Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (далі - ТзОВ «Іннова Фінанс») звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 27600.00 грн. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 29 травня 2025 року [PERSON] звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 8352840525, у письмовій формі у вигляді електронного документу та підписаного згідно з вимогами визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг, а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно Договору позики Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» надає позичальникові грошові кошти у розмірі 6000,00 грн шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( [NUMBER] ) на умовах строковості, зворотності, платності (кредит), а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою нараховані згідно п.2.6.1, п.4.1-4.2, та п.4.4 Договору позики та його додатків. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у відповідних розмірах. Відповідач [PERSON] порушила умови договору, суму кредиту в повному обсязі не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість пере позивачем за договором про надання грошових коштів у позику № 8352840525 від 29.05.2025 у розмірі 27600.00 грн, яка складається: заборгованість за тілом кредиту 6000,00 грн, заборгованість за процентрами 8700.00 грн., 900.00грн комісія за надання кредиту, 12000.00 грн-неустойка за кожен день прострочення повернення позики або прострочення сплати процентів у строки. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного вирішення справи. Процесуальні дії у справі. 18 листопада 2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначив судове засідання о 10.00 год 03.12.2025 року, однак, судове засідання відкладено на 09.45 год 16 грудня 2025 року, в зв`язку неявкою відповідача. Справа відкладалася за клопотанням представника відповідача для ознайомлення з матеріалами справи на 09 січня 2026 року, та у зв`язку з несприятливою погодою (аномальними опадами снігу) на 04 лютого 2026 року. Встановлені судом обставини. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 29 травня2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» і фізична особа - [PERSON] уклали Договір про надання грошових коштів у позику № 8352840525 (далі - Договір позики) у письмовій формі у вигляді електронного документу та підписали його згідно з вимогами визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг, а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно Договору позики Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» надає позичальникові грошові кошти у розмірі 6000,00 грн шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( [NUMBER] ) на умовах строковості, зворотності, платності (кредит), а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою нараховані згідно п.2.6.1, п.4.1-4.2, та п.4.4 Договору позики та його додатків. Тип кредит - кредит, мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби; строк кредиту (строк дії Договору) - 360днів; дата надання кредиту: 29.05.2025 року або наступний за ним календарний день; тип процентної ставки-фіксована; стандартна процентна ставка становить 1.00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5 цього договору. Договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням - пропозицією укласти Договір. На вказану відповідачем електронну пошту або смс повідомленням надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання Договору, що згенерований під час проходження відповідачем процедури укладення Договору. Відповідач, приймаючи пропозицію позивача укласти Договір, підписує в інформаційно -телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором шляхом натискання кнопки «підписати». Сформовані таким чином електронні підписи позивача та відповідача накладені на Договір. Після підписання такими електронними підписами Договору його умови вважаються прийнятими, а Договір є укладеним. Зазначені умови договору Позики повністю відповідають вимогам ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію". На підтвердження укладання договору Позики між позивачем та відповідачем позивачем надано роздруківку з електронної пошти позивача - [INFO] , з якою відправлено на електронну пошту відповідачу - ira.kbzst1@gmail.com одноразові ідентифікатори для підпису договору позики № 8352840525 та паспорту споживчого кредиту на фінансовий номер телефону позичальника-380961915402. Зазначені одноразові ідентифікатори вказані також в договорі позики та паспорті споживчого кредиту після його підписання сторонами. У відповідності до п. 2.5, 2.5.1. Договору Позики: Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 дні (в). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього Договору; У Позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених Договором, на підставі поданого до Товариства звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Товариство, за наявності у нього всіх необхідних можливостей, засобів і ресурсів, в тому числі з урахуванням оцінки кредитоспроможності Позичальника, може направити Позичальнику пропозицію щодо продовження строку кредиту. Якщо Позичальник погоджується з запропонованими умовами продовження строку кредиту, Позичальнику в Особистому кабінеті, стає доступним до укладання правочин щодо зміни строку кредиту, за Договором. При цьому, Позичальник розуміє та погоджується, що направлення Товариством вказаних пропозицій Позичальнику є правом Товариства, а не обов`язком та залежить від можливостей Товариства та/або оцінки кредитоспроможності Позичальника. Перерахування Позичальнику кредитних коштів у розмірі 6 000, грн 00 коп., в рамках виконання умов Договору, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної Відповідачем під час укладання Договору, що підтверджується Квитанцією про перерахування коштів. Квитанція «EasyPay» до платіжної інструкції № 20237-1354-221741195 (ID платежу: 1614582052) про перерахування коштів від 29.05.2025 р., долучена Позивачем, є достовірним доказом, оскільки містить усі необхідні реквізити, а саме: номер, дату здійснення операції, суму видачі коштів, призначення платежу із зазначенням фінансового номеру Позичальника та скороченого рахунку отримувача, - і не може не враховуватись до уваги судом. Додатково інформація про картковий рахунок, дату та час перерахування коштів міститься у Розділі 11 Договору. ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» співпрацює з ТОВ «Іннова Фінанс», як клієнтом, на підставі договору № 160523/1 від 16.05.2023 про надання послуг в системі «EasyРау» (небанківський оператор платіжних та фінансових сервісів в Україні), укладення якого передбачено ч. 1,2 ст. 29 Розділу 4 «Умови надання платіжних послуг» Закону України «Про платіжні послуги». За цим Договором (№ 160523/1 від 16.05.2023 р.), зокрема відповідно до п.п. 1.1.-1.2. клієнт доручає ФК за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням Реєстру виплат на користь Отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів VisaDirect/MasterCard Money Send. Згідно п. 3.2.8 договору № 160523/1 від 16.05.2023 р. ТОВ «ФК «Контрактовий дім» надає ТОВ «Іннова Фінанс» у разі надходження запиту (на електронну пошту ФК та іншими каналами зв`язку) документ(и), що підтверджує(ють) здійснення переказу коштів (Платежу) отримувачу(ам). Основним напрямком діяльності ТОВ «ФК «Контрактовий дім» є надання населенню фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, що здійснюються за допомогою: програмно-технічних комплексів самообслуговування; платіжних терміналів; вебсайта: https://easypay.ua; мобільного застосунку: easypay та easywallet; систем дистанційного банківського обслуговування рахунків клієнтів. Перекази на користь Отримувачів здійснюються ФК за умови перерахування Клієнтом забезпечувального платежу на Рахунок ФК, в межах якого Клієнт отримує право направляти Реєстри виплат ФК з метою подальшого переказу Платежів. Суми Забезпечувального платежу перераховуються окремими платежами. Розмір забезпечувального платежу самостійно визначається Клієнтом з розрахунку сум всіх очікуваних Платежів в звітному місяці. Тобто отримувач коштів, зазначений у квитанції «EasyPay» до платіжної інструкції, це отримувач, на рахунок якого первісно надходять кошти у сумі розміру позики, а саме: як забезпечувальний платіж на рахунок ФК. Після опрацювання ці кошти вже перераховуються на картку Позичальника (Відповідача), згідно із чим формується призначення платежу: «кредитні кошти від ТОВ "Іннова Фінанс" Поповнення картки Visa/MasterCard/ НПС Простір [NUMBER] , [NUMBER] ». В той же час відповідач всупереч умовам договору Позики та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 Цивільного Кодексу України свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму Позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Станом на день подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 27600.00 грн, яка складається: заборгованість за тілом кредиту 6000,00 грн, заборгованість за процентрами 8700.00 грн, комісія за надання кредиту - 900.00 грн, неустойка за кожен день прострочення повернення позики або прострочення сплати процентів у строки 12000.00; проценти нараховувалися з 29.05.2025 року по 21.10.2025 року включно. Нарахування процентів за кожний день користування позикою, узгоджується із судовою практикою, яка зазначена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 р. у справі № 910/17048/17. В зазначеній справі ВП ВС дійшла наступних висновків: "У кредитних договорах сторони унормували питання сплати процентів за користування кредитом (п. 121 Постанови). Відповідно до пункту 6.2 договору про відкриття кредитної лінії № 119 та аналогічного пункту у договорі № 120 нарахування процентів здійснюється щоденно протягом дії цих договорів із розрахунку 360 днів у році, їх нарахування починається з дня надання кредиту (включно). Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту не враховується при нарахуванні процентів (п. 122 Постанови). Тобто нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів (п. 123 Постанови). Підстав для неврахування зазначеного, що стало наслідком узгодження сторонами договірних умов, не вбачається, про що судами зроблено правомірний висновок (п. 124 Постанови)" 25 лютого 2026 року в суд надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи без участі відповідача та представника та викладено заперечення щодо позовних вимог, де представник відповідача спростовує зазначені у позові обставинита просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом. Висновки суду. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковий для виконання сторонами. В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Вимогами ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому. Згідно зі статями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 629 ЦК України, передбачає, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Частиною 1 статті 625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Оскільки доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики матеріали справи не містять, а сума заборгованості відповідача підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий суду та ніким не спростований, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення. Згідно з ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. У такий спосіб сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Судом установлено, що умовами кредитного договору від 24 березня 2025 року №24.03.2025-100002832 передбачено сплату позичальником комісії за надання кредиту, яка складає 900 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію, є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення комісії є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо нарахування неустойки, суд зазначає наступне. Відповідно до Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався й діє на цей час. Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Відповідно до п. 7.6 вказаного кредитного договору внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право до позичальника застосувати неустойку 150 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. Відповідно до копії довідки-розрахунку відповідач має заборгованість у розмірі 5000 грн по неустойці. Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача неустойки оскільки вона нарахована в період дії в Україні воєнного стану, а тому підлягає списанню. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача за кредитним договором від 29 травня 2025 року № 8352840525 заборгованість 15600 грн, а також судовий збір. В решті позовних вимог слід відмовити. При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 27600 грн та задоволено на суму 15600 грн, тобто на 57% (15600х100:27600). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1380,77 грн (2422,40х57:100).

Outcome: partial