Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Сутність заявлених до суду вимог У грудні 2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, що 23 січня 2024 року між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та [PERSON] укладено кредитний договір №1402337871787, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні кредитного договору, та на підставі якого відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 4500 грн 00 коп. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а відповідач у порушення своїх зобов`язань своєчасно не погасив заборгованість відповідно до умов договору. У наступному 18 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №18102024, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» відступлено право вимоги за кредитним договором №1402337871787 від 23 січня 2024 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», і відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідачки в сумі 18000 грн 00 коп, з яких: 4500 грн 00 коп - сума заборгованості за тілом кредиту, 13500 грн 00 коп - сума заборгованості за відсотками. Зазначило, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань у відповідачки утворилась загальна сума заборгованості за кредитним договором №1402337871787 від 23 січня 2024 року у розмірі 18000 грн 00 коп, з яких: 4500 грн 00 коп - сума заборгованості за тілом кредиту, 13500 грн 00 коп - сума заборгованості за відсотками, яку разом із судовим збором у розмірі 2422 грн 40 коп та витратами на правову допомогу у розмірі 6000 грн 00 коп товариство просило суд стягнути з відповідача. Позиція позивача, відповідача по даній справі та процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою судді місцевого суду від 7 січня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку п.1 ч.7 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника товариства та незаперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином та завчасно повідомлений, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався. Установлені судом фактичні обставини даної справи 23 січня 2024 року між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» № 1402337871787, за умовами якого: сума кредитного ліміту 4500 грн; строк кредитування -120 днів, з 23 січня 2024 року по 22 травня 2024 року; позичальник зобов`язується оплатити проценти в рекомендовану дату оплати, зазначену у графіку платежів (додаток 1), протягом дії кредиту; тип процентної ставки фіксована; дисконтна процентна ставка становить 1,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункт 1.3 цього договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно; базова процентна ставка складає 2,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту; орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору становить -76245,5%; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору становить 17100 грн 00 коп.; проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом; кредит надається шляхом здійснення переказу коштів кредитодавцю в сумі 4500 грн на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу № [NUMBER] ; сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором з боку позичальника та накладенням Електронної цифрової печатки з боку кредитодавця (а.с.17 зворотна сторна -23). Згідно із графіком платежів за кредитним договором, що є додатком до договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» № 1402337871787 від 23 січня 2024 року загальна вартість кредиту складає 17100 грн 00 коп., з яких: 4500 грн 00 коп. сума кредиту за договором, 12600 грн 00 коп проценти за користування кредитом (а.с. 24). 23 січня 2024 року в електронному вигляді сформована заявка від імені [PERSON] на отримання грошових коштів у кредит у розмірі 4500 грн 00 коп (а.с.17). До укладення кредитного договору 23 січня 2024 року відповідачем підписано паспорт до договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт», в якому наведена інформація щодо умов кредитування та мети отримання кредиту на споживчі цілі (а.с.25-26). Із довідки про ідентифікацію, виданою ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» вбачається, що із [PERSON] , 23 січня 2024 року укладено договір №1402337871787, який підписано із застосуванням одноразового ідентифікатору Y9R8H6, останній 23 січня 2024 року надіслано на мобільний телефон № [NUMBER] (а.с. 13 зворотна сторона). Відповідно до листа генерального директора ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім» від 23 грудня 2025 року адресованого ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ», вбачається, що ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» повідомляє про успішність операції згідно з договором з ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» № М1805/1 від 18 травня 2023 року: № транзакції 1355421952 на суму 4500 грн 23 січня 2024 року о 14:03 год., номер замовлення c2fb9c6e-4602-4dc8-b2a9-0ed4e60177ed, номер картки: [NUMBER] (а.с. 33 зворотна сторона). Відповідно до наданого ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» розрахунку за договором № 1402337871787 від 23 січня 2024 року про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» станом на 18 жовтня 2024 року за період з 23 січня 2024 року по 18 жовтня 2024 року, за [PERSON] непогашений залишок заборгованості складає 18000 грн 00 коп., відповідач коштів на погашення кредитної заборгованості не вносив (а.с.11-12). 18 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» (клієнт) та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (фактор) укладено договір факторингу №18102024, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників вказаних в реєстрі прав вимоги. Відповідно до витягу з додатку до договору факторигну №18102024 від 18 жовтня 2024 року, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 18000 грн 00 коп, з яких: 4500 грн 00 коп - сума заборгованості за тілом, 13500 грн 00 коп - сума заборгованості за відсотками (а.с.10, 27-30). 15 серпня 2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» направило [PERSON] досудову вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 1402337871787 від 23 січня 2024 року, що становить 18000 грн 00 коп (а.с.36). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.ст.526,530 ч.1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових та/або супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової та/або супутньої послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору; 15) право споживача на звернення до Національного банку України у разі порушення кредитодавцем, новим кредитором та/або колекторською компанією законодавства у сфері споживчого кредитування, у тому числі порушення вимог щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ (який набрав чинності 24 грудня 2023 року) внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та статтю 8 цього Закону доповнено частиною п`ятою. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Висновки суду по суті заявлених вимог За встановлених обставин справи суд уважає, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст.509, 526, 547, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, законодавством України про електронну комерцію та споживче кредитування, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі прострочення відповідачем повернення чергової частини кредитних коштів позивач має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. За невиконання зобов`язання може бути встановлена відповідальність у виді пені і штрафу. Матеріалами справи підтверджується ініціювання [PERSON] укладання кредитного договору на споживчі цілі, звернення до ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» із зазначенням бажаного розміру фінансового кредиту, надання ним необхідних для укладання договору особистих даних, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, номер мобільного телефону (а.с.17, 18-23). Договір про надання фінансового кредиту, заява-анкета, паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту підписані електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, уклавши його відповідно до вимог закону. Із наданого позивачем суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1402337871787 від 23 січня 2024 року станом на 21 травня 2024 року за [PERSON] вбачається те, що відповідач умови договору не виконав, тому суд уважає, що підлягають до стягнення суми заборгованості за кредитом на користь позивача (нового кредитора за договором відступлення права вимоги). Розрахунок розміру заборгованості по тілу кредиту відповідає умовам кредитного договору, докази зворотнього у суду відсутні. Разом із цим, 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Даним законом передбачено зокрема, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Як вбачається зі змісту позовних вимог та розрахунку заборгованості (а.с. 11-12) позивач, обраховуючи заборгованість за відсотками, починаючи з 23 січня 2024 року по 21 травня 2024 року не дотримався зазначених вище положень закону щодо розміру денної процентної ставки, нараховуючи базову процентну ставку в розмірі 2,5 за один день користування кредитом (п.1.1-1.4.2, п. 3.2-3.6 договору від 23 січня 2024 року). Тому суд, застосовуючи у даному спорі принцип "суд знає закон" в межах наданих йому процесуальних повноважень та заявлених позовних вимог, надаючи самостійну кваліфікацію правової природи відносин між сторонами спору, уважає за необхідне самостійно обрахувати правильно визначений відповідно до норм закону розмір процентів за користування кредитними коштами протягом 120 днів строку дії договору. На думку суду, остаточно стягненню з відповідача підлягає 5400 грн процентів за користування кредитом відповідачем (розрахунок виглядає так: (4500 грн сума боргу ? 1% в день) / 100% ? 120 днів). Таким чином, вимога про стягнення процентів є частково обгрунтованою та підлягає задоволенню у вищеобрахованому судом розмірі. Крім того, ураховуючи той факт, що ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» на підставі договору від 18 жовтня 2024 року відступлено право вимоги щодо відповідачки на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», і таке відступлення відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.512 та ст.513 ЦК України, то позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наведені вище обгрунтування. Із урахуванням вищенаведеного, суд уважає, що право позивача на вільне володіння та користування відступленими йому грошовими коштами є порушеним і воно підлягає судовому захисту, а тому з відповідача необхідно стягнути фактично отриману суму кредитних коштів та правильно обрахований борг за відсотками. Також, суд уважає, що право позивача на майно у виді наданих у користування грошових коштів та процентів на них також захищається та практично гарантується ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки такі грошові кошти в автономному значенні є майном фінансової установи, яке добровільно та у визначені строки не повертається іншою особою (відповідачем у даній справі) (п.27-35 рішення Європейського суду з прав людини від 05 жовтня 2011 року у справі від 11 липня 2017 року у справі «Moreira Ferreira v. Portugal»). Розподіл судових витрат по справі Із матеріалів справи убачається, що позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422 грн 40 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ураховуючи часткове задоволення заявленого позову (на 55 %), суд пропорційно стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1332 грн 32 коп. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування, представником позивача надано: договір про надання правової допомоги, додаткову угоду №1402337871787 до договору про надання правової допомоги від 1 січня 2025 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Лівак І.М. від 22 липня 2016 року, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 17 листопада 2025 року згідно договіру про надання правової допомоги №42649746 від 01 січня 2025 року, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості на підставі договору про надання правової допомоги №42649746 від 01 січня 2025 року та додаткової угоди до нього на загальну суму робіт 6000 грн 00 коп (а.с.9,12,13-15,24,34). При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд ураховує те, що дана справа не є складною за предметом та підставою позову, у ній представник позивача підготував і подав позов до суду, не приймаючи участі у судових засіданнях, надав юридичну консультацію позивачу, отримавши від неї відповідні документи, у даній категорії спорів сформована усталена судова практика, обсяг наданих правових послуг як за своїм змістом та тривалістю не є значним, певне значення даної справи для позивача, яке пов`язується із стягненням із відповідача належних позивачу грошових коштів, а також часткове задоволення позову. Разом із цим, суд, практично застосовує норму ч.3 ст.141 ЦПК України, якою визначені критерії,

Outcome: partial