Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт припинення трудових відносин між ним та ФОП [PERSON] , укладений 19.02.2014 року з 01.07.2014 року. Заявлені вимоги мотивує тим, що 19.02.2014 року був прийнятий на роботу до ФОП [PERSON] , яка здійснювала підприємницьку діяльність в м. Донецьк, трудові відносини тривали до липня 214 року. З моменту припинення трудових відносин, тобто з 01.07.2014 року, заявник не виконує роботу за вищевказаним трудовим договором та не отримує заробітну плату. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та проведенням активних бойових дій, вимушений був залишити своє постійне місце проживання у м. Костянтинівка Донецької області та переїхати до м. Конотоп Сумської області. На даний час проживає за місцем взяття на облік як внутрішньо переміщена особа у [ADDRESS] . До м. Конотоп він переїхав разом з батьком, який є особою з інвалідністю І групи. Тривалий час перебуває у пошуках роботи, змушений був звернутись до Центру зайнятості у м. Конотоп для отримання статусу, як внутрішньо переміщена особа, зареєстрованого безробітного. Але не може через Центр зайнятості розірвати свій трудовий договір з ФОП [PERSON] , оскільки вона припинила свою підприємницьку діяльність 03.11.2014 року. Іншим шляхом ніж судовим, встановити припинення трудових відносин не виявляється можливим, що і змусило його звернутися до суду з заявою. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] , кожен окремо, в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просять задовольнити. Заінтересована особа Конотопська філія Сумського обласного центру зайнятості в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника, при ухваленні рішенні покладається на розсуд суду (а.с. 19). Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії № [NUMBER] , виданого 21.04.2025 року органом № 5917, [PERSON] народився [INFO] в м. Костянтинівка Донецької області (а.с. 3, 4). З копії довідки Управлінням соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської області № 5919-7002208002 від 05.03.2025 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Костянтинівка Донецької області, взятий на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с. 2). Згідно реєстру застрахованих осіб в Державному реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, наданого Пенсійним фондом України, [PERSON] отримував заробітну плату у ФОП [PERSON] по червень 2014 року включно (а.с. 5-9). З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , з 03.11.2014 року припинила діяльність як фізична особа-підприємець (а.с. 10, 11). З роз`яснення Конотопської філії Сумського обласного центру зайнятості вбачається, що для прийняття рішення про надання [PERSON] статусу зареєстрованого безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, виявлено нерозірвані трудові відносини між [PERSON] та ФОП [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) з 19.02.2014 року, як найманого працівника з трудовою книжкою. Дата припинення трудових відносин - відсутня. Водночас за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ФОП [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) припинила підприємницьку діяльність 03.11.2014 року. Тому зареєструвати заявника як особу, який має статус зареєстрованого безробітного, неможливо через припинення діяльності роботодавця ФОП [PERSON] , з урахуванням наданої довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Враховуючи зазначене, заявнику відмовлено у наданні статусу зареєстрованого безробітного, рекомендовано вирішити питання припинення трудових відносин у судовому порядку (а.с. 12, 13). Згідно зі ст. 315-319 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260 «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та, зокрема, п. 2 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи. Згідно п. 8, 14 вказаного Порядку, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору; записи про реєстрацію та зняття з реєстрації трудового договору дають право фізичній особі внести записи до трудової книжки працівника про прийняття та звільнення його з роботи. За змістом такого Порядку, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються з фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. Таким чином, у разі відсутності однієї зі сторін виникають труднощі зі встановленням обставини щодо припинення трудового договору, оскільки п. 8 Порядку передбачає звернення сторін (а не однієї сторони) у центрі зайнятості. За відсутності ж такої можливості підставою для зняття трудового договору з реєстрації та подальше внесення відповідних відомостей до трудової книжки може бути рішення суду, яке набрало законної сили про припинення дії трудового договору. На підставі досліджених доказів, суд вважає доведеним факт того, що дійсно між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] припинені трудові відносини на підставі п. 1 ст. 38 КЗпП України з 01.07. 2014 року, а роботодавець припинив свою діяльність. Встановлення факту припинення трудових відносин має для заявника юридичне значення, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved