Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Ісмайлової А.В. звернувся до суду з вищевказаним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилався на те, що є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Рішеннями судів з нього стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та її матері [PERSON] . Вказав, що наразі він є військовослужбовцем, а також в нього утриманні перебуває його матір [PERSON] , як особа з інвалідністю третьої групи, якій він допомагає матеріально на ліки і харчі. Вважає, що викладені обставини дають підстави для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 на 1/6 частину його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, що дозволить йому надавати допомогу в утриманні двох дітей, допомагати матері та забезпечувати власні потреби. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Ісмайлова А.В. надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Ніколаєва Г.Г. у своєму відзиві на позовну заяву позов не визнала. Зазначила, що позовні вимоги спрямовані виключно на зменшення власних зобов?язань позивача перед дитиною, а не на забезпечення її найкращих інтересів. Вважає, що факт проходження військової служби не свідчить про зменшення доходу або погіршення матеріального становища позивача, а доказів про розмір доходу, який засвідчував би його істотне зменшення, позивачем суду не надано. Лише факт військової служби не є доказом того, що позивач не має фінансової можливості утримувати дитину. До того ж, позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував перебування матері на його утриманні. Долучена до матеріалів справи довідка МСЕК, видана [PERSON] , не є доказом того, що фінансові можливості позивача зменшилися настільки, що він не може сплачувати аліменти. Вважає, що факт народження у позивача другої дитини не може бути самостійною підставою для зменшення розміру аліментів на першу дитину і таке зменшення, на її думку, призведе до зниження рівня забезпечення дитини, що суперечить її законним правам та інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. 24.01.2023 державним виконавцем Салтівського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 70533736 про примусове виконання судового наказу № 637/46/22 від 27.09.2022 Шевченківського районного суду Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.01.2022 і до досягнення дитиною повноліття. 13.11.2023 державним виконавцем Олександрійського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 73314541 про примусове виконання судового наказу № 398/4772/23 від 13.11.2023 Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 15.02.2024 державним виконавцем Олександрійського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 74182001 про примусове виконання виконавчого листа № 398/4755/23 від 12.02.2024 Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21.09.2023 і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 183 СК України аліменти на утримання дитини стягуються в частці від заробітку батьків. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Після ухвалення рішень суду про стягнення з позивача на користь стягувачів аліментів на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] суттєво змінився стан здоров`я позивача. Як встановлено судом, позивач [PERSON] під час перебування на військовій службі 03.05.2025 отримав вибухове поранення, у зв`язку з чим він перебував на лікуванні з діагнозом: травматична ампутація у ділянці між колінним і гомілковостопним суглобами. Опис діагнозу: мінно-вибухова травма (03.05.2025). Травматичний відрив лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини гомілки. Вказані обставини підтверджуються випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 3283. Згідно довідки військової частини [NUMBER] від 10.05.2025 №454 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) [PERSON] , 1996 року народження, він отримав поранення: ВТ (03.05.2025) травматична ампутація нижньої лівої кінцівки на рівні нижньої частини гомілки. За обставин безпосередньої участі у бойових діях, пов`язаних із захистом Батьківщини, незалежності та територіальної цілісності України, а саме виконання бойових завдань згідно бойового розпорядження № 1682 від 02.05.2025, наступив на протипіхотну фугасну міну (пелюстка). У стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінь не перебував. На підставі долученої до справи медичної документації судом встановлено, що у позивача [PERSON] відбулися суттєві та стійкі зміни стану здоров`я (ампутація кінцівки), що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Разом із цим, суд відхиляє доводи позивача щодо перебування на його утриманні матері [PERSON] , оскільки ті обставини, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги і що таку допомогу їй надає позивач, наявними у справі доказами не підтверджено. Вирішуючи даний спір, суд враховує наступні положення Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У постанові від 26.10.2022 у справі №759/22898/20 Верховним Судом зроблено висновок про те, що аналіз положень статті 192 СК України свідчить про те, що зміна розміру аліментів може мати під собою і зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Крім того, при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 С К України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143 цс 13 і ця судова практика є незмінною. Так, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в ч.1 ст.182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Проаналізувавши надані позивачем докази в обґрунтування позовних вимог, судом встановлено, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів на утримання сина, у нього, як у платника аліментів, змінилися умови, визначені ч. 1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме змінився майновий стан, оскільки він утримує малолітню [PERSON] , [INFO] , а також сплачує аліменти на утримання її матері [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення [PERSON] трирічного віку. Також на суттєве погіршення матеріального стану позивача вплинуло те, що 03.05.2025 [PERSON] отримав поранення та йому встановлено діагноз: ВТ (03.05.2025) травматична ампутація нижньої лівої кінцівки на рівні нижньої частини гомілки. Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 3283 військової частини [NUMBER] (Запорізький військовий госпіталь) визначено повний діагноз: травматична ампутація у ділянці між колінним і гомілковостопним суглобами. Тому обставини, які наводить позивач в обґрунтування заявлених вимог, в розумінні зазначених вище норм матеріального закону, на думку суду, є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішеннями суду розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Аналізуючи наведене, суд вбачає законні підстави для зменшення розміру аліментів з 1/4 частини заробітку (доходу) на 1/6 частину заробітку (доходу) боржника. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved