Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 08.08.2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. [INFO] у них народився син - [PERSON] . Вказує, що після народження дитини у сім`ї почались непорозуміння, постійні сварки на очах у сина. Відповідач почав створювати умови неможливі для спільного з ним проживання. При кожній сварці позивачка намагалася уникнути конфлікту, проте щоразу такі спроби були марними. Більше десяти років проживають окремо, шлюбні стосунки припинені. Зазначає, що примирення між сторонами є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Враховуючи вищевикладене, просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча й повідомлявся належним чином про дату, час та місце проведення такого шляхом скерування на адресу його місця реєстрації повістки про виклик до суду засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду з конвертом, а також шляхом скерування судової повістки про виклик до суду SMS-повідомленням на контактний номер телефону такого. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 серпня 2009 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1742, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08.08.2009. За час перебування у шлюбі у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народженнясерії серії [NUMBER] від 09.02.2010року. Згідно з ч. 2 ст. 140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Доказів протилежного, а також того, що розірвання шлюбу суперечитиме інтересам хоча б одного з подружжя відповідачем не надано та судом не здобуто. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до положень статей 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1211,20 грн. гривень за подання позовної заяви.

Outcome: approved