Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначається, що вона є матір`ю [PERSON] .. Заявниця зазнає постійного психологічного тиску з боку свого сина [PERSON] , поведінка якого протягом останнього часу негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Після щоденних скандалів, сварок, образ та погроз з боку [PERSON] вона не може належним чином виконувати свої обов`язки. [PERSON] нещодавно звільнився з місць позбавлення волі, постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.08.2025 року № 686/22585/25 відносно нього встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік. Син вживає наркотичні речовини, вимагає в неї кошти та створює нестерпні умови для життя. Також, при розмовах постійно ображає її непристойними словами, вживає лексику, недопустиму у нормальному людському спілкуванні. 17 грудня 2025 року [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно [PERSON] , а саме: ображав словами нецензурної лайки, погрожував фізичною розправою чим завдав шкоду її психічному здоров`ю. Працівниками поліції 17 грудня 2025 року щодо [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД № 419956 за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА № 386571 від 17 грудня 2025 року. Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29.12.2025 року у справі № 679/1861/25 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень. 11 лютого 2026 року [PERSON] знову вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно заявниці, а саме: ображав словами нецензурної лайки, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю. Працівниками поліції 11 лютого 2026 року щодо [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВБА № 139326 за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА № 386591 від 11 лютого 2026 року. Турбуючись про своє психічне здоров`я, з метою убезпечити себе від приниження та залякувань з боку сина [PERSON] , заявниця змушена уникати спілкування з ним. Зважаючи на це, [PERSON] переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] стосовно неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, а тому змушена звертатися до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] строком на шість місяці у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав із покладанням на нього наступних обов`язків: заборони особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та у будь-який спосіб контактувати з нею; вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку і через третіх осіб. Ухвалою судді від 23.02.2026 відкрито провадження у справі за заявою та призначено її розгляд у порядку окремого провадження. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала посилаючись на викладені в ній обставини. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Заслухавши пояснення заявниці, розглянувши заяву в межах заявлених вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є матір`ю та сином, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 20.09.1986 року. Сторони спільно проживають за однією адресою: [ADDRESS] . 17 грудня 2025 року щодо [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД № 419956 за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА № 386571 від 17 грудня 2025 року. Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29.12.2025 року у справі № 679/1861/25 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень. Працівниками поліції 11 лютого 2026 року щодо [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВБА № 139326 за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА № 386591 від 11 лютого 2026 року. Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017 визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з п.п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У п. 9 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Тобто, для винесення рішення у справі суду необхідно оцінити ризики, встановивши вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, що можливо зробити на підставі встановлення обставини вчинення кривдником домашнього насильства щодо постраждалої особи. Отже, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON] , а том суд вважає за необхідне задовольнити заяву повністю та видати обмежувальний припис відносно [PERSON] строком на шість місяців у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав із покладанням на нього обов`язків, визначених у заяві. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved