Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області, у якій просять визнати за ними право власності на трьох кімнатну квартиру [ADDRESS] , за набувальною давністю, як за особами, які добросовісно заволоділи цією чужою квартирою і продовжують відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном з 20.03.2002 і по теперішній час - тобто протягом більше десяти років. Позовна заява обґрунтована тим, що наказом Державної податкової адміністрації від 12.09.2001 №916-о [PERSON] , [INFO] призначений в порядку переведення на посаду першого заступника голови державної податкової адміністрації в Черкаській області з першочерговим наданням службового житла. Виконуючи Наказ №916-о, державна податкова адмiнiстрацiя в Черкаськiй областi видала наказ вiд 13.09.2001 №66-о, що [PERSON] вважається призначеним в порядку переведення з 13.09.2001 на посаду першого заступника голови державної податкової адмiнiстрацiї в Черкаськiй областi з першочерговим наданням службового житла. Наказ №916-о i Наказ №66-о в частинi першочергового надання службового житла [PERSON] виконанi не були. 20.03.2002 [PERSON] добросовiсно (фактично чесно) заволодiв трьох кiмнатною квартирою [ADDRESS] володіє Квартирою як своєю власністю, зареєстрований в нiй та безперервно проживає, сумлiнно несе тягар її утримання. 20.03.2002 [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [NUMBER] (фактично чесно) заволодiла Квартирою, i з цього моменту добросовiсно, безперервно, вiдкрито володiє вартирою як своєю власнiстю, зареєстрована в нiй та безперервно проживає, сумлiнно несе тягар її утримання . Згiдно точного змiсту частин 1 i 2 ст. 328, речення першого ч.1, ч.4 ст 344 ЦК: Право власностi набувається на пiдставах, що не забороненi законом, зокрема із правочинiв (ч 1 ст.328 ЦК). Право власностi вважається набутим правомiрно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконнiсть набуття права власностi чи необгрунтованiсть активiв, якi перебувають у власностi, не встановленi судом (ч 2 ст. 328 ЦК). Особа, яка добросовiсно заволодiла чужим майном i продовжує вікрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти рокiв або рухомим майном - протягом п`яти рокiв, набуває право власностi на це майно (набувальна давнiсть), якщо iнше не встановлено цим Кодексом (речення перше 1 ст. 344 ЦК). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК). Добросовісність заволодіння майном як підстава для набуття права власності за набувальною давністю (ст. 344 ЦК) означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. З огляду на зазначене, [PERSON] і [PERSON] є особами, які добросовісно заволоділи чужим майном (Квартирою) і продовжують чесно і відкрито, безперервно володіти цим майном протягом більше 10 років (з 20.03.2002), набули право власності на це майно за набувальною давністю (ст.344 ЦК). Звернувшись 05.07.2024 в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] і [PERSON] дізналися, що власником Квартири є відповідач Головне управління Державної податкової служби у Черкаській області. Позивачі [PERSON] і [PERSON] вважають Квартиру своєю власністю, право власності на Квартиру набуто на підставі ст. 344, оскільки [PERSON] і [PERSON] є особами, які добросовісно заволоділи чужим майном (Квартирою) і продовжують чесно і відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном протягом більше десяти років (з 20.03.2002). Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.09.2024 прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про закриття провадження у справі. 22.02.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що Квартира [ADDRESS] (далі спірна квартира) була придбана у власність за договором купівлі продажу від 16.11.2001 (далі Договір) Державним підприємством «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» (код ЄДРПОУ 25206984, засновником якого є Державна податкова служба України (код ЄДРПОУ 34472277). Заявою від 10.07.2002, посвідченою приватним нотаріусом Романій Н.В., [PERSON] підтвердила факт отримання від ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» коштів в сумі 98753 грн як остаточний розрахунок за продану квартиру за номером [ADDRESS] . Згідно реєстраційного посвідчення, виданого 24 липня 2002 року Черкаським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, вказана квартира зареєстрована на праві державної власності за ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» та записана в реєстрову книгу № 12/1 за реєстровим № 2525. Наказом Державної податкової адміністрації України від 12.09.2001 № 916-о [PERSON] призначено на посаду першого заступника голови державної податкової адміністрації у Черкаській області з позачерговим наданням службового житла, звільнивши з посади начальника Уманської об`єднаної державної податкової інспекції у Черкаській області. У зв`язку з переведенням на посаду, [PERSON] було надано тимчасове житло, а саме спірна квартира. Дана квартира до числа службових житлових приміщень не включалась, на заселення в квартиру ордер не видавався, договір оренди (найму) не укладався. Крім того, як зазначалось вище, спірна квартира зареєстрована на праві власності за ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області», з яким [PERSON] не перебував у трудових відносинах. У липні 2002 року [PERSON] був переведений на посаду голови державної податкової адміністрації у Кіровоградській області з позачерговим наданням службового житла із звільненням його з посади першого заступника голови ДПА в Черкаській області. Позивачі звертались до суду з позовом про визнання права на користування спірною квартирою, проте, рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 17 серпня 2006 року у справі № 22ц-1634 в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» відмовлено. Як встановлено під час розгляду вказаної справи, після звільнення з посади першого заступника голови ДПА в Черкаській області, [PERSON] був забезпечений житловою площею за новим місцем роботи, а саме на посаді голови ДПА в Кіровоградській області. Крім того, згідно довідки ЧООБТІ від 03.02.2006 за [PERSON] на праві особистої власності зареєстрований будинок в смт. Маньківка, Черкаської області, тобто житлом він був забезпечений. Попри те, що рішенням суду Позивачам було відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо визнання права на користування спірною квартирою, останні квартиру не звільнили. Крім того, як вбачається з Акту обстеження житлових умов від 28.12.2006, у спірній квартирі проживали [PERSON] (зять позивачів), [PERSON] (дочка позивачів) та їх син [PERSON] . Як пояснив [PERSON] , в даній квартирі крім нього та його сім`ї більше ніхто не проживає, а [PERSON] проживає у м. Києві. У 2012 році [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» про визнання права власності за набувальною давністю. Рішенням Соснівського районного суду у м. Черкаси від 01.10.2012 у справі № 22ц/793/93/13 позов задоволено, визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 01.04.2013 апеляційну скаргу ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» задоволено, рішення Соснівського райнного суду м. Черкаси від 01.10.2012 скасовано, ухвалено нове рішення, яким [PERSON] в позові до Державної податкової служби в Черкаській області про визнання права власності за набувальною давністю відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] , суд зазначає: «…Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] кв. [ADDRESS] отримав у користування з волі її власника, а саме державного підприємства «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» і завжди знав, що останній є власником даної квартири. Тобто, [PERSON] є законним володільцем спірної квартири. Позов про право власності за давністю володіння не може пред`являтись законим володільцем, тобто особою, яка володіє майном по волі власника і завжди знає хто є власником майна. Як встановлено в судовому засіданні, дана квартира протягом тривалого часу є спірною, і власник претендує на неї, що позивач особисто підтвердив в позовній заяві. Крім добросовісності, умовами набувальної давності є також безперервність та тривалість володіння. Як об`єктивно встановлено в судовому засіданні, з липня 2002 року позивач був переведений на роботу в Кіровоградську область з позачерговим наданням службового житла. Доказів того, що позивач продовжував проживати в спірній квартирі після звільнення з податкових органів Черкаської області, та не був забезпечений житлом за новим місцем роботи, останній суду не надав, що також свідчить про відсутність таких умов набувальної давності як безперервність та тривалого володіння спірною квартирою. 11.03.2025 від представника позивачів надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що ГУ ДПС у відзиві (ст.178 ЦПК) указує про надання [PERSON] тимчасового житла квартири [ADDRESS] , згідно наказу Державної податкової адміністрації України від 12.09.2001 №916-0, яким він призначений в порядку переведення з 12.09.2001 на посаду першого заступника голови державної податкової адміністрації в Черкаській області з першочерговим наданням службового житла. ГУ ДПС у Черкаській області у відзиві зазначає, що Квартира не мала і не має статусу «Службового житла». Такі обставини установлені рішеннями апеляційного суду Черкаської області від 17.06.2006 в справі №22ц-1634-2006, від 01.04.2013 в справі №22ц/793/93/13. Отже ГУ ДПС об`єктивно не міг виконати Наказ №9916-о в частині першочергового надання [PERSON] службового житла, надавши Квартиру. [PERSON] стверджує, що Наказ №916-о в частині першочергового надання службового житла виконаний не був. [PERSON] стверджує, що 20.03.2002 добросовісно (фактично чесно) заволодів Квартирою і з цього моменту добросовісно, безперервно, відкрито володіє квартирою як своєю власністю, зареєстрований в ній та безперервно проживає, сумлінно несе тягар її утримання. [PERSON] , як особа, яка не брала участі у справі №22ц/793/93/13, в якій були встановлені обставини надання Квартири [PERSON] , у загальному порядку спростовує такі обставини. [PERSON] вказує, що в справі №22ц/793/93/13 відсутні докази, які достовірною чи вірогідно указували на надання ГУ ДПС Квартири [PERSON] , передусім відсутній доказ про момент передання квартири і про місце де відбулося передання; організаційно-розпорядчий і/або адміністративно-господарський правочин; акт передачі квартири в натурі і/або передачі в натурі будь-якої речі, що нерозривно пов`язана із Квартирою (наприклад ключі тощо). ГУ ДПС разом із відзивом не подала доказів, що 20.03.2002 з волі ГУ ДПС добровільно був розірваний зв`язок у виді володіння і користування між квартирою і ГУДПС як її власником. В рішеннях апеляційного суду Черкаської області від 17.06.2006 в справі №22ц-1634-2006, від 01.04.2013 в справі №22ц/793/93/13 такі докази також не зазначені. Разом із відзивом ГУ ДПС не подало доказів про надання [PERSON] іншого житла і/або іншого придатного до проживання тимчасового нерухомого майна згідно з наказом від 09.07.2002. № 773-о, яким [PERSON] 10.07.2002 призначений в порядку переведення на посаду голови Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області. [PERSON] спростовує обставину, що наведена в рішенні апеляційного суду Черкаської області від 17.06.2006 в справі №22ц-1634-2006, про забезпечення [PERSON] житлом згідно наказу від 09.07.2002 №773-о. В цьому рішенні не указано безпосередньо оцінених апеляційним судом доказів, які б достовірно чи вірогідно указували на передачу розташованого в Кіровоградській області житла на користь [PERSON] згідно з наказом від 09.07.2002 №773-о. [PERSON] подає суду довідку Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 20.02.2025 №1808/6/11-28-17-12 в якій указано, що [PERSON] за строк з місяця липня року 2002 по місяць червень 2005 службове житло не отримував. [PERSON] стверджує, що з 20.03.2002 постійно проживає в Квартирі і несе тягар її утримання, що підтверджується довідкою ОСББ «Смілянська-2» від 26.02.2026 б/№. Довідками від 24.02.2025 №414882340 та від 24.02.2025 №414879426 підтверджуються обставини про відсутність у [PERSON] і [PERSON] житла. Ухвалою суду від 10.06.2025 судом задоволене клопотання представника позивачів про повернення до стадії підготовчого судового засідання, залучено співвідповідача Державну податкову службу України. 07.07.2025 до суду надійшов відзив від відповідача Державної податкової служби України, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що квартира [ADDRESS] придбана у власність за договором купівлі продажу від 16.11.2001 Державним підприємством «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області». У зв`язку з переведенням на посаду першого заступника голови державної податкової адміністрації у Черкаській області, [PERSON] було надано тимчасове житло, а саме спірна квартира. Позивачі звертались до суду з позовом про визнання права на користування спірною квартирою, проте, рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 17 серпня 2006 року у справі № 22ц-1634 в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» відмовлено. Як встановлено під час розгляду вказаної справи, після звільнення з посади першого заступника голови ДПА в Черкаській області, [PERSON] був забезпечений житловою площею за новим місцем роботи, а саме на посаді голови ДПА В Кіровоградській області. Крім того, згідно довідки ЧООБТІ від 03.02.2006 за [PERSON] на праві особистої власності зареєстрований будинок в смт. Маньківка, Черкаської області, тобто житлом він був забезпечений. Скасовуючи рішення першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, Апеляційний суд Черкаської області зазначає: «Аналізуючи наведене, слід зазначити, що суд необгрунтовано прийшов до висновку, що позивачі тривалий час користуються житлом, яке не віднесене до категорії тимчасового, оскільки саме в тимчасове користування їм була надана спірна квартира, що доведено матеріалами справи, і яка не являється ні у власності ні у господарському віданні ДПА в Черкаській області, першим заступником голови якої на протязі майже року працював позивач (з 13.09.2001 року) і яка мала забезпечити його службовим житлом на цей період. Звідси виходить, що права на постійне користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] позивачі як тимчасові жильці не набули. Не змінює їх правового статусу щодо спірної квартири і факт прописки (або реєстрації) в ній з 20.03.2002 року, що було проведено з дозволу начальника ДП «Управління по сксплуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області». Попри те, що рішенням суду Позивачам було відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо визнання права на користування спірною квартирою, останні квартиру не звільнили. Крім того, як вбачається з Акту обстеження житлових умов від 28.12.2006, у спірній квартирі проживали [PERSON] (зять позивачів). [PERSON] (дочка позивачів) та їх син [PERSON] . Як пояснив [PERSON] в даній квартирі крім нього та його сім`ї більше ніхто не проживає, а [PERSON] проживає у м. Києві. У 2012 році [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» про визнання права власності за набувальною давністю. Рішенням Соснівського районного суду у м. Черкаси від 01.10.2012 у справі № 22/793/93/13 позов задоволено, визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 01.04.2013 апеляційну скаргу ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» задоволено, рішення Соснівського райнного суду м. Черкаси від 01.10.2012 - скасовано, ухвалено нове рішення, яким [PERSON] в позові до Державної податкової служби в Черкаській області про визнання права власності за набувальною давністю відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] , суд зазначає: «... з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] кв. [ADDRESS] отримав у користування з волі її власника, а саме державного підприємства «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» і завжди знав, що останній є власником даної квартири. Тобто, [PERSON] є законним володільцем спірної квартири. Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела отриманих доходів: [PERSON] отримував дохід за основним місцем роботи: - в період з 4 кварталу 2002 року по 3 квартал 2005 року в ДПС у Кіровоградській області (місцезнаходження місто Кіровоград); - в період з 3 кварталу 2005 року по 4 квартал 2006 року в Департаменті економічного розвитку та торгівлі Кіровоградської обласної Державної адміністрації (місцезнаходження місто Кіровоград); - період з 1 кварталу 2007 року по 2 квартал 2007 року в ПРАТ «НАК «НАДРА УКРАЇНИ» (місцезнаходження - місто Київ); в період з 3 кварталу 2007 року по 3 квартал 2012 року в ДЕРЖСХОВИЩІ (місцезнаходження місто Київ); в період з 2 кварталу 2017 року по теперішній час в Центральному КППК (місцезцезнаходження - місто Київ). [PERSON] отримувала дохід за основним місцем роботи: в період з 3 кварталу 2002 року по 4 квартал 2003 року в Філії дочірнього підприємства «Цептер інтернаціональ Україна» в місті Дніпро в період з 1 кварталу 2004 року по 1 квартал 2006 року в ДП «Цептер інтернаціональ Україна» (місцезнаходження місто Київ). Вищезазначене свідчить про те, що позивачі об`єктивно не могли безперервно проживати у спірній квартирі, яка знаходить в місті Черкаси, в період з 2002 року по дату звернення до суду з позовною заявою. Враховуючи викладене, Позивачі не являються добросовісними володільцями, оскільки на момент заволодіння майном були обізнані про власника майна, протягом всього часу володіння власником спірної квартири вживались заходи з метою звільнення займаної квартири Позивачами. Крім того, Позивачами не доведено безперервність володіння спірною квартирою. 15.07.2025 до суду надійшло відповідь на відзив від представника позивачів, у якому зазначено, що ДПС не спростувало доказами що [PERSON] та [PERSON] добросовісно (фактично чесно) заволоділи Квартирою і з цього моменту добросовісно, безперервно, відкрито володіють квартирою як своєю власністю, зареєстровані в ній та безперервно проживають, сумлінно несуть тягар її утримання. Позивачі [PERSON] та [PERSON] вважають квартиру своєю власністю, право власності на квартиру набуто на підставі ст.344 ЦК, оскільки [PERSON] та [PERSON] є особами, які добросовісно заволоділи чужим майном (Квартирою) і продовжують чесно і відкрито володіти цим нерухомим майном протягом більше десяти років (з 20.03.2002). Відтак наявні підстави для задоволення позову згідно ст.344 ЦК України. У судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові та відповідях на відзиви, просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Позивач підтримав свого представника, просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Представник відповідачів заперечувала проти задоволення позовної заяви з підстав, викладених у відзивах, просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом №916-о від 12.09.2001 року Державної податкової адміністрації України [PERSON] був призначений в порядку переведення з 12.09.2001 року на посаду першого заступника голови ДПА у Черкаській області з позачерговим наданням службового житла із звільненням його з посади начальника Уманської об`єднаної ДПІ у Черкаській області. На виконання наказу №916-о від 12.09.2001 року ДПА України видано Наказ №66-о вiд 13.09.2001 №66-о Державної податкової адміністрації у Черкаській області вважати [PERSON] призначеним в порядку переведення з 13.09.2001 на посаду першого заступника голови державної податкової адмiнiстрацiї в Черкаськiй областi з першочерговим наданням службового житла звільнивши з посади Уманської об`єднаної державної податкової інспекції. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2022 квартира [ADDRESS] , належить на праві власності Головному управлінню ДПС у Черкаській області, право власності зареєстроване 09.02.2022, підстава: акт приймання-передачі нерухомого майна. Аналогічна інформація міститься у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідка 400664291 від 24.10.2024. Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.11.2001 року квартира [ADDRESS] придбана у власність ДП "Управлінням по експлуатації адміністративних будівель Державної податкової адміністрації /ДПА/ в Черкаській області". Згідно із Договором купівлі-продажу, квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Черкаською міською радою 25.10.2001 і зареєстрованого в Черкаському бюро технічної інвентаризації за №242. Заявою від 10.07.2002, посвідченою приватним нотаріусом Романій Н.В., [PERSON] підтвердила факт отримання від ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» коштів в сумі 98753, грн. як остаточний розрахунок за продану квартиру за номером [ADDRESS] . Згідно з реєстраційним посвідченням, виданим 24 липня 2002 року Черкаським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, вказана квартира зареєстрована на праві державної власності за ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» та записана в реєстрову книгу № 12/1 за реєстровим № 2525. Відповідно до Довідки №15а-2615 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» є державним підприємством, відноситься до державної форми власності. Згідно зі Звітом про оцінку вартості квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 07.07.2024 ринкова вартість квартири 2893874 грн. Відповідно до довідки, виданої 23.07.2024 ТОВ «Черкасиенергозбут» споживачу [PERSON] за особовим рахунком [NUMBER] , який знаходиться за адресою: [ADDRESS] станом на 01.07.2024 заборгованість за спожиту електричну енергію відсутня. Відповідно до Довідки № 46 від 30.06.2024 КП «Черкасиводоканал», виданої [PERSON] , заборгованість з послуг централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] станом на 30.06.2024 відсутня. Згідно з Довідкою ОСББ «Смілянська-2», виданою 01.08.2024 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] станом на 01.08.2024 заборгованість по комунальним платежам відсутня. Відповідно до Паспорту громадянина України [PERSON] зареєстрований за адесою: [ADDRESS] з 20.03.2002. Відповідно до Паспорту громадянина України [PERSON] зареєстрована за адесою: [ADDRESS] з 20.03.2002. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 17 серпня 2006 року у справі № 22ц-1634, скасоване рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.06.2006, у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» про визнання права на користування квартирою [ADDRESS] відмовлено. У рішенні зазначено, що у жовтні 2005 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» про визнання права на користування квартирою. Вказували, що проживають та користуються трикімнатною квартирою, загальною площею 98, 7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власником цієї квартири являється Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області. Квартира належить відповідачу на праві державної власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2001 № 22173 та записано у реєстрову книгу № 12/1 за реєстровим номером 2525, про що свідчить реєстрове посвідчення від 24.07.2002 року. Дана квартира була надана позивачу в зв`язку з роботою в податкових органах Черкаської області, в якій вони проживають з 20.03.2002 і протягом всього часу сплачують квартплату, послуги телефонного зв`язку та інші платежі, не маючи ніяких заперечень або дорікань з боку сусідів по будинку, ні з боку ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області». Рішенням Соснівського районного суду у м. Черкаси від 01.10.2012 у справі № 22ц/793/93/13 позов [PERSON] до Державного підприємства «Управління по експлуатації адмінбудівель податкових органів Черкаської області» про визнання права власності за набувальною давністю задоволено, визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 01.04.2013 апеляційну скаргу ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» задоволено, рішення Соснівського райнного суду м. Черкаси від 01.10.2012 скасовано, ухвалено нове рішення, яким [PERSON] в позові до Державної податкової служби в Черкаській області про визнання права власності за набувальною давністю відмовлено. У рішеннях Соснівського районного суду у м. Черкаси від 01.10.2012 у справі № 22ц/793/93/13 та Апеляційного суду Черкаської області від 01.04.2013 зазначено, що позивач посилався у позові на проживання та користування квартирою, яка знаходиться у власності ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» та те, що квартира була надана йому у зв`язку з роботою у податкових органах Черкаської області. Відповідно до Акту обстеження житлових умов від 28.12.2006, у квартирі на час проведення обстеження знаходився [PERSON] , його дружина [PERSON] та їх син [PERSON] . Як пояснив [PERSON] в даній квартирі крім нього та його сім`ї більше ніхто не проживає, а [PERSON] проживає у м. Києві. У Акті обстеження житлових умов від 22.01.2007 зазначено, що у квартирі знаходився [PERSON] , який пояснив, що поливає квіти, без [PERSON] не може впустити до приміщення. До справи долучена вимога про звільнення квартири та лист на ім`я позивача 2024 року. Відповідно до Довідки ГУ ДПС у Кіровоградській області [PERSON] перебуваючи на посаді голови ДПА у Кіровоградській області у період з липня 2002 по червень 2005 року службове житло не отримував. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.02.2025, сформованої відносно [PERSON] , відомості про наявність житла у власності у реєстрі відсутні. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.02.2025, сформованої відносно [PERSON] , відомості про наявність житла у власності у реєстрі відсутні. Відповідно до інформації з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела отриманих доходів: [PERSON] отримував дохід за основним місцем роботи: - в період з 4 кварталу 2002 року по 3 квартал 2005 року в ДПС у Кіровоградській області (місцезнаходження місто Кіровоград); - в період з 3 кварталу 2005 року по 4 квартал 2006 року в Департаменті економічного розвитку та торгівлі Кіровоградської обласної Державної адміністрації (місцезнаходження місто Кіровоград); - період з 1 кварталу 2007 року по 2 квартал 2007 року в ПРАТ «НАК «НАДРА УКРАЇНИ» (місцезнаходження - місто Київ); в період з 3 кварталу 2007 року по 3 квартал 2012 року в ДЕРЖСХОВИЩІ (місцезнаходження місто Київ); в період з 2 кварталу 2017 року по теперішній час в Центральному КППК (місцезцезнаходження - місто Київ). [PERSON] отримувала дохід за основним місцем роботи: в період з 3 кварталу 2002 року по 4 квартал 2003 року в Філії дочірнього підприємства «Цептер інтернаціональ Україна» в місті Дніпро в період з 1 кварталу 2004 року по 1 квартал 2006 року в ДП «Цептер інтернаціональ Україна» (місцезнаходження місто Київ). Право приватної власності відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). У постанові від 01.08.2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена, як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження №12-291гс18) не знайшла підстав для відступу від наведених висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки за змістом ч. 1 ст. 344 ЦК України, добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Відповідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 28.04.2020 року у справі № 552/1354/18, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником (постанова Верховного Суду від 11 листопада 2022 року, справа № 547/200/21). Набуття особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх передбачених законом умов. При цьому самі лише ознаки відкритості та безперервності користування спірною квартирою, за відсутності ознаки добросовісності, не є достатніми підставами для набуття права власності на нерухоме майно за правилами статті 344 ЦК України. Отже, ознаками володіння, які є необхідними для набутті права власності на річ за набувальною давністю є добросовісність, відкритість, безперервність і тривалість володіння. При зверненні до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння майном. Матеріалами справи підтверджено, що позивачі при отриманні в користування спірної квартири знали кому вона належить і хто є її дійсним власником. Крім того, встановлено, що власник право на спірну квартиру позивачів не визнає. Для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України необхідні такі умови: річ, що опинилась у володінні особи, є об`єктивно чужою; володілець суб`єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним набувачем; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно; строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років, рухомим 5 років. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішення спорів про набувальну давність підлягає врахуванню добросовісність саме на момент передачі позивачу майна /речі/, тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом усього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] квартиру [ADDRESS] отримав у користування з волі її власника, а саме державного підприємства «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» і завжди знав, що останній є власником даної квартири. [PERSON] отримала право користування квартирою, оскільки є дружиною [PERSON] . Отже, [PERSON] та [PERSON] є титульними володільцями спірної квартири, та з моменту отримання квартири були обізнані про наявність в них лише права користування квартирою. Позов про право власності за давністю володіння не може пред`являтися титульним володільцем, тобто особою, яка володіє майном по волі власника і завжди знає хто є власником майна. Аргументи представника позивачів щодо не обізнаності позивачів у момент вселення до квартири про дійсного власника житла, оскільки станом на 20.03.2002 за ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» право власності зареєстроване не було відхиляються. Проведення реєстрації права власності за ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» вже після вселення у квартиру позивачів не усуває факту набуття права користування позивачами квартирою саме у зв`язку із займаною посадою позивачем та з волі власника. Як підтверджено матеріалами справи, квартира протягом тривалого часу є спірною, і власник претендує на неї, що підтверджується долученими рішеннями судів. Вказані обставини свідчать про відсутність такої умови набувальної давності, як добросовісність володіння [PERSON] , [PERSON] спірною квартирою. Крім добросовісності, умовами набувальної давності є також безперервність та тривалість володіння. Відповідно до долучених документів, з липня 2002 року [PERSON] був переведений на роботу в Кіровоградську область, де працював до 2007 року. Наявність реєстрації у квартирі та відсутність заборгованості з комунальних послуг не є підтвердженням постійного проживання у квартирі саме позивачів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов недоведеним та необґрунтованим, відсутніми підстави, передбачені ст. 344 ЦК України, для визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] . Згідно зі ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати слід залишити за позивачами.

Outcome: dismissed