Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

29.01.2026 року заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , , який помер [INFO] на території України в місті Берислав, Бериславського району, Херсонської області. В обґрунтування вимог зазначив, що вона [PERSON] є донькою її загиблого батька, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на території міста Берислав, Бериславського району, Херсонської області по вулиці Шалімова, поблизу будинку №7, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12025231090002745 від 13.12.2025. Звернувшись у січні місяці 2026 року до Високопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо видачі свідоцтва про смерть її батька, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , їй було відмовлено через ненадання нею лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/0), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України №545 від 08.08.2006, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України №1150/13024 від 25.10.2006 або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою, про що свідчить відповідь Високопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №39/23.3-22 від 22.01.2026. Таким чином у зв`язку із цим виникла необхідність встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] у місті Берислав, Бериславського району, Херсонської області. Їх родинні відносини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.04.1991 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2026 року матеріали заяви передано в провадження судді Черновій Н.В. Ухвалою суду від 29.01.2026 року заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі. Правом на участь в судовому засіданні заявник не скористався. Однак подала до суду заяву, про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Інших заяв, клопотань по справі не заявлялось. Враховуючи положення ч. 2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності,дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її батька [PERSON] , [INFO] . Заявниця зазначає, що [INFO] на території [ADDRESS] , загинув її батько - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування факту загибелі батька заявниця надає лише витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджує відкриття кримінального провадження № 12025231090002745 за ч.2 ст. 438 КК України за фактом загибелі її батька від обстрілу армії рф. Відомості до ЄРДР про можливу загибель батька заявниці повідомив [PERSON] до правоохоронного органу. Саме зі слів [PERSON] внесено відомості до ЄРДР. Відповідно рапорта заступника начальника СВ Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області підполковника поліції П. Мазурчука, встановлено, що за вказаними матеріалами кримінального провадження 13.12.2025 року слідчим відділення Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області було внесені відомості до ЄРДР за № 12025231090002745 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, за фактом того, що у ніч на 13.12.2025 року, невстановленими військовими підрозділами збройних сил та інших військових формувань російської федерації умисно порушені закони та звичаї ведення війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме внаслідок атаки невстановленого БПЛА у [ADDRESS] , отримав смертельні поранення [PERSON] , [INFO] . Огляд місця події за вказаним фактом не проводився, у зв`язку з відсутністю безпекової ситуації виїзду слідчо-оперативної групи на місце, через постійні ворожі обстріли та мінування місцевості. Тіло [PERSON] направити на проведення судово-медичної експертизи не виявилось за можливим. 18.12.2025 року матеріали кримінального провадження, на підставі ст. 216 КПК України були скеровані Бериславською окружною прокуратурою Херсонської області до слідчого відділу УСБУ в Херсонській області для проведення подальшого досудового розслідування. Відтак слідчий слідчого відділу УСБУ в Херсонській області якому визначено проведення розслідування вказаного кримінального провадження в праві прийняття рішень по вказаним матеріалам. Інших належних та допустимих доказів про можливу загибель батька та настання смерті заявниця суду не надала. Як зазначено в ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 цього Закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3 та 4ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Згідно із ч. 1ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч.1ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша - третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 297 ЦПК України). Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 297 ЦПК України). Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника (абзац перший частини першої статті 317 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23) вказано, що: «загальні вимоги до змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення передбачені статтею 318 ЦПК України, згідно з якою у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» (далі - Закон № 2345-ІХ від 01 липня 2022 року) статтю 317 ЦПК України викладено в новій редакції. Статтею 317 ЦПК України (в редакції Закону № 2345-ІХ від 01 липня 2022 року) передбачено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України та встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду». У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Як суд зазначив, заявниця не підтвердила належними доказами про факт смерті батька на тимчасово окупованій території міста Берислав, Бериславського району, Херсонської області. При цьому суд звертає увагу заявника на те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Вказані висновки застосовані Верховним Судом у постановах від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23 (провадження № 61-16728св23), від 06 червня 2024 року у справі № 188/56/24 (провадження № 61-6215св24). Беручи до уваги викладене вище, а також враховуючи встановлені обставини на підставі наданих заявником доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту смерті не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed