Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову позивач зазначає, що судовим наказом Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.10.2019 року по справі №188/1379/19 з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з 27.09.2019 року до повноліття дитини. Судовим наказом Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13.07.2022 року по справі № 188/568/22 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 24.06.2022 року до повноліття дитини. Тобто разом вищевказаними судовими наказами з нього стягнуто аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітку, що суперечить ч. 5 ст. 183 СК України. Крім того, на теперішній час змінилося його матеріальне становище, а саме його батьки досягли непрацездатного віку, за рішенням МСЕК його батьку встановлена III група інвалідності та 65% втрати працездатності. Вони також потребують його матеріальної допомоги у відповідності до ч. 1 ст. 202 СК України. Він працює у тяжких умовах в ШУ «Дніпровське» та після сплати аліментів на утримання дітей, витрат за спожиті комунальні послуги, йому не вистачає залишку коштів для задоволення своїх базових потреб (продукти харчування, одяг, ліки та інше) та на матеріальну допомогу для його непрацездатних батьків. Також зазначає, що за 2024 рік він сплатив аліментів на користь відповідачки на утримання дітей на загальну суму 225 898 грн., що майже у чотири рази перевищує щомісячний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та зменшення розміру аліментів суттєво не погіршить матеріальний стан дітей. Вважає, що зазначені ним обставини є підставою для зменшення розміру аліментів з 1/2 частини до 1/3 частини з усіх видів мого заробітку (доходу). Враховуючи вищевикладене, просить суд зменшити розмір стягнутих з нього за судовим наказом Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.10.2019 року по справі № 188/1379/19, аліментів на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1\\4 частини до 1\\6 частини з усіх видів заробітку (доходу), та зменшити розмір стягнутих з нього за судовим наказом Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13.07.2022 року по справі № 188/568/22, аліментів на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1\\4 частини до 1\\6 частини. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка [PERSON] у судові засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , яке видане 21.08.2015 року виконавчим комітетом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , яке видане 20.01.2022 року Петропавлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)) Судовим наказом Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.10.2019 року по справі №188/1379/19 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Судовим наказом Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13.07.2022 року по справі № 188/568/22 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Згідно довідки про доходи №72, яка видана 19.02.2025 року директором ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Хавренковим Р., [PERSON] працює у ВСП «ШУ Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 29.07.2002 року по теперішній час, на посаді заступника начальника дільниці (підз.). Загальна сума доходу за період з січня 2024 року по грудень 2024 року за винятком податків становить 451796,61 грн. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зі змістом позову обставинами, які наразі впливають на розмір присуджених аліментів, є зміни матеріального та сімейного стану позивача. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, сторони у справі повинні порівно утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить їх належне утримання. При цьому, суд враховує, що розмір стягнених аліментів має бути справедливим та таким, що забезпечить необхідну участь позивача як батька в утриманні своїх дітей, та має бути достатнім для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Законом України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими, - тому суд надає оцінку матеріальному та сімейному стану позивача з урахуванням розміру аліментів, присуджених до стягнення. При розгляді справи з наданням оцінки ступеню обґрунтованості позовних вимог, суд звертає увагу, що звернення позивача до суду з позовом об`єктивно не може бути направлено на умисне ухилення від батьківського обов`язку матеріально утримувати свою дитину, - отже, суд не має сумнівів в щирості доводів позивача про дійсну необхідність зменшення розміру аліментів. Верховний Суд України в Постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Вимогами ст. ст.13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач вказує на те, що на даний час його батьки досягли непрацездатного віку, та його батьку [PERSON] висновком МСЕК було встановлено ІІІ групу інвалідності та 65% втрати працездатності. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України в Постанові від 16.09.2020 року в справі № 565/2071/19 дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Проте позивачем, не надано жодних безумовних доказів погіршення майнового стану, що унеможливлює сплату ним аліментів у визначених судовими наказами розмірах. Також, суд враховує, що позивачем не надано доказів, що його батьки, які є непрацездатними за віком, а батько позивача [PERSON] має інвалідність ІІІ групи та втратив 65% професійної працездатності (довідка обласної МСЕК-2 серії ДНА-02 №026923 від 15.07.2008 року), отримують пенсію, а [PERSON] отримує також регресні виплати у зв`язку з профзахворюваннями, потребують допомоги, в тому числі саме від позивача, а останній надає їм таку допомогу, наявності чи відсутності інших осіб, які мають можливість, обов`язок надавати таку допомогу. Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч.8 ст.7СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст.192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначених судовими наказами розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не може, крім того, розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним, тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. Додатково суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у разі виникнення обставин передбачених ст.192 СК України, які можуть бути підтверджені достовірними доказами, платник аліментів може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. На підставі викладеного, ст. ст. 182, 192 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 274-279, 280-283 ЦПК України, - суд

Outcome: dismissed