Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 100965882 від 09.11.2022 у розмірі 34807,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.11.2022 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір №100965882, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 10000,00 грн., на умовах визначених кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, Відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. 29.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги факторингу №94-МЛ/Т, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступив ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги за кредитним договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором у встановленому договором порядку та строки [PERSON] має заборгованість у загальному розмірі 34807,00 грн., з яких: 8200,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 25607,00 грн. заборгованість за процентами, 1000,00 грн. заборгованість за комісією. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2025 справу передано для розгляду судді Глос М.Л. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2025, у зв`язку рішенням Вищої ради правосуддя від 16.12.2025 №2669/0/15-25 про звільнення [PERSON] з посуди судді Київського районного суду м. Харкова, справу перерозподілено в провадження судді Кіндера В.А. Ухвалою суду від 05.01.2026 року в справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданому до суду позові, просив суд розглянути справу без його участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч.3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд, за згодою позивача, розглядає справу у відсутності відповідача та відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 09.11.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 100965882 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, згідно з умовами якого позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.(п.1.1) Вказаний Договір підписаний [PERSON] одноразовим електронним ідентифікатором Z53221, 09.11.2022 о 09:24. Відповідно до умов договору сума кредиту складає 10000,00 грн., кредит надається загальним строком на 105 днів з 09.11.2022 (п.1.2, п.1.3). Згідно з п. 1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) в рекомендовану дату платежу 24.11.2022 р. (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 22.02.2023 (останнього дня строку кредитування). Пунктом 1.5.1. передбачено нарахування комісії за надання кредиту 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.п. 1.5.2, 1.6 кредитного договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2250,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Платіжним дорученням № 53974637 від 09.11.2022 підтверджено перерахування коштів у сумі 10000,00 грн. [PERSON] на картку № [NUMBER] . Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором №100965882 заборгованість [PERSON] складає 34807,00 грн, з яких: 8200,00 грн- заборгованість за тілом кредиту; 25607,00 грн - заборгованість за процентами, 1000,00 грн- заборгованість за комісією. 29.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №64-МЛ/Т, згідно з умовами якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Відповідно до п.6.2.3. договору факторингу, права вимоги переходять донового кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора у сумі, визначеній в п.7.1. договору, що становить 436837,19 грн. Згідно із платіжною інструкцією від 29.03.2023 ТОВ «ФК «Кредит-капітал» сплатив на користь ТОВ «Мілоан» 436837,19 грн з призначенням платежу: плата за відступлення права вимоги відповідно до договору відступлення прав вимог №94-МЛ/Т від 29.03.2023. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №94-МЛ/Т від 29.03.2023 ТОВ «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №100962882 у сумі 34807,00 грн., з яких: 8200,00 грн. - тіло кредиту; 25607,00 грн. - нараховані проценти, 1000,00 грн. - нарахована комісія. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Кредит-Капітал» повідомило відповідача шляхом направлення на адресу відповідача Претензії щодо виконання зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Положеннями частини 1 статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3 ст. 207 ЦК України). Згідно із підпунктом п`ять частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до підпункту 59 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» удосконалений електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, - удосконалений електронний підпис, що створюється з використанням кваліфікованого сертифіката електронного підпису, виданого кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг та не містить відомостей про те, що особистий ключ зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому за правовими наслідками цей договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 10000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача, номер якої надано йому позичальником та вказано в кредитному договорі (п.2.1 Договору). Як регламентовано ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження (ст.1080 ЦК України). За сформованою позицією Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу (глава 73 ЦК України). Оскільки сторонами договору дотримані умови зазначеного договору факторингу, що встановлюють порядок та процедуру відступлення права вимоги за договором, тому суд дійшов висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 100965882. Положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення кредиту, а тому вимога щодо стягнення простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 8200,00 грн підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 25607,00 грн, суд зазначає. Велика Палата Верховного Суду 28 березня 2018 року у постанові у справі №444/9519/12 зробила висновок, відповідно до якого припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За умовами кредитного договору № 100965882 від 09.11.2022 сторони встановили строк кредитування 105 днів, тобто до 22.02.2023 (дата остаточного погашення заборгованості). З відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 100965882 вбачається, що нарахування відсотків здійснювалось до 15.03.2023, тобто поза межами погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до умов пролонгації кредиту, визначених положеннями п.п. 2.3.1, п.п. 2.3.2. кредитного договору, позичальник має право на продовження строку користування кредитом за наявності відповідної пропозиції позикодавця та вчинення позичальником дій, передбачених розділом 6 правил, зокрема, сплати комісії за продовження кредиту та певної частки заборгованості по кредиту (п.п.2.3.1.). Після вибору доступних умов пролонгації Волевиявлення позичальника продовжити строк користування кредитом та укладення угоди про це, згідно п. 6.14 Правил, підтверджується здійснення позичальником відповідного платежу (п. 2.3.2.). Після вибору доступних умов пролонгації або поновлення пільгового періоду, Позичальник має направити кредитодавцю електронне повідомлення/звернення із застосуванням одноразового ідентифікатора , який надсилається кредитодавцем до особистого кабінету позичальника або смс-повідомленні позичальниката здійснити платіж/, передбачений п.2.3 договору. Виконання позичальником лише частини дій передбачених попереднім абзацом цього пункту не призводить до пролонгації (п.2.3.2) Зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та вчинив всі необхідні дії передбачені розділом 6 правил, то суд дійшов висновку, що позивач не довів продовження строку кредитування, а тому нарахування відсотків після 22.02.2023 здійснене поза межами строку кредитування, визначеного договором. Враховуючи вищевикладене, з [PERSON] підлягає стягненню сума нарахованих процентів у розмірі 20441 грн. (25607 грн нарахованих відсотків (21 день позамежами визначеного строку х 246,00 грн). Щодо стягнення комісії за користування кредитом. Відповідно до п. 1.5.1 договору встановлена комісія за надання кредиту 1000,00грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. З детального розрахунку заборгованості вбачається, що за відповідачем [PERSON] за договором №100965882 від 09.11.2022 сума заборгованості за нарахованими комісіями 1000,00 грн. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини 1статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Між тим, оскільки товариством не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які була встановлена комісія за видачу кредиту, відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Отже, вказані витрати у сумі 1000,00 грн. стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 100965882 від 09.11.2022, у сумі 28641,00 грн, з яких: 8200,00 грн заборгованість за кредитом; 20441,00 грн- заборгованість за нарахованими процентами. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Рішенням суду стягнуто на корить позивача 28641,00 грн, що становить 82,29% від ціни позову, а тому з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1993,39 грн. (2422,40 грн х 82,29 %). Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлялась у позовній заяві вимога про відшкодування понесених ним судових витрат, які складаються в тому числі із витрат понесених на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави(ч.1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні цього питання суд враховує, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором для не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. Фактично адвокатом складено лише позовна заява, та пояснення у спарві, що не є складними за змістом. Судовий розгляд справи здійснений без участі представника позивача, що не потребувало витрат часу адвоката для участі у судових засіданнях. Отже, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, щодо зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача до 4000,00 грн.

Outcome: partial