Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

У грудні 2025 року представник позивача адвокат Протопоп Ю. А., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. [INFO] в них народилася дитина [PERSON] . Оскільки на момент народження дитини сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, а спільної заяви батьків до органів ДРАЦС подано не було, запис про батька дитини був проведений відповідно до частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Біологічним батьком дитини є відповідач, який цей факт не оспорює, однак у позасудовому порядку вирішити питання щодо реєстрації його батьківства наразі неможливо, що змусило позивача звернутися до суду. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 15 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні 09 лютого 2026 року представник позивача адвокат Протопоп Ю. А. була присутня, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та надала відповідні пояснення щодо обставин справи. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду подали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. До суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, підтверджує, що він є біологічним батьком дитини, проти задоволення позову та внесення змін до актового запису про народження не заперечує. Представник третьої особи Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до частини 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з частиною 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, враховуючи повне визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] народилася дитина [PERSON] , матір`ю якої є позивач [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.09.2024 року, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 617. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 СК України, запис про батька дитини був проведений за вказівкою матері. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, або за рішенням суду. Згідно з частиною 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Суд бере до уваги заяву від 20.02.2026, посвідчену Єдемською-Фастовець О.О., приватним нотаріусом міського нотаріального округу Запорізькою області. Зазначеною заявою [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] та просив залишити дитині прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а навпаки, спрямоване на захист інтересів малолітньої дитини, яка має право знати своїх батьків та право на їхнє піклування. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення позову про визнання батьківства суд зазначає у резолютивній частині рішення прізвище, ім`я та по батькові особи, яка визнана батьком дитини, а також вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. За правилами ст. 134 СК України, на підставі рішення суду про визнання батьківства орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи те, що відповідач визнав себе батьком дитини, і це визнання приймається судом, позовні вимоги про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження підлягають повному задоволенню. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи відсутність вимог позивача про їх стягнення з відповідача, залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved