Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Представник ТОВ «Свеа фінанс» Паладич А.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 серпня 2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2224673, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після здійснення відповідачем реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі і заповнення електронної заявки на отримання споживчого кредиту, ТОВ «Лінеура України», 07.08.2021 року було здійснено ідентифікацію і верифікацію [PERSON] , який надав згоду з умовами договору (оферти). Відповідно до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2224673 від 07.08.2021 року, ТОВ «Лінеура Україна» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 6100 грн, шляхом їх перерахування на карту відповідача № [NUMBER] . Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням Договору, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед первісним кредитором, відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за Договором №2224673 від 07.08.2021 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором, що є додатком до позовної заяви (останній платіж було здійснено 23.09.2021 в сумі 1738,50 грн). Окрім цього згідно отриманої від первісного кредитора інформації, відповідач в загальній кількості 6 разів оформлював кредитні відносини з ТОВ «Лінеура Україна», попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору. Ухвалою суду було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідач [PERSON] через систему «Електронний суд» надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що позовні вимоги не визнає. Кредитні правовідносини між ним та первісним кредитором мали місце у 2020-2021 роках. Останні платежі та пролонгації договору здійснювались у 2021 році. Після цього будь-яких дій, які могли б перервати або поновити строк позовної давності, не вчиняв, вважає, що поданий з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст. 267 ЦК України просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явилася, в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання призначене не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 07 серпня 2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2224673, шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до п. 1.2. Договору, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 6100,00 грн. П. 1.3. Договору, строк кредиту 15 днів. Відсоткова ставка фіксована згідно п. 1.4. Договору. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] . Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «Пейтек Україна», позичальнику на його особисту банківську карту [NUMBER] , яку він вказав в ІТС при оформленні договору, було перераховано 6100,00 грн. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед первісним кредитором, відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за Договором №2224673 від 07.08.2021 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором, що є додатком до позовної заяви (останній платіж було здійснено 23.09.2021 в сумі 1738,50 грн). 15.07.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нині ТОВ «Свеа фінанс») було укладено договір факторингу № 2-15072022, відповідно до умов якого ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 2224673 від 07.08.2021 року на загальну суму 18269,50 грн. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору Факторингу № 2-15072022, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 2224673 (станом на дату відступлення права вимоги) складала 18269,50 грн. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку новий кредитор жодних додаткових нарахувань не здійснював, станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2224673 від 07.08.2021 року загальна заборгованість становить 18269,50 грн, з яких: 6100,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 12169,50 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, чинне законодавство України надає можливість укладати кредитні договори у формі електронного документу з використанням електронних підписів сторонами. Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. У відзиві на позовну заяву відповідач посилалася на пропуск позивачем строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи є порушеним право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону. Верховний Суд у постанові від 13.03.2023 у справі №207/1892/18 констатував, що згідно з ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Разом з тим дії, що свідчать про переривання позовної давності, повинні бути вчинені до спливу позовної давності. До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01.06.2022 у справі №686/23170/19. Суд враховує, що пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який набрав чинності з 02.04.2020, визначено, що під час дії карантину, встановленого КМУ, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, який скасовано на всій території України з 01.07.2023. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 з 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, який триває і на час вирішення цього спору. Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022, який набрав чинності 17.03.2022, розділ ЦК України «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 19, відповідно до якого у період дії воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу продовжуються на строк його дії. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Зупинення перебігу позовної давності на час воєнного стану в Україні (п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК) було скасовано 4 вересня 2025 року. Відновлення строків відбулося на підставі Закону № 4434-IX . Матеріалами справи підтверджено, що кредитний договір укладено 07.08.2021, останню операцію відповідачем здійснено 23.09.2021 року. Позивач звернувся з цим позовом 06.11.2025 року, отже строк позовної давності не пропустив, оскільки у період з 02.04.2020 по 30.06.2023 строк позовної давності законодавцем продовжено на час дії карантину, а з 17.03.2022 по 29.01.2024 цей строк продовжено на строк дії воєнного стану, з 30.01.2024 по 03.09.2025 строк перебіг позовної давності, визначений ЦКУ, зупиняється на строк дії такого стану Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем надано достатню кількість доказів, які у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують, що Договір про надання споживчого кредиту № 2224673 від 07.08.2021 року укладено саме відповідачем [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Укладення договору було здійснене за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна», доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт https://credit7.ua/. 07.08.2021 року, після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «Лінеура Україна» засобами ІТС заявки на отримання кредиту. Зі своєї сторони ТОВ «Лінеура Україна» направило відповідачу через телекомунікаційну систему на номер телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор А509, котрий в свою чергу боржником було введено у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №2224673. Окрім того, відповідач сам підтвердив укладення кредитного договору, отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved