Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду позовом про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за договором №1/2/ДБ від 25 червня 2019 року про надання послуг з управління будинком, спорудами та прибудинкової територією багатоповерхового будинку у розмірі 5036,64 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Відповідачка надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що вона погасила борг та на даний час в неї не має заборгованості перед позивачем. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Також зазначив, що заборгованість відповідачем погашена не була, а тому позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, проти заочного порядку розгляду справи не заперечує. Відповідачка відзиву, інших заяв та клопотань до суду не надавала, про причини неявки суд не повідомила, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. 04 липня 2019 року за відповідачкою [PERSON] зареєстроване право приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Судом встановлено, 25 червня 2019 року між ТОВ «Управляюча компанія «Затишок сервіс» і співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] (одним із власників якого є відповідач) було укладено Договір про надання послуг з управлінням будинком, спорудами та прибудинковою територією багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] від 25 червня 2019 року №1/2/ДБ. Згідно п. 1.1. Предметом цього Договору є надання співвласникам послуг з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та прибудинковою територією, а співвласники зобов`язуються оплачувати послуги з управління у строк та на умовах, що передбачені цим Договором. У відповідності до п. 2.3 договору розрахунковим періодом є календарний місяць (з першого по останній день місяця). Сторони погодилися, що замовник сплачує за надані послуги, щомісяця за попередній місяць не пізніше 20 (двадцятого) числа календарного місяця слідуючого за розрахунковим. Також, п. 2.1 договору визначені ціни послуг, які надаються споживачам. Станом на 21 листопада 2025 року заборгованість відповідача за договором управління №1/2/ДБ від 25 червня 2019 року становить 5036,64 грн. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено: обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, в тому числі - своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Пунктом 5 тієї ж статі встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами тощо. Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 ч. 1ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 626 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з неналежною сплатою коштів за надані послуги, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за послуги з управління будинком, спорудами та прибудинкової територією багатоповерхового будинку за Договором №1/2/ДБ від 25 червня 2019 року у розмірі 5036,64 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved