Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

ТОВ «Свеа Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 21.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] укладено договір № 4581620 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до Кредитного договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 4000,00 грн; строк кредиту: 360 днів; стандартна процентна ставка 2,50 % в день. ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання за кредитним договором виконало, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання виконував з істотним порушенням умов договору, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. 24.01.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №01.02-02/25, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило новому кредитору за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до Додатку 1 (Реєстр боржників) до договору факторингу №01.02-02/25 від 24.01.2025, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №4581620 складає 27297,84 грн. Загальний розмір заборгованості за Кредитним договором №4581620 від 21.04.2024 становить 27297,84 грн, з яких заборгованість за сумою кредиту - 3999,97 грн, заборгованість по відсотках - 21297,87 грн, пеня, штраф - 2000 грн. На підставі наведеного представник позивача просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором у сумі 27297,84 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Копію ухвали було направлено учасникам справи, зокрема, відповідачу на зареєстровану адресу проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.79), 21.11.2025 вручено особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 80). Згідно з поданим відповідачем [PERSON] відзивом на позовну заяву, відповідач визнає позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4581620 від 21.04.2024 частково, а саме: заборгованість за відсотками на суму 3999 грн. 97 коп. В стягненні решти суми заборгованості за відсотками просить відмовити, оскільки такий розмір відсотків за кредитом є непропорційно завищеним та несправедливим. В задоволенні вимог про стягнення суми (тіла) кредиту в розмірі 3999 грн. 97 коп. відмовити повністю, оскільки сума (тіло) кредиту та частково відсотки за цим договором ним були сплачені у 2024 році на загальну суму 6599 грн. 79 грн. В задоволенні вимог про стягнення пені, штрафу в розмірі - 2000 грн. відмовити повністю у зв`язку із спливом строків спеціальної позовної давності. Крім цього, зазначив, що умови кредитного договору вважає несправедливими та такими, що порушують вимоги п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав соживачів", оскільки відсотки за ним неспівмірно завищені. Також зазначив, що про укладення договору факторингу його ніхто не повідомляв, що є порушенням вимог Закону України "Про споживче кредитування", Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про вирішення спору за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. На підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви долучені правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», а також договір №4581620 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.048.2024, Паспорт споживчого кредиту, Додаток №1 до договору про надання коштів (таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта), з якими відповідач ознайомився шляхом підписання одноразовим ідентифікатором (а.с.26-34, 7-16, 17 зворот). Так, 21.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №4581620 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 7-16). Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору його укладення здійснено сторонами за допомогою ІТС Товариства, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 4000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.3, 1.4., 1.4.1 Кредитного договору строк кредиту: 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів; тип процентної ставки - фіксована; стандартна процентна ставка 2,50 % в день. Згідно з п. 1.4.2. знижена процентна ставка становить 0,01% в день. Відповідно до п. 1.8 Кредитного договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Пунктом 2.1., 2.2 кредитного договору передбачено, що кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох робочих днів з моменту укладення цього Договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступні календарні дні, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п.1.3 Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Відповідно до п. 4.1. договору сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору. Відповідно до п.6.4. Договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Товариство має право нарахувати, а Клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити Товариству штраф: у розмірі 25% від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання на кожен 7-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання. Фактом невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань Клієнтом є не здійснення ним сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу та/або повернення суми кредиту в строки сплати платежів, встановлені Договором (Графіком платежів/новим графіком платежів). Як вбачається із додатку № 1 до кредитного договору виходячи із наявності знижки періодичність сплати платежів за договором встановлено кожні 10 днів, перший платіж 30.04.2024 - 4 грн (нараховані відсотки), в подальшому 34 платежі - 1000 грн (нараховані відсотки), останній платіж 15.04.2025 - 5000 грн (4000 грн - тіло кредиту, 1000 грн - нараховані відсотки) (а.с. 17-зворот). Як вбачається із додатку № 1 до кредитного договору без наявності знижки періодичність сплати платежів за договором встановлено кожні 10 днів, перший платіж 30.04.2024 - 1000 грн (нараховані відсотки), в подальшому 34 платежі - 1000 грн (нараховані відсотки), останній платіж 15.04.2025 - 5000 грн (4000 грн - тіло кредиту, 1000 грн - нараховані відсотки) (а.с. 17-зворот). Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» №20250124-247 від 24.01.2025 між Товариством та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено Договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №03012024-1 від 2024-01-03. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: 21.04.2024 20:09:20 на суму 4000.00 грн призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 2cd0241e-502c-4061-9f10-a4c70efe6df1; номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 45816201713719357 (а.с.40). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" станом на 24.01.2025 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №4581620 складає 27297,84 грн, з яких заборгованість за сумою кредиту - 3999,97 грн, заборгованість по відсотках - 21297,87 грн, пеня, штраф - 2000 грн (а.с.35-39). 24.01.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №01.02-02/25, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило новому кредитору за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с.41-52). Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу №01.02-02/25 від 24.01.2025, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №4581620 складає 27297,84 грн (а.с.55). Надаючи оцінку дослідженим у справі доказам та встановленим на їх підставі правовідносинам суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначено Законом України "Про споживче кредитування". Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що кредитна лінія - вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит. Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність кредитного договору матеріали справи не містять. У разі не спростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно зі ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Висновки суду. Судом встановлено, що 21.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №4581620 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого позивач надав, а відповідач отримав на визначених умовах кредит в сумі 4000 грн, строк кредиту: 360 днів; тип процентної ставки фіксована; стандартна процентна ставка 2,50 % в день. Факт укладення кредитного договору та отримання в своє розпорядження кредитних коштів визнається відповідачем. Водночас, відповідачем не визнається розмір заборгованості яка утворилась за кредитним договором. Так, відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" станом на 24.01.2025 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №4581620 складає 27297,84 грн, з яких заборгованість за сумою кредиту - 3999,97 грн, заборгованість по відсотках - 21297,87 грн, пеня, штраф - 2000 грн. В поданому відзиві [PERSON] погоджується із частковим задоволенням позовних вимог на суму частини нарахованих відсотків в розмірі 3999,97 грн та заперечує проти задоволення позову в частині стягнення за основною сумою боргу та заборгованості за відсотками в сумі 21297,87 грн. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що ним було сплачено на рахунок первісного кредитора ще до укладення договору факторингу коштів на загальну суму 6999,79 грн (10.05.2025 - 2000 грн, 29.05.2025 - 1899,81 грн, 25.06.2025 - 2699,73 грн), тобто суму кредиту та частково суму на погашення відсотків за кредитом. Вирішуючи даний спір суд звертає увагу на таке. Відповідно до положень ст. 626-634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено судом, між первісним кредитором та відповідачем укладено кредитний договір, у якому сторони погодили усі істотні його умови, зокрема, суму кредиту - 4000 грн, строк кредитування - 360 днів, відсоткову ставку за кредитом - 2,5%. Пунктом 1.4.2. кредитного договору передбачено застосування зниженої процентної ставки у розмірі 0,01% за кожен день користування кредитом, за умови, якщо клієнт до 30.04.2024 або протягом 3 календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром і періодичністю внесення, здійснюватиметься згідно з графіком платежів. Відповідно до п. 4.6. кредитного договору у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора черговості згідно зі ст. 19 Закону України "Про споживче кредитування", а саме: 4.6.1. у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 4.6.2. у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 4.6.3. у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Як вбачається із додатку № 1 до кредитного договору періодичність сплати платежів за договором встановлено кожні 10 днів, перший платіж 30.04.2024 - 4 грн (нараховані відсотки), в подальшому 34 платежі - 1000 грн (нараховані відсотки), останній платіж 15.04.2025 - 5000 грн (4000 грн - тіло кредиту, 1000 грн - нараховані відсотки). Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, здійсненим первісним кредитором, відповідач умов програми лояльності не виконав, у зв`язку з чим проценти за весь період кредитування йому нараховано за стандартною процентною ставкою. Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором, оскільки його проведено у відповідності до умов кредитного договору в межах погодженого сторонами строку кредитування та за погодженою процентною ставкою з урахуванням здійснених відповідачем платежів, які скеровано в рахунок погашення нарахованих процентів. Посилання відповідача на невідповідність умов кредитного договору вимогам п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" суд вважає помилковим, оскільки вказаною нормою визначено, що несправедливими умовами договору є встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. В даному випадку позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитом, які за своєю економічною суттю не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором, а є обумовленою сторонами платою за користування кредитними коштами (п. 3.1.1 кредитного договору). Водночас, розмір денної відсоткової ставки відповідає граничному розміру, визначеному Законом України "Про споживче кредитування" (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Не приймає суд і посилання відповідача про неповідомлення його про факт укладення 24.01.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем договору факторингу №01.02-02/25, оскільки вказана обставина має правове значення у разі здійснення боржником платежів на рахунок первісного кредитора після відступлення права вимоги. Разом з цим, відповідачем доказів здійснення таких платежів суду не надано. Водночас, щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені/штрафув розмірі 2000,00 грн суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, які чинні, як на день укладення кредитного договору між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , тобто станом на 21.04.2024, так і на час подання позовної заяви та ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, пеня/штраф, нарахована первісним кредитором, підлягає списанню кредитодавцем, а в даному випадку позивачем як його правонаступником. Таким чином, встановивши всі фактичні обставини справи, дослідивши кожний доказ з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, та сукупність доказів з точки зору їх достатності, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №4581620 від 21.04.2024 в сумі 25297,84 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3999,97 грн та заборгованості за процентами у сумі 21297,87 грн. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені/штрафу слід відмовити. Розподіл судових витрат. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,4 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 28.10.2025 №1034 (а.с.6). Інших судових витрат не заявлено. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати, які поніс позивач, підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, розмір позовних вимог, які задоволено судом, складає 92,67%. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2244,84 грн сплаченого судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial