Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» (далі позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №10211164575 від 30 грудня 2021 року у сумі 11 719,14 грн., понесені витрати на сплату судового збору 2 422,40 грн. та на правову допомогу 10 000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.12.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено Кредитний договір у формі заяви приєднання до Кредитного договору по продукту «Кредит на товар» №10211164575, згідно з умовами якого сума кредиту за даним Договором складає 9 999,00 грн. Відповідно до Публічної пропозиції на укладення Кредитного договору по продукту «Кредит на товар» (затверджено наказом №07/21-П від 12.07.2021 року, дата набрання чинності 12.07.2021 року) та статті 633 Цивільного Кодексу України ТОВ «Сучасний Факторинг» було оголошено Публічну пропозицію (оферту) на укладання Кредитного договору по продукту «Кредит на товар». Згідно Паспорту споживчого кредиту по продукту «Кредит на товар», що оформлюється за особистої присутності споживача, Сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються Позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 12 календарних місяців, платності 5% від загальної початкової суми кредиту, комісія за управління (обслуговування) кредиту 399,96 грн. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 68,81% річних від загальної суми кредиту. Між тим, заборгованість відповідача перед товариством станом на 23.10.2025 року (включно) становить 11 719,14, а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту становить: 7 249,00 грн.; заборгованість за сумою комісії становить: 4 470,14 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач вказала, що не погоджується із позовом у зв`язку з тим, що останній платіж за кредитним договором нею було здійснено 01 березня 2022 року, а строк позовної давності складає 3 роки. Тому, просила відмовити у задоволенні позову. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві просив розглядати справу без присутності представника та задовольнити позов, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у відзиві просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Ухвалою суду від 14.01.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 30.12.2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» було укладено Кредитний договір у формі заяви приєднання до Кредитного договору по продукту «Кредит на товар» №10211164575 згідно з умовами якого сума кредиту за даним Договором складає 9 999,00 грн. [PERSON] зазначила, що вона ознайомившись з умовами Публічної пропозиції на укладення Кредитного договору по продукту «Кредит на товар» ТОВ «Сучасний Факторинг» даною заявою-приєднанням, яку подає разом з Графіком платежів Кредитному посереднику, засвідчує своє волевиявлення на приєднання до Кредитного договору по продукту «Кредит на товар» на умовах, що визначені в Публічній пропозиції, Графіку платежів та тут. Заява приєднання укладена у письмовій формі та підписана [PERSON] власноручно. Згідно п.1 Договору сума кредиту складає 9 999,00 грн., процентна ставка (звичайна) 5% в місяць, комісія за надання кредиту 0 грн. Строк кредиту 12 місяців, з моменту надання по терміни визначені в Графіку платежів, що подається разом з цією Заявою-приєднання, з кінцевим терміном повернення 30.12.2022 року (включно). Комісія за управління (обслуговування) кредиту за кожен факт прострочення періодичного платежу, якщо таке прострочення триває не менше 15 календарних днів 399,96 грн., штраф за кожен пропуск періодичного платежу 399,96 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору 14 498,55 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору 68,81 %. Відповідно до п.10 Договору відповідач доручила ТОВ «Сучасний Факторинг» перерахувати суму кредиту 9 999,00 грн. в наступному порядку та за наступними реквізитами: за товар у розмірі 9 999,00 грн. на користь ТОВ «Комфі Трейд». Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), який є додатком №1 до Кредитного договору «Кредит на товар» №10211164575 від 30.12.2021 року загальна вартість кредиту 14 498,55 грн. Даний додаток - Графік платежів підписаний відповідачем власноручним підписом. Також до позовної заяви долучено Публічну пропозицію на укладення Кредитного договору по продуту «Кошти в кредит» (затверджено наказом № 07/21-П від 12.07.2021 року, дата набрання чинності 12.07.2021 року), Паспорт споживчого кредиту по продукту «Кредит на товар», що оформляється за особистої присутності споживача. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), який підписаний сторонами 31.12.2021 року. Згідно листа-зобов`язання від 30 грудня 2021 року, ТОВ «Сучасний факторинг» повідомило [PERSON] про прийняття рішення щодо надання їй кредиту для придбання товару, зазначеного у рахунку-фактурі № 5346645, а також зобов`язувалось забезпечити перерахування на поточний рахунок торгової організації (продавця) ТОВ «Комфі Трейд» вартості товару без урахування початкового внеску, зазначеному у цьому листі, в якості виконання зобов`язань клієнта за рахунок зазначеного кредиту, а саме 9 999,00 грн. У цьому ж листі наявна відмітка про отримання товару клієнтом [PERSON] та її підпис. Із копії рахунку фактури № 5346645 від 30.12.2021 року вбачається, що постачальником ТОВ «Комфі Трейд» проведено оплату за товар в сумі 15 299,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що кредитні кошти були надані ТОВ «Сучасний Факторинг» відповідачу для придбання товарів шляхом переказу 9 999,00 грн. ТОВ «Комфі Трейд» за товар. Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором №10211164575 від 30.12.2021 року заборгованість відповідача [PERSON] перед ТОВ «Сучасний Факторинг» становить 11 719,14 грн., а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту становить: 7 249,00 грн..; заборгованість за сумою комісії/відсотків становить: 4 470,14 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У статті 526 ЦК України, передбачено,що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1ст. 612 ЦК України) Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України) Згідно досліджених доказів, умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані в передбачені договором строки. З приводу застосування наслідків пропуску позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID_19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року. Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14 травня 2025 року, який набрав чинності 04 вересня 2025 року, пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено. Таким чином, з 12 березня 2020 року по 01 липня 2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24 лютого 2022 року та по 03 вересня 2025 року перебіг строків позовної давності зупинено. Отже, строки позовної давності не були пропущені позивачем. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості у розмірі 11 719,14 грн., що включає в себе загальну заборгованість за тілом кредиту 7 249,00 грн. та заборгованість за сумою комісії/відсотків 4 470,14 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн., який сплачений із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8. Крім того, у позовній заяві позивач зазначив, що понесені ним судові витрати включають в себе, крім судового збору, витрати за правову допомогу, згідно ст. 137 ЦПК України, у розмірі 10 000,00 грн., які він також просив стягнути з відповідача. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги №20/06-СФ від 20.06.2025 року, який укладено ТОВ «Сучасний Факторинг» з Адвокатським бюро «Тараса Онищенко», акт №751 прийому-передачі наданих послуг на суму 10 000,00 грн. та платіжну інструкцію від 16.12.2025 року №1215059 про перерахування 10 000,00 грн. на рахунок адвокатського бюро. За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Звернення до суду з позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором носить масовий характер. З цих підстав суд вважає, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат. Витрати на послуги адвоката в розмірі 10 000,00 грн. за даною справою є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт. За таких обставин, беручи до уваги задоволення позову, дотримуючись принципів розумності, пропорційності та справедливості, зважаючи на ціну позову, суд прийшов до висновку про можливість зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягнення з відповідача до 2 000,00 грн.

Outcome: approved