. Згідно витягів з Реєстру територіальної громади від 18.11.2025 року позивач [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с.10, 11/, що також підтверджується довідкою про склад сім`ї та реєстрацію від 21.11.2025 року /а.с.14/. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.10.2016 року, на підставі виконавчого листа №486/921/16-ц, виданого 18.10.2016 року Южноукраїнським міським судом, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки, [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.08.2016 року і до повноліття дитини, відкрито виконавче провадження /а.с.13/. Нормою ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Суд вважає, що з врахуванням всіх обставин в сукупності у позивача наявні підстави для змінити способу стягнення аліментів з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму у розмірі 3500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, відповідатиме чинному законодавству. Крім того, при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз`яснень, даних у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 грн (1211,20:2=605,60), решта 50 % судового збору підлягає компенсації за рахунок держави.

Outcome: approved