Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Заява мотивована тим, що [INFO] помер батько заявника, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,1515 га, кадастровий номер: 0523085800010010233, право власності на яку посвідчено державним актом серії ВН N? 008396, виданим 20 серпня 2003 року Немирівською районною державною адміністрацією. У Немирівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа N?152/2024 до майна [PERSON] , померлого [INFO] . При огляді документів, а саме: Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН N?008396, виданного 20 серпня 2003 року Немирівською районною державною адміністрацією та свідоцтва про смерть [PERSON] виданого 22 квітня 2024 року Немирівською міською радою, серія [NUMBER] , було виявлено розбіжності в документах, а саме Держаний акт на право власності на земельну ділянку ВН N?008396 виданий 20 серпня 2003 року Немирівською районною державною адміністрацією, виданий на імя [PERSON] », а в свідоцтві про смерть прізвище померлої особи зазначено [PERSON] ». На даний час заявник має намір отримати свідоцтво на право на спадщину на земельну ділянку, що розташована у Вінницькій області, Вінницькому районі, на території Немирівської ТГ відповідно до держановного акту на право власності на земельну ділянку ВН N? 008396 виданого 20 серпля 2003 року Немирівською районною державною адміністрацією. Для реєстрації права власності заявнику необхідно встановити, що акт на право власності на земельну ділянку ВН N? 008396 виданий 20 серпня 2003 року Немирівською районною державною адміністрацією, дійсно належить його батькові, адже його по батькові в ньому і в свідоцтві про смерть різниться. В судовому засіданні представник заявника - за довіреністю [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, так як встановлення даного факту має для заявника юридичне значення. Представник заінтересованої особи Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника, не заперечує проти задоволення заяви. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали послідовні та узгоджені між собою показання, з яких убачається, що вони тривалий час знайомі із заявником та його покійним батьком - [PERSON] . Свідки підтвердили, що у правовстановлюючому документі по батькові померлого зазначено помилково, а саме вказано « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », що не відповідає дійсним анкетним даним померлого. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, долученим до матеріалів справи. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,1515 га, кадастровий номер 0523085800010010233. Судом встановлено, що у Немирівській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №152/2024 після смерті [PERSON] . Разом з тим під час оформлення спадкових прав було виявлено розбіжності у правовстановлюючому документі, а саме: у державному акті на право власності на земельну ділянку по батькові власника зазначено « [PERSON] », тоді як відповідно до свідоцтва про смерть правильним є « [PERSON] ». Крім того, судом під час огляду матеріалів справи встановлено наявність технічної похибки у зазначенні номера державного акта на право власності на земельну ділянку. Так, по всьому тексту заяви, у тому числі у її прохальній частині, а також у роз`ясненні нотаріуса, долученому до матеріалів справи, зазначено державний акт серії ВН №008396. Водночас із дослідженої судом копії державного акта на право власності на земельну ділянку, яка долучена до матеріалів справи, судом встановлено, що правильним номером такого державного акта є серія ВН №003396. Оцінюючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що вказана розбіжність у номері державного акта є технічною помилкою при викладенні змісту заяви та інших документів, поданих до суду, та не впливає на встановлені судом фактичні обставини справи. При цьому судом встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №003396, виданий 20 серпня 2003 року Немирівською районною державною адміністрацією, стосується саме земельної ділянки, яка входить до складу спадкового майна після смерті [PERSON] . Оцінюючи показання свідків у сукупності з письмовими доказами у справі, суд приходить до висновку, що розбіжність у по батькові у державному акті виникла внаслідок допущеної помилки при оформленні правовстановлюючого документа. Суд бере до уваги, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа померлому має для заявника юридичне значення, оскільки є необхідним для оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку. Іншого способу усунути наявні розбіжності у документах заявник не має, що свідчить про наявність підстав для встановлення такого факту у судовому порядку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ст. 315 ч.1 п. 6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ст.ст. 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved