Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

25.09.2023 представник заявника [PERSON] - Мельник Л.І. , подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області заяву, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] недієздатним та призначити заявника його опікуном. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що заявник є племінником [PERSON] , та здійснює за ним догляд, оскільки його мати не взмозі здійснювати такий догляд через незадовільний стан здоров`я. Вказує, що його дядько є інвалідом першої групи з дитинств,а та є непрацездатним, потребує постійної сторонньої допомоги внаслідок психічного розладу, що свідчить про необхідність призначення йому опікуна. Ухвалою суду від 29.09.2023 відкрито провадження за заявою та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 13.11.2023 доручено Західному регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити [PERSON] , [INFO] , адвоката. 27.12.2023 ухвалою суду провадження у справі було зупинено на час проведення судово-психіатричної експертизи. 09.09.2025 до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 1407 від 03.09.2025. 09.09.2025 провадження у справі поновлено, призначено судове засідання. У судовому засіданні 10.12.2025 [PERSON] заяву підтримав та вказав, що його дядько [PERSON] є інвалідом 1 групи з дитинства та потребує опіки. Зазначає, що внаслідок психічного розладу, дядько є непрацездатним та потребує стороннього догляду, який він має бажання та можливість здійснювати. Інших осіб, які б могли здійснювати за ним догляд не має, зокрема мама [PERSON] не взмозі здійснювати догляд через незадовільний стан здоров`я. Також вказав, що на даний час він перебуває за кордоном, а саме на території Республики Польща, з метою заробити кошти на утримання сім`ї. Представник заявника [PERSON] - адвокат Мельник Л.І. у судовому засіданні 10.12.2025 заяву підтримала, просила таку задоволити. Суду пояснила, що заявник реально виконує обов`язки опікуна [PERSON] , який є інвалідом 1 групи та потребує опіки. Інших осіб, які б могли здійснювати такий догляд відсутні. Вказала, що на даний час, та у зв`язку з перебуванням заявника за межами території України, опіку над [PERSON] здійснює його мама. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, його представник Мельник Л.І. у судовому засіданні просила суд відкласти розгляд справи у зв`язку з перебуванням заявника за кордоном та відсутністю у нього можливості прибути на розгляд справи. Однак, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, які передбачені ст. 223 ЦПК України, оскільки вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а тому вважає заяву адвоката Мельник Л.І. безпідставною, та такою, що не підлягає до задоволення. Адвокат особи щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною Білик Р.О. в судовому засідання заяву підтримала. Представник заінтересованої особи Добротвірської селищної ради Шептицького роайону Львівської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, заперечень щодо заяви не подавав. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] має першу групу інвалідності з дитинства, безтерміново, що підтверджено довідкою про інвалідність серії 2-18АЄ № 011588 (а.с.8). Вказане також підтверджується випискою №248 із медичної карти амбулаторного хворого від 02.08.2023 (а.с.9). Згідно висновку судово-психіатричного експерта №1407 від 03.09.2025 Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інституту психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» м. Львів, [PERSON] , [INFO] , страждає хронічним, стійким психічним розладом у формі епілептичної деменції. За своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки (а.с. 56-57). Як зазначено у ч. 1 ст. 39 ЦК України зазначено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи, що у суду є достатньо належних та допустимих доказів щодо стійкого розладу психічного стану та неможливістю усвідомлення значення своїх дій [PERSON] , то суд дійшов переконання, що такого необхідно визнати недієздатним. Також, відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Стаття 300 ЦПК України визначає, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Вирішуючи питання про призначення опіки над [PERSON] , суд виходив з такого. Відповідно до ст. 63 ЦК України, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно подання щодо доцільності призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , у разі визнання його судом недієздатним затвердженого рішенням виконавчого комітету Добротвірської селищної ради Шептицького ройону Львівської області від 05.12.2025 №138/02-01/25, у такому вирішено за доцільно та рекомендовано призначити [PERSON] , [INFO] опікуном [PERSON] , [INFO] , у разі визнання його судом недієздатним (а.с.84-85). Так, відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. В той же час необхідно зазначити, що згідно ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Виходячи з аналізу ч.1 ст. 60 ЦК України та ч. 1 ст. ст. 300 ЦПК України, обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 квітня 2022 року № 712/10043/20. Суд зазначає, що подання органу опіки та піклування про призначення опікуна не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути врахований на розсуд суду. Однак, дослідивши долучене до матеріалів справи рішення опікунської ради виконавчого комітету Добротвірської селищної ради Шептицького району Львівської області, щодо призначення заявника опікуном недієздатного [PERSON] , суд дійшов висновку, що таке рішення видане без повного з`ясування обставин справи, оскільки не було врахованого наявність інших осіб, які б могли здійснювати опіку над ним, а також особу заявника у повній мірі. Так, як встановлено судом з обставин справи, та незаперечувалось показами заявника та його представника, що заявник на протязі останнього часу перебуває за межами території України, а саме у Республіці Польща на заробітках, а догляд за недієздатним [PERSON] здійснює його мама [PERSON] . Тому, суд вважає, що оскільки недієздатний [PERSON] потребує щоденного догляду і піклування, а заявник, [PERSON] є його племінником і перебуває за межами держави, то він не має об`єктивної можливості здійснювати опіку. Суд відзначає, що заявник жодного разу не прибув в Україну ані для участі в судовому засіданні, ані для з`ясування стану здоров`я та потреб його дядька. Крім того, доказів, на які посилається заявник щодо неможливості [PERSON] здійснювати догляд за [PERSON] окрім того, що [PERSON] є особою пенсійного віку, суду не надано., зокрема щодо того, що [PERSON] не взмозі здійснювати такий догляд через незадовільний стан здоров`я. Так, судом встановлено, що фактичний догляд за недієздатним здійснює саме вона, а не заявник. Також, згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №224 від 21.10.2025 видно, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані, зокрема недієздатний [PERSON] та його сестра [PERSON] , мати заявника (а.с.91). Посилання заявника у судовому засіданні про те, що його мама веде асоціальний спосіб життя та не може бути опікуном брата [PERSON] суд відхиляє як безпіставні та нічим не доведені. А тому, пояснення заявника про те, що він здійснює постійний догляд за дядьком, а також про відсутність інших осіб, які б могли опікуватись про [PERSON] , суд оцінює критично та до уваги не бере, оскільки з встановлених судом обставин справи, заявник не може в належний спосіб здійснювати догляд за своїм дядьком. Суд звертає увагу на той факт, що заявник [PERSON] є особою молодого та призовного віку, і питання про опіку над недієздатним дядьком постало лише після оголошення на території України мобілізації та воєнного стану. До цього часу [PERSON] не бажав бути опікуном і даних про протилежне суду не надано. Тому, суд вважає, що бажання [PERSON] стати опікуном над [PERSON] є нещирим, спрямованим не на найкраще задоволення потреб підопічного, а фактично спрямоване на створення штучних передумов для отримання відстрочки від виконання військового обов`язку. За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи, вимоги законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в частині призначення заявника опікуном над недієздатним [PERSON] , а висновок опікунської ради щодо можливості призначення його опікуном суд оцінює як такий, що винесений передчасно, без повного дослідження всіх обставин, та ґрунтується виключно на даних отриманих від заявника. Відтак, зважаючи на встановленні у судовому засіданні фактичні обставини та необґрунтованість рішення опікунської ради, суд вважає неможливим призначення заявника [PERSON] опікуном над дядьком [PERSON] , та вважає за необхідне відмовити в задоволенні даної вимоги. Таким чином, заява підлягає до часткового задоволення. Крім цього, відповідно до ст. 69 Цивільного кодексу України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. А тому, зважаючи на те, що суд в задоволенні заяви в частині призначення опікуна відмовляє, обов`язки опікуна над недієздатною тимчасово покладаються на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатної, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку визначеному законом. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed