Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що як сторони у справі, вона, [PERSON] та [PERSON] , перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом Серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області за актовим записом №8. Від спільного проживання мають дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 28 липня 2009 року виданим виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області, актовий запис №11. Спільні відносини та проживання з відповідачем припинили. Неповнолітній син проживає разом з нею за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади Вільшанської селищної ради Звенигородського району Черкаської області. Стосовно [PERSON] ніяких стягнень по виконавчих документам не проводиться, домовленостей з приводу сплати аліментів на дитину не має. Всі витрати пов`язані із забезпеченням дитини покладені на неї, а [PERSON] , як батько, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, тому змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с.1-5). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 09 січня 2026 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову (а.с.24-26). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 30 січня 2026 року у цивільній справі закрито підготовче провадження і призначено судовий розгляд (а.с.29-30). В судове засідання, будучи належним чином повідомленими, сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] участі в судовому розгляді не взяла, до суду подала 08 січня 2026 року заяву про розгляд цивільної справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги , просила позов задоволити в повному обсязі. Представник позивача, адвокат Милаш Г.А. у заяві до суду від 30 січня 2026 року зазначила про задоволення позовних вимог позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду 27 січня 2026 року подав клопотання про розгляд справи без його участі, остільки працює водієм-далекобійником, характер його роботи передбачає постійні відрядження, що унеможливлює завчасно знати своє місце перебування, позовні вимоги підтримав і не проти їх задоволення. За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін, зміст заяви відповідача про визнання позовних вимог, суд, приймає рішення про можливість слухання у їх відсутність, остільки у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалосята з врахуванням умов роботи Городищенського районного суду Черкаської області згідно до графіку відключень від енергопостачання, розміщеного в засобах масової інформації від АТ «Черкасиобленерго». Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, враховуючи належне повідомлення сторін, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов`язку матері, батька утримувати дітей. Згідно зі ст. ст. 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. На підставі положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом із змісту досліджених письмових доказів, сторони у справі [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце реєстрації та проживання згідно витягу з реєстру [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце проживання [ADDRESS] , перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2007 року згідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.1,7,8,10,11). Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 28 липня 2009 року виданим виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області, актовий запис №11, де вказано в графі батьки: [PERSON] - батько та [PERSON] - мати (а.с.13), ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с.14). За змістом довідки від 12 січня 2026 року №02-34/01, яка видана Вільшанською селищною радою, дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] , за адресою [ADDRESS] (а.с.12). Сімейним Кодексом України, а саме ст.182 та Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, визначено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, і бере до уваги обставини у відношенні неповнолітньої дитини про її неповнолітній вік, потребу в належному харчуванні, забезпеченні одягом, відсутність здатності утримувати себе самостійно, та у відношенні відповідача, який до суду не прибув, проте письмово повідомив заявою про визнання позовних вимог позивача, працевлаштування, бере до уваги, що на час судового розгляду домовленість про сплату аліментів між сторонами, як батьками, відсутня, питання утримання неповнолітньої дитини не вирішено, дитина проживає біля матері за місцем фактичного проживання, потребує утримання від батька, чого відповідач і не заперечив, тому, слід стягнути із [PERSON] аліменти, як такого, що має можливість їх сплачувати на утримання неповнолітнього сина, та не заперечив проти виконання такого обов`язку у встановлений чинним законодавством порядок. Аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Під час судового розгляду встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] , проживає біля матері, позивача [PERSON] за адресою [ADDRESS] . При прийнятті рішення у цивільній справі, суд вирішує питання стягнення судових витрат з відповідача, як батька дитини, остільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачем [PERSON] заявлено до суду позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , і відповідно судовий збір не сплачувався, остільки згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» закріплені категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору при зверненні до суду із позовною заявою позивача у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, відповідач [PERSON] має сплатити на користь Держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.у зв`язку з розглядом позовних вимог судом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, остільки такий у справах вищевказаної категорії стягується з відповідача. Рішення суду, слід піддати до негайного виконання в межах стягнення аліментів за один місяць з відповідача.

Outcome: approved