Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за заявою-договором про комплексне банківське обслуговування, посилаючись на те, що 16.01.2023 р. між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] було підписано заяву-договір про комплексне банківське обслуговування, тобто кредитний договір №002/18600724-СК_SB від 16.01.2023 р. Відповідач є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до заяви-договору про комплексне банківське обслуговування з номером кредитного договору №002/18600724-СК_SB. Відповідач просив відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті. Відповідачеві було встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200000 грн.), а саме надані кредитні кошти в суму 30000,00 грн., з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом 59%, строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Відповідач умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого, у нього станом на 02.09.2025 р. утворилася заборгованість у розмірі 52431,71 грн., яка складається: з заборгованості по тілу кредиту (в тому числі прострочена) - 29082,55 грн., заборгованості по процентам (в тому числі прострочена) 23349,16 грн., яка цього часу не сплачена, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив суд розглянути справу без участі представника банку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи за місцем своєї реєстрації повідомлявся своєчасно та належним чином, відзиву або будь-яких заперечень до суду не надав. Згідно ст. 131 ч. 1 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування) або місцезнаходження під час провадження у справі. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або знаходиться. Суд за вказаних обставин вважає можливим розглянути справу заочно у спрощеному позовному провадженні за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не з`явились. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши всі докази, суд вважає що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Згідно заяви-договору про комплексне банківське обслуговування від 16.01.2023 р., 16.01.2023 р., між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] було підписано заяву-договір про комплексне банківське обслуговування, тобто кредитний договір №002/18600724-СК_SB від 16.01.2023 р., що також підтверджується згодою та запевнення клієнта до Договору від 16.01.2023 р., заявою-договором на відкриття банківського вкладу на вимогу для фізичних осіб «zanachka» від 16.01.2023 р., довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, довідкою про те, що відповідач є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до заяви-договір про комплексне банківське обслуговування з номером кредитного договору №002/18600724-СК_SB, довідкою щодо відкриття та закриття рахунків, обслуговування картки. Розмір заборгованості відповідача перед банком підтверджується розрахунком заборгованості, відповідно до якого сума заборгованості станом на 02.09.2025 р. складає 52431,71 грн., яка складається: з заборгованості по тілу кредиту (в тому числі прострочена) - 29082,55 грн., заборгованості по процентам (в тому числі прострочена) 23349,16 грн. Позивачем, 26.09.2025 р. на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимога, з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором, однак відповідачем добровільно сума боргу сплачена не була. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 02.09.2026 р., що складає 52431,71 грн. Також, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2225622554 від 28.11.2025 р.

Outcome: approved