Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Адвокат Чумаченко С.О. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом, в подальшому змінивши предмет позову, та просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 338 611,78 грн. за період з 01.05.2022 року по 26.03.2024 року. В обґрунтування позову зазначено, що 21.04.2017 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. [INFO] у сторін народилась дитина - [PERSON] 03.02.2020 рішенням Біляївського районного суду Одеської області по справі по справі №496/3393/19 шлюб між сторонами було розірвано. 13.04.2021 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області по справі №496/3889/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 16990 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду, а саме з 03.10.2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 27.10.2021 року постановою Одеського апеляційного суду рішення першої інстанції залишено в силі. Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21.09.2022 року по справі №496/413/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, суд задовольнив позовну заяву [PERSON] та вирішив зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 13.04.2021 року на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 16990 грн. до 5000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Постановою Одеського апеляційного суду від 11.04.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] в особі представника [PERSON] задоволено, заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21.09.2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовлено. 06.01.2022 року Біляївським відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження №68059399 щодо стягнення аліментів. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21.03.2023 у справі №496/2180/22 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 443 532,00 грн. (за період з жовтня 2019 року по грудень 2019 року). Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.08.2023 року у справі № 496/2180/22 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21.03.2023 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Зазначена ухвала набрала законної сили 24.08.2023 та у касаційному порядку не оскаржувалась. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 26.03.2024 року заборгованість боржника по аліментах, підлягаючих сплаті у виконавчому провадженні, станом на 26.03.2024 року, становить 796 285,20 грн. Відповідач достеменно обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів, адже активно приймав участь під час розгляду вищенаведених справ в судах першої та апеляційної інстанції, а також підтверджується його нерегулярними платежами зі сплати аліментів. Окрім того, відповідач є досвідченим моряком, має можливість працювати за кордоном на суднах іноземних судновласників, у зв`язку з чим має можливість сплачувати стягнуті за рішенням суду аліменти. У подальшому, під час перевірки розрахунку, було виявлено помилку у встановленому періоді неустойки, оскільки рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21.03.2023 року по справі №496/2180/22 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 443 523,00 грн. за період з жовтня 2019 року по квітень 2022 року. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 26.03.2024 року, який було додано до позову, заборгованість боржника в рамках ВП №68059399 становить 796 285,20 грн. З урахуванням вказаного, неустойка підлягає стягненню з травня 2022 року по березень 2024 року, у зв`язку з чим, представник позивача надав уточнений розрахунок пені по аліментам на утримання дитини за період з травня 2022 року по березень 2024 року, відповідно до якого, розмір неустойки становить 338 611,78 грн. У зв`язку з викладеним, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Адвокат Чебаненко О.А. в інтересах [PERSON] через систему «Електронний суд» надіслала відзив на первісний позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову. В подальшому, після зміни позивачем предмету позову, адвокат Чебаненко О.А. в інтересах [PERSON] через систему «Електронний суд» надіслала заяву в порядку ст. 182 ЦПК України, в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог. У поданій заяві адвокат Чебаненко О.А. зазначила, що починаючи з 2020 року відповідач від сплати аліментів не ухилявся, як вважає представник позивача. Представнику позивача та позивачу добре відомо про те, що починаючи з 2019 року у відповідача була відсутня можливість працювати за спеціальністю, а відтак сплачувати аліменти у розмірі 16990 грн. він не в змозі. Зважаючи на вказане, відповідачем неодноразово подавались позови про зменшення аліментів. Так, на теперішній час у суді першої інстанції у справі №496/6218/23 відповідачем доведено про неможливість сплачувати встановлені судом аліменти у розмірі 16990 грн. та позовна заява про зменшення аліментів була задоволена частково, стягнення аліментів було зменшено з 16990 до 3196 грн. Наразі справа знаходиться в суді апеляційної інстанції, рішення не набрало чинності. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, відповідач зазначив, що обставини, враховані під час ухвалення судом рішення у справі №496/3889/19, яке набрало законної сили 27.10.2021 року, суттєво змінилися, а саме у позивача суттєво зменшився розмір доходу, який він отримує. Так, суд вважав доведеним той факт, що з моменту ухвалення рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 16990 грн. на утримання дитини [PERSON] , (13.04.2021 року) матеріальний стан позивача погіршився, адже на момент ухвалення рішення суду від 13.04.2021 року відповідач був моряком, працював на посаді другого механіка іноземного судна із заробітною платою близько 7000 доларів США, проте станом на час звернення з вказаним позовом до суду [PERSON] працює на території України та отримує заробітну плату у розмірі 10 000 грн., з яких і відраховувались аліменти. Довідки ТОВ «Технофорум» щодо працевлаштування відповідача на вказане підприємство суд прийняв як належні та допустимі докази, що підтверджують погіршення матеріального становища позивача. Суд також врахував той факт, що на час розгляду справи в Україні діє воєнний стан, що суттєво вплинуло на ринок праці в Україні та спричинило неможливість виїзду за кордон чоловіків, які підлягають мобілізації, що зумовило неможливість працевлаштуватися позивачу за місцем основної роботи. Водночас, у суді також було доведено, що відповідач після 08.09.2021 року жодного разу не виїжджав за межі території України та не працював моряком на морських судах, а отже сплачувати у аліменти у розмірі 16990 грн. не мав можливості. Не зважаючи, на зазначені обставини, та у зв`язку з тим, що самостійно відповідач не міг знайти роботу, вимушений був звернутися до Одеського обласного центру зайнятості, який в подальшому направив його на роботу до ТОВ «Технофорум», де працював до 01.08.2024 року, після чого працевлаштувався до ТОВ «Странс Трак Партс» і по теперішній час та відповідно заробітної плати проводяться відрахування 70% за постановами державного виконавця, але ці відрахування не покривають навіть поточний платіж. Незважаючи на скрутне матеріальне становище, відповідачем аліменти сплачуються, на теперішній час працевлаштуватись за спеціальністю відповідач можливості не має з 01.02.2022 року, оскільки, майже одразу після відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем було встановлено заборону виїзду за кордон. Виконавче провадження було відкрито 06.01.2022 року, а вже 01.02.2022 року встановлено заборону, в порушення частини 6 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, а саме: за наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, про що представник позивача добре обізнаний. Позивач вже звертався до суду з заявою про стягнення пені за несплачені аліменти, та відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21.03.2023 року у справі №496/2180/22 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 443 532 грн. Окрім цього, під час виконання виконавчого провадження про стягнення аліментів на відповідача накладено штрафу за несплату аліментів у зв`язку з чим, не можна погодитись з тим, що при проведенні розрахунку пені, представником позивача застосовувались загальні положення про стягнення пені, надані Верховним Судом у висновках з проблемних питань та норми ч.1 ст. 196 СК України вибірково, а на п.2 ч.1 ст. 196 СК України, в частині того, що максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», застосовано не було, оскільки в ході виконання виконавчого провадження №68059399, 14.05.2023 року до боржника застосовані заходи передбачені ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» , а саме на боржника [PERSON] накладено штраф на користь стягувача у розмірі 20% від заборгованості по аліментам, що склав 114503,87 грн. Станом на теперішній час постанова про накладення штрафу не оскаржена та не скасована. Представник відповідача вважає, що сума пені має бути зменшена на суму штрафу у розмірі 114 503,87 грн. (штраф за несплату аліментів на користь стягувача). Заборгованість за аліментами у період з травня 2022 року по березень 2024 року виникла у зв`язку з обставинами, що не залежать від відповідача, при цьому відповідачем всіляко вживаються дії на сплату аліментів. Позивачем вчиняються дії до безпідставного зростання заборгованості, що полягають у неврахуванні вже накладеного на відповідача штрафу за несплату аліментів всупереч ч.1 ст. 196 СК України та незважаючи на погіршення матеріального становища відповідача вдруге звертається з позовною заявою про стягнення пені за прострочення аліментів та в одному випадку було наявне здвоєння періоду, за який необхідно було нарахувати пеню, а також при поданні вказаних позовних заяв жодного разу не враховано п.2 ч. 1 ст. 196 СК України, в частині того, що максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Адвокат Чумаченко С.О. в інтересах [PERSON] через систему «Електронний суд» надіслав заперечення на заяву адвоката Чебаненко О.А., в яких зазначив, що рішення у справі №496/6218/23 не має преюдиційного характеру з огляду на наступне: - предметом доказування для позивача у справі про зменшення розміру аліментів є доведення зміни матеріального або сімейного стану, погіршення стану здоров`я платника аліментів; - предметом доказування у справі про стягнення пені за прострочення сплати аліментів для відповідача є доведення відсутності своєї вини у несплаті (неповній сплаті) аліментів та вжиття усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язань зі сплати аліментів. Отже, справи №496/6218/23 та496/2883/24 мають різний предмет спору, різний предмет доказування, а тому ч.5 ст. 82 ЦПК України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Крім того, рішення по справі №496/6218/23 наразі не набрало законної сили. Навіть у разі залишення рішення суду по справі №496/6218/23 без змін, це жодним чином не вплине на розрахунок заборгованості по аліментам у період з травня 2022 року по березень 2024 року, розрахунок пені за аліментами та не змінить обставин даної справи, оскільки у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позивач звернулася за стягненням пені за прострочення сплати аліментів за період з травня 2022 року по березень 2024 року. З позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] звернувся 06.09.2023 року, рішення було ухвалене 10.09.2024 року. Отже, посилання відповідача на рішення суду, яким було зменшено розмір аліментів на утримання дітей не заслуговують на увагу, оскільки вказане рішення було ухвалено після утворення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини та не виключає обов`язок відповідача щодо їх сплати за попередній період. У поясненнях представник відповідача зазначає, що починаючи з 2020 року відповідач від сплати аліментів не ухилявся, проте, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21.03.2023 року по справі №496/2180/22 позов [PERSON] до [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 443 523,00 грн. за період з жовтня 2019 року по квітень 2022 року. Набрання рішенням у справі №496/2180/22 законної сили спростовує доводи представника відповідача про те, що відповідач починаючи з 2020 року не ухилявся від сплати аліментів. При цьому, наразі предметом позову є стягнення пені за прострочення сплати аліментів у період з травня 2022 року по березень 2024 року. Надані пояснення зводяться до того, що відповідач намагався оскаржувати рішення суду про стягнення аліментів, зменшити розмір аліментів, а не вживати всіх можливих заходів для сплати аліментів. Незгода відповідача з рішеннями суду не звільняла його від обов`язку сплати аліментів та вжиття всіх можливих заходів для їх сплати. Вочевидь, що обрана відповідачем стратегія захисту (не сплачувати аліменти та справити на суд враження особи, що перебуває у скрутному матеріальному становищі) врешті решт призвела до утворення заборгованості зі сплати аліментів у значному розмірі. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні АСВП 68059399 у період з травня 2022 року по червень 2023 року (13 місяців) відповідач взагалі не сплачував заборгованість по аліментам, внаслідок чого заборгованість по аліментам за вказаний період (13 місяців) становила 220 870 грн., а розмір пені за вказаний період (13 місяців) згідно з розрахунком наданим до заяви про зміну предмета позову становить 220 870 грн. З липня 2023 року по 26 березня 2024 року (8 місяців) частково сплачував аліменти загалом на суму 34 180,35 грн., при цьому, не сплачено аліментів за вказаний період (8 місяців) на загальну суму 115 989,33 грн. Заробітна плата у ТОВ «Технофорум» була явно недостатньою не тільки для погашення заборгованості зі сплати аліментів а й навіть для поточної щомісячної сплати аліментів у призначеному судом розмірі - 16990 грн. З жовтня 2024 року відповідач не працює у ТОВ «Технофорум», причини припинення працевлаштування відповідачем не наведені. З наданої довідки за формою ОК-7 вбачається, що доходи відповідачу за жовтень - грудень 2024 року ТОВ «Технофорум» не нараховувались. Проте, у вказаному періоді відповідачем сплачено аліменти навіть у більшому розмірі ніж під час його працевлаштування, зокрема, у листопаді 2023 року - 4025,00 грн, у грудні 2023 року - 8063,72 грн., у січні 2025 року - 3069,11 грн., у лютому 2025 року - 5075 грн., у березні 2025 року - 4025 грн. Припинення працевлаштування відповідача у ТОВ «Технофорум» припало на дату ухвалення рішення суду по справі №496/6218/23, судом було задоволено позов і у наступному місяці відповідач вже не працював у ТОВ «Технофорум». Втім, відповідач не надає до суду доказів того, які вжиті ним заходи дозволили після звільнення з ТОВ «Технофорум» сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж під час працевлаштування. Отже, відповідачем не доведено, що ним вжито усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання зі сплати аліментів, не доведено відсутності своєї вини у несплаті та неповній сплаті аліментів. Позивач у судове засідання не з`явилася, представник позивача - адвокат Чумаченко С.О. через систему «Електронний суд» надіслав заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності сторони позивача, позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача - Чебаненко О.А. через систему «Електронний суд» надіслала заяву, в якій просила судове засідання провести без участі сторони відповідача, просила відмовити у задоволенні позову. Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21.04.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В період шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03.02.2020 року по справі №496/3393/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Постановою Одеського апеляційного суду від 27.10.2021 року по справі №496/3889/21 рішення Біляївського районного суду Одеської області від 13.04.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 16990 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду, а саме з 03.10.2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , залишено без змін. 06.01.2022 року головним державним виконавцем Біляївського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кольца О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68059399 з виконання виконавчого листа №496/3889/19 від 23.11.2021 року, виданого Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 16990 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду, а саме з 03.10.2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №68059399, здійсненим головним державним виконавцем Біляївського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебедєвим Є.О., заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів, станом на 26.03.2024 року становить 796 285,20 грн. 21.12.2009 року на ім`я [PERSON] була видана послужна книжка моряка серії 05784/2009/24. Представник позивача надав розрахунок, відповідно до якого, пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , за період з 01.05.2022 року по 26.03.2024 року складає 338 611,78 грн. Відповідно до довідки Форми ОК-7 Пенсійного фонду України, розмір доходу [PERSON] у 2021 року склав 6870,76 грн.; у 2022 році - 19799,93 грн.; у 2023 році - 43043,48 грн. У довідці Одеської філії ТОВ «Технофорум» №12 від 06.10.2023 року вказано, що за постановою ВП №68059399 від 05.06.2023 року, за постановою ВП №69003257 від 05.06.2023 року, за період з 01.06.2023 року по 30.09.2023 року було перераховано на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 16100 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №68059399, здійсненим головним державним виконавцем Біляївського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебедєвим Є.О., заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів, станом на 22.11.2023 року становить 751 298,35 грн. 04.05.2023 року головним державним виконавцем Біляївського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебедєвим Є.О. винесено постанову в рамках виконавчого провадження №68059399, відповідно до якої, за наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, накладено на боржника [PERSON] штраф у розмірі 114 503,87 грн., який підлягає сплаті на користь [PERSON] 01.02.2022 року головним державним виконавцем Біляївського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кольца О.О. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження [PERSON] у праві виїзду за межу України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, згідно виконавчого листа №496/3889/19 від 23.11.2021 року. Представник відповідача надала розрахунок, відповідно до якого, пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , за період з травня 2022 року по листопад 2023 року складає 289 466,40 грн. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21.03.2023 року по справі №496/2180/22 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 443 532 грн. за період з жовтня 2019 року по квітень2022 року. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.08.2023 року по справі №496/2180/22 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21.03.2023 року по справі №496/2180/22. Постановою Одеського апеляційного суду від 11.04.2023 року по справі №496/513/22 заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21.09.2022 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовлено. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №68059399, здійсненим головним державним виконавцем Біляївського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебедєвим Є.О., заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів, станом на 01.07.2024 року становить 835 908,02 грн. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10.09.2024 року по справі №496/6218/23 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини задоволено частково, зменшено розмір аліментів, визначених рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13.04.2021 року, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , з 16 990 грн. до 3 196 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Постановою Одеського апеляційного суду від 12.06.2025 року по справі №496/6218/23 рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10.09.2024 року, збільшено суму аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] з 3196 грн. до 4673,20 грн., в іншій частині рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10.09.2024 року залишено без змін. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття (ч.2 ст. 51 Конституції України). Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (ч.1 ст. 196 СК України). Положеннями ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пеню) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.08.2018 року у справі № 572/1689/16-ц роз`яснив, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.12.2020 року по справі №661/905/19 сформував правовий висновок про те, що тлумачення ст. 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч.1 , 2 ст. 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Відповідач контрольний розрахунок та доказів регулярного належного фінансового утримання дитини за період з 01.05.2022 року по 26.03.2024 року в ході судового розгляду не надав. Доказів відсутності вини [PERSON] у несплаті аліментів на утримання дитини суду не надано, платник аліментів не довів, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання. Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів підтверджується належними доказами - розрахунками заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд приходить до висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими. Згідно з розрахунком пені, складеного представником позивача, пеня нарахована за кожний місяць з урахування суми боргу, кількості днів прострочки та суми сплаченої боржником. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць, помножена на кількість днів заборгованості, помножена на 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 по справі № 333/6020/16-ц, Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.11.2022 по справі № 754/4461/21. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц зазначено, що загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Суд перевіривши розрахунок пені за несплату аліментів, з травня 2022 року по березень 2024 року, приймає його до уваги, оскільки представником позивача він зроблений виходячи із правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року за наведеною формулою. Вказаний розрахунок є чітким, повним і розгорнутим. Натомість, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували нараховану суму пені відповідачем до суду не надано. Абзацом 2 ч.1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Представник відповідача зазначила, що позивачем вчиняються дії до безпідставного зростання заборгованості, що полягають у неврахуванні вже накладеного на відповідача штрафу за несплату аліментів всупереч ч.1 ст. 196 СК України. Судом встановлено, що 04.05.2023 року головним державним виконавцем Біляївського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебедєвим Є.О. винесено постанову в рамках виконавчого провадження №68059399, відповідно до якої, за наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, накладено на боржника [PERSON] штраф у розмірі 114 503,87 грн., який підлягає сплаті на користь [PERSON] . При цьому, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №68059399, здійсненим головним державним виконавцем Біляївського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебедєвим Є.О., заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів, станом на 01.07.2024 року, становить 835 908,02 грн. Отже, відповідно до норм абзацу 2 ч.1 ст. 196 СК України, максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання (835 908,02 грн. - 114 503,87 грн. = 721 404,15 грн.) Позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 338 611,78 грн., отже вказана сума не перевищує різницю між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання. Доказів про те, що заборгованість по аліментам виникла внаслідок незалежних від платника причин, зокрема несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками або по іншим поважним причинам, відповідач суду не надав. Суд приходить до висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача, який зобов`язаний за рішенням суду сплачувати аліменти на утримання дитини, однак не виконує свої обов`язки по сплаті аліментів належним чином, порушене право позивача на отримання неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає судовому захисту. Кожна сторона, відповідно до ст. 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, суд звертає увагу, що аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Обов`язок відповідача утримувати свою дитину ґрунтується на законі, а рішення суду в цьому контексті лише змушує відповідача до виконання цього обов`язку у примусовому порядку, тому відповідач повинен був вживати заходів для своєчасного перерахування аліментів. Положеннями частини 1 статті 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Наявність заборгованості зі сплати аліментів свідчить про те, що дитина була позбавлена майна, що належить їй за законом. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що заявлений представником позивача розмір пені за прострочення сплати аліментів, який становить 338 611,78 грн., є правильним, відповідає обставинам справи та не перевищує суму заборгованості боржника по сплаті аліментів, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними, достатніми та достовірними доказами, та підлягають задоволенню. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви.

Outcome: approved