Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №8777863 від 18.02.2025. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.02.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредит №8777863 , який було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором та надано кредит на умовах строковості, зворотності, платності на суму 6500,00 грн, строком 352 днів. Зазначає, що відповідачем належним чином взяті на себе зобов`язання, які визначені вказаним договором позики, не виконуються, що є підставою для стягнення заборгованості у загальній сумі 25 545,00 грн, з яких: 6 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 280,00 грн сума заборгованості за відсотками; 11 765,00 грн сума заборгованості за пенею, штрафами. При цьому, 17.10.2025 між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №17102025 від 17.10.2025, за яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредит №8777863 від 18.02.2025. Відповідач відзиву на позов не надав. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2026 було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені Судом. Відповідно до укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] договору про надання споживчого кредиту №8777863 від 18.02.2025, відповідач отримав кредит в розмірі 6 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності на строк 352 днів. За умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно та в повному обсязі погашати існуючу заборгованість за кредитом, сплачувати всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Договір укладено в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором C4063 18.02.2025 о 02:56:13 год. Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо суми кредиту, строку договору і строку кредитування, а також розмір процентної ставки та вказаний документ підписаний електронним цифровим підписом відповідача. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «АВЕНТУС Україна» свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредит №8777863 від 18.02.2025 виконало в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. З листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вбачається, що: «між нашими підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-20/11/2019 від 28.11.2019. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку: 18.02.2025 o 2:57 год на суму 6 500,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua - 656520102, призначення платежу: зарахування 6 500,00 грн на картку [NUMBER] . Отже, первісним кредитором було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернетеквайрингу - iPay. Згідно розрахунку позивача сума заборгованості відповідача [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №8777863 від 18.02.2025 становить: 25 545,00 грн, з яких: 6 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 280,00 грн сума заборгованості за відсотками; 11 765,00 грн сума заборгованості за пенею, штрафами. Судом встановлено, що 17.10.2025 між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №17102025 від 17.10.2025, за яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредит №8777863 від 18.02.2025. Оцінка Суду. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Крім того, виходячи із змісту статей 1077, 1078 ЦК договір факторингу за своєю правовою природою є різновидом відступки вимоги з особливим суб`єктивним складом, а предметом такого договору може бути і право на одержання коштів, у зв`язку із чим позивач в законному порядку набув право вимоги до відповідача. Відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] в частині стягнення сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 6 500,00 грн, а також сума заборгованості за відсотками 7 280,00 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується стягнення пені/штрафу в розмірі 11 765,00 грн, суд зазначає, що згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася. Оскільки штрафні санкції нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач як позичальник на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в будь-якому випадку звільняється від обов`язку сплати на користь позивача, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено 2 622,40 грн судового збору. Предметом позову є стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, яка у загальному розмірі складає 25 545,00 грн. Разом з тим, суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у загальному розмірі 13 780,00 грн. За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 1 436,21 грн (2 662,40 грн. * 13 780,00 / 25 545,00/ З цих підстав,

Outcome: partial