Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

07.11.2025 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з даним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] (відповідачки) заборгованість за кредитним договором №8316454 від 23.08.2024 року в розмірі 26740 грн 00 коп із яких: 7000 грн 00 коп - заборгованість за основною сумою боргу; 7840 грн 00 коп - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 11900 грн 00 коп - заборгованість за пенею, штрафами, вказуючи на те, що відповідачка, в порушення умов вищевказаного договору, не сплачує своєчасно коштів на повернення суми боргу та відсотків, в результаті чого утворилася вказана заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача за договором факторингу. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2025 року цивільну справу за вказаним позовом передано за підсудністю на розгляд до Бахмацького районного суду Чернігівської області. Ухвалою судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30.01.2026 року відкрито провадження у справі з визначенням її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 25.02.2026 року. Представник позивача - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, але надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Направлене на її адресу судове повідомлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. За таких обставин, враховуючи, що заяв про розгляд справи за відсутності [PERSON] та відзиву на позов від неї не надійшло, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, провівши заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні 23.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір надання коштів споживчого кредиту №8316454 (надалі Договір), відповідно до умов якого останній надано грошові кошти в сумі 7000 грн 00 коп строком на 360 днів (п.п.1.3, 14 Договору), з визначенням стандартної процентної ставки 1.00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору (п.1.5.1 Договору) шляхом перерахування коштів кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , яка зазначена в договорі. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, одноразовим ідентифікатором С3753 (а.с.4-16). Листом ТОВ «Пейтек» від 14.08.2025 року за № 20250814-1.1 підтверджується факт перерахування 23.09.2024 року ТОВ «Авентус Україна» через ТОВ «Пейтек», який надає фінансові платіжні послуги з переказу коштів без відкриття рахунків за договором про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 04.07.2024 року, коштів в сумі 7000 грн 00 коп відповідачці на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] (а.с.17). 13.08.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №13082025, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною договору (а.с. 18-20, 27). Згідно з актом прийому - передачі Реєстру боржників №2 від 13.08.2025 року за Договором факторингу № 13082025 від 13.08.2025 року, Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників №2 (а.с.21). Відповідно до витягу з Реєстру боржників №2 до договору факторингу № 13082025 від 13.08.2025 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 8316454 становить 26740 грн 00 коп, із яких: 7000 грн 00 коп - заборгованість за основною сумою боргу, 7840 грн 00 коп - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 11900 грн 00 коп -заборгованість за пенею, штрафами (а.с. 23). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №8316454 від 23.09.2024 року, розмір заборгованості [PERSON] станом на 13.08.2025 року становить 26740 грн 00 коп, із яких: 7000 грн 00 коп - заборгованість за основною сумою боргу, 7840 грн 00 коп - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 11900 грн 00 коп -заборгованість за пенею, штрафами (а.с.24-30). Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підтверджується, що ТОВ «Авентус Україна» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, основним видом економічної діяльності якого є Інші види кредитування (а.с.35-37). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», видом фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства: факторинг (а.с. 32). Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611, 625 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою, що передбачено ч.1 ст. 512 ЦК України. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, що визначено ст. 638 ЦК України. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості не спростована відповідачкою в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою, а в подальшому договору факторингу між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів», за яким ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги ТОВ «Авентус Україна» до боржників, вказаних у реєстрі боржників. При цьому, ТОВ «Авентус Україна» виконало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідачка отримала кредитні кошти, однак не виконувала свої обов`язки за договором. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває донині. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи неналежне виконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором №8316454 від 23.09.2024 року, а також наявність договору факторингу від 13.08.2025 року позовні вимоги підлягають задоволенню за винятком суми неустойки (пені, штрафу) в розмірі 11900 грн, заборгованість за якою виникла в 2024-2025 роках, тобто в період дії на території України воєнного стану, під час якого нарахування пені, штрафу за кредитними договорами (договорами позики) не допускається. З відповідачки на користь позивача, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути 1680 грн 54 коп витрат по сплаті судового збору, які підтверджені документально (а.с.50), пропорційно розміру задоволених позовних вимог (55,5%).

Outcome: partial