Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

У грудні 2025 року до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вищевказана позовна заява, вимоги якої обґрунтовані тим, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 24 червня 2025 року було укладено договір про надання коштів у кредит № 71653931 (далі - Договір 1). Договір 1 підписаний електронним підписом позичальниці. Договором 1 передбачалися наступні умови кредитування: розмір кредиту - 5500,00 грн, строк кредитування - 7 днів, денна процентна ставка - 0,285%, комісія за надання кредиту - 5,00% від суми наданого кредиту, пеня - 4% за кожен день понадстрокового користування. Первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання та перерахував [PERSON] кредитні кошти на картковий рахунок - № [NUMBER] . У зв`язку з невиконанням умов Договору 1 у [PERSON] утворилась заборгованість за Договором 1 в сумі 16884,73 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 5500,00 грн, процентами - 109,73 грн, комісією - 275,00 грн та пенею - 11000,00 грн. Також 24 червня 2025 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір про надання коштів у кредит № 8335571 (далі - Договір 2). Договір 2 підписаний електронним підписом позичальниці. Договором 2 передбачалися наступні умови кредитування: розмір кредиту - 5450,00 грн, строк кредитування - 365 днів, денна процентна ставка - 0,95%, комісія за надання кредиту - 17,25% від суми наданого кредиту, неустойка - 272,50 грн за кожен день понадстрокового користування. Первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання та перерахував [PERSON] кредитні кошти на картковий рахунок - № [NUMBER] . У зв`язку з невиконанням умов Договору 2 у [PERSON] утворилась заборгованість за Договором 2 в сумі 20707,28 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 5450,00 грн, процентами - 3417,15 грн, комісією - 940,13 грн та неустойкою (пенею) - 10900,00 грн. 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі до [PERSON] за Договором 1 та Договором 2. Посилаючись на вищезазначені обставини, керівниця ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» - Ґедзь Ольга Віталіївна просить стягнути з відповідачки заборгованість, оскільки [PERSON] свої зобов`язання за договорами не виконала. Також просить стягнути з відповідачки судові витрати у виді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 07 січня 2026 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначене судове засідання на 05 лютого 2026 року та зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» подати до суду докази. 05 лютого 2026 року судове засідання відкладене на 02 березня 2026 року у зв`язку з неявкою відповідачки У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися. 30 січня 2026 року від представниці позивача - Ткаченко Юлії Олегівни надійшла заява про розгляд без участі їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 83). Відповідачка у судове засідання 05 лютого 2026 року та 02 березня 2026 року не з`явилася, судові повістки, направлені відповідачці за її зареєстрованою адресою місця проживання, повернулися до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 87, 93). Згідно з положеннями частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому з огляду на положення частини восьмої статті 128 ЦПК України відповідачка про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Відзиву, заяв чи клопотань до суду від відповідачки не надходило. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним суд вирішив проводити судове засідання, ураховуючи положення частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 24 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений договір про надання коштів у кредит № 71653931 (далі - Договір 1) (звор. а.с. 14 - а.с. 21). Договір підписаний відповідачкою електронним підписом з допомогою одноразового ідентифікатора - 27316. Відповідно до пункту 2.2. Договору 1 сума кредиту - 5500,00 грн, строк кредитування - 7 днів, денна процентна ставка - 0,285%, комісія за надання кредиту - 5,00% від суми наданого кредиту, пеня - 4% за кожен день понадстрокового користування. Положеннями пункту 5.6. Договору 1 передбачено, що договір укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (Оферти) укласти договір в електронній формі та його підписання сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. У розділі 12 «Юридичні адреси та реквізити сторін» Договору 1 зазначений номер електронного платіжного засобу [PERSON] - № [NUMBER] . Також відповідачка електронним підписом з допомогою одноразового ідентифікатора - 27316 було підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком 1 до Договору 1 (а.с. 22). Згідно з копією довідки про ідентифікацію ідентифікація клієнта здійснювалася при укладенні договору № 71653931: одноразовий ідентифікатор - 27316; час відправки ідентифікатора позичальнику - 24.06.2025 о 12 год. 32 хв.; електронна пошта, на яку відправлено ідентифікатор - [INFO] (а.с. 23). Відповідно до копії платіжного документа 24 червня 2025 року було здійснено переказ коштів в сумі 5500,00 грн на картку [PERSON] - № [NUMBER] (а.с. 24). На підтвердження вказаної операції з переказу коштів, зокрема була надана копія довідки, видана 06 листопада 2025 року ТОВ «Європейська платіжна система» (звор. а.с. 23). Також 27 січня 2026 року до суду надійшов лист АТ КБ «Приватбанк», зі змісту якого встановлено, що в банку на ім`я [PERSON] була випущена платіжна картка № [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] (а.с. 80). До даного листа була додана виписка по рахунку [PERSON] , з якої встановлено, що 24 червня 2025 року були зараховані кошти в сумі 5500,00 грн (а.с. 81). Відповідно до розрахунків заборгованості, складених первісним кредитором та позивачем, у [PERSON] утворилась заборгованість за Договором № 71653931 в сумі 16884,73 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 5500,00 грн, процентами - 109,73 грн, комісією - 275,00 грн та пенею - 11000,00 грн (а.с. 7, звор. а.с. 12 - а.с. 13). Також судом встановлено, що 24 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений договір кредитної лінії № 8335571 (далі - Договір 2) (а.с. 26-33). Договір підписаний відповідачкою електронним підписом з допомогою одноразового ідентифікатора - 24025. Відповідно до пункту 2.2. Договору 2 сума кредиту - 5450,00 грн, строк кредитування - 365 днів, денна процентна ставка - 0,95%, комісія за надання кредиту -17,25% від суми наданого кредиту, пеня (неустойка) - 272,50 грн за кожен день понадстрокового користування. Положеннями пункту 5.6. Договору 2 передбачено, що договір укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (Оферти) укласти договір в електронній формі та його підписання сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. У розділі 12 «Юридичні адреси та реквізити сторін» Договору 2 зазначений номер електронного платіжного засобу [PERSON] - № [NUMBER] . Згідно з копією довідки про ідентифікацію ідентифікація клієнта здійснювалася при укладенні договору № 8335571: одноразовий ідентифікатор - 24025; час відправки ідентифікатора позичальнику - 24.06.2025 о 08 год. 26 хв.; електронна пошта, на яку відправлено ідентифікатор - [INFO] (а.с. 34). Також 27 січня 2026 року до суду надійшов лист АТ КБ «Приватбанк», зі змісту якого встановлено, що в банку на ім`я [PERSON] була випущена платіжна картка № [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] (а.с. 80). До даного листа була додана виписка по рахунку [PERSON] , з якої встановлено, що 24 червня 2025 року були зараховані кошти в сумі 5450,00 грн (а.с. 81). На підтвердження вказаної операції з переказу коштів, зокрема була надана копія довідки, видана 05 листопада 2025 року ТОВ «Європейська платіжна система» (звор. а.с. 34). Відповідно до розрахунків заборгованості, складених первісним кредитором та позивачем, у [PERSON] утворилась заборгованість за Договором № 8335571 в сумі 20707,28 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 5450,00 грн, процентами - 3417,15 грн, комісією - 940,13 грн та неустойкою (пенею) - 10900,00 грн (а.с. 25, а.с. 64). 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладений договір факторингу № 16/10/25 (звор. а.с. 36 - а.с. 40). Згідно з пунктом 1.1. договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Відповідно до копії реєстру прав вимог № 16/10/25-02 від 16 жовтня 2025 року та реєстру прав вимог № 16/10/25-02 від 16 жовтня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» право вимоги до [PERSON] за Договором 1 та Договором 2 (а.с. 41-42, звор. а.с. 42 - а.с. 43). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частини перша та друга статті 1046 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Факт укладення Договору 1 та Договору 2 належним чином підтверджено доказами, наявними у матеріалах справи. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису) договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Так, підписання договорів відповідачкою підтверджується змістом договорів, які містять усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідачки, номер паспорта та дату його видачі, РНОКПП та адресу місця проживання. Доказів підписання договорів від імені відповідачки іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідачкою суду не надано, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надано. Отже, суд вважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договорів саме відповідачкою. Також суд вважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачкою факт видачі первісним кредитором [PERSON] кредитних коштів у сумі 5500,00 грн за Договором 1 та 5450,00 грн за Договором 2 та перерахування вказаних коштів відповідачці. Отже, відповідачка умови кредитних договорів порушила та у строк, встановлений умовами кредитного договору, кредитні кошти не повернула. З цих підстав позовні вимоги позивача щодо стягнення основної суми заборгованості за Договором 1 у сумі 5500,00 грн та Договором 2 у сумі 5450,00 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Також сторонами були узгодженні істотні умови договорів, зокрема процентна ставка. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проценти нараховувалися після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» за ставкою 1,00% у день та в межах строку кредитування, що свідчить про правомірність нарахування процентів за Договором 1 в сумі 109,73 грн та Договором 2 в сумі 3417,15 грн. З огляду на вищезазначене суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом також підлягають задоволенню. Також сторонами Договору 1 була узгоджена одноразова комісія в сумі 275,00 грн та за Договором 2 в сумі 940,13 грн за видачу кредитних коштів, у зв`язку з чим вимога позовної заяви про стягнення комісії підлягає до задоволення. Щодо нарахування пені суд зазначає наступне. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Водночас суд зазначає, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан та до дати розгляду даної справи його не скасовано. Ураховуючи, що нарахування неустойки здійснювалося у період дії воєнного стану в Україні суд не вбачає законних підстав для її стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Ураховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до частково задоволення та з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за Договором 1 в сумі 5884,73 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 5500,00 грн, процентами - 109,73 грн та комісією - 275,00 грн. Також з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за Договором 2 в сумі 9807,28 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 5450,00 грн, процентами - 3417,15 грн та комісією - 940,13 грн. Отже, за Договором 1 та Договором 2 загалом з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість в сумі 15692,01 грн. Щодо судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції № 579945158.1 від 29 грудня 2025 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2422,00 грн (а.с. 1). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 58). Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на суму 15692,01 грн, тобто 41,74% від ціни позову, то з відповідачки підлягають до стягнення судові витрати у виді судового збору в розмірі 1011,11 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які понесла сторона позивача слід зазначити наступне. Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем було долучено копії: договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року (звор. а.с. 45 - а.с. 48); витягу з акта № 8ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року та акта приймання передачі справ на надання правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року (звор. а.с. 49, а.с. 50-51). Відповідно до пункту 1.1. договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року (далі - Договір № 25-08/25/ФП), укладеного між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (клієнт) та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною, правнича допомога, що надається за цим договором полягає у здійсненні адвокатом комплексу заходів, спрямованих на стягнення належної до сплати клієнту заборгованості боржників за договорами позики, право вимоги за яким належить клієнту у судовому порядку, а також у здійсненні захисту прав та інтересів клієнта, пов`язаних зі стягненням заборгованості з боржників у спорах, що виникли внаслідок заходів, вжитих як клієнтом, так і адвокатом, по стягненню заборгованості у судовому порядку. Перелік боржників, щодо яких клієнт просить надати правничу допомогу зазначаються в акті приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (пункт 1.3. Договору № 25-08/25/ФП). Пунктом 4.1. Договору № 25-08/25/ФП передбачено, що за надання правничої допомоги у відповідності до положень даного договору клієнт сплачує адвокату винагороду: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу. Визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів - 500,00 грн; підготовка/складання позовної заяви до боржника за договором позики/кредитом у малозначній справі - 4000,00 грн. Згідно з витягом з акта № 8ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року адвокат Ткаченко Ю.О. надала позивачу правову допомогу по стягненню заборгованості з [PERSON] на загальну суму 4500,00 грн (звор. а.с. 49). Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. Положеннями частини першої та другої статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 15692,01 грн, тобто 41,74% від ціни позову, то з відповідачки підлягають до стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 1878,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial