Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки. Позовні вимоги мотивовано наступним. Постановою судді Черкаського районного суду Черкаської області від 06.11.2024 року, [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. Постановою Черкаського апеляційного суду від 07.03.2025 судді Черкаського районного суду Черкаської області від 06.11.2024 року, якою [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасовано, а провадження по справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На водія [PERSON] протокол не складався. Позивач, як власник автомобіля Маzda СХ 5 державний номер [NUMBER] , поніс матеріальні збитки, які відповідно до висновку експерта №022/2025 від 09.06.2025 року становлять 996606,77 грн. У відносинах, що виникли зі взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відповідальність будується на загальних умовах за принципом вини. Тобто в такому разі особою, яка зобов`язана відшкодувати завдану шкоду, є та особа, безпосередні дії якої призвели до виникнення в іншої особи збитків. Отже для притягнення особи до деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: протиправна поведінка заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, а також вина. Посилаючись на висновок експерта № СЕ-19/124-24/12268-ІТ від 28.10.2024, відповідно до якого водій автомобіля Mazda CX 5 державний номер [NUMBER] не мала технічної можливості своїми одноосібними діями уникнути зіткнення з автомобілем ГАЗ 330730 державний номер [NUMBER] шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, а тому в її діях відсутні невідповідності вимогам ПДР України; в діях водія ГАЗ 330730 державний номер [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п. 16.11 та п. 2.1. «Дати дорогу» ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди і для виконання яких він перешкод технічного характеру не мав. Зазначений висновок вказує, що саме порушення [PERSON] п. 2.1 та п. 16.11 ПДР України є в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП з участю останнього. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] : 292675,83 грн. - матеріальних збитків, 50000, грн.. моральна шкода, 4174,360 грн. сплаченого судового збору, 7140,00 грн. витрат на проведення авто товарознавчої експертизи, 3640 грн. витрат на оцінку та виїзд експерта. Відзив на позов не надходив. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 13.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження. Ухвалою суду від 31.10.2025 року, за клопотанням представника відповідача зустрічний позов залишений без розгляду. Залучено до участі у справі третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Моторне (транспортне) страхове бюро України. Ухвалою суду від 22.01.2026 року закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду по суті. Пояснення сторін: Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, уточненій позовній заяві та відповіді на відзив, і просив їх задоволити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що постановою Черкаського апеляційного суду від 07.03.2025 судді Черкаського районного суду Черкаської області від 06.11.2024 року, якою [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасовано, а провадження по справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, у вказаній постанові Черкаський апеляційний суд оцінив висновок експерта № СЕ-19/124-24/12268-ІТ від 28.10.2024, відповідно до якого водій автомобіля Mazda CX 5 державний номер [NUMBER] не мала технічної можливості своїми одноосібними діями уникнути зіткнення з автомобілем ГАЗ 330730 державний номер [NUMBER] шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, а тому в її діях відсутні невідповідності вимогам ПДР України; в діях водія ГАЗ 330730 державний номер [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п. 16.11 та п. 2.1. «Дати дорогу» ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди і для виконання яких він перешкод технічного характеру не мав. Відповідно до позиції Черкаського апеляційного суду, висновок експерта № СЕ-19/124-24/12268-ІТ від 28.10.2024 зроблений на суперечливих вихідних даних наявних в матеріалах провадження і до уваги судом не приймається. Встановлені судом обставини: Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Судом встановлено, що Постановою судді Черкаського районного суду Черкаської області від 06.11.2024 року, [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. Постановою Черкаського апеляційного суду від 07.03.2025 судді Черкаського районного суду Черкаської області від 06.11.2024 року, якою [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасовано, а провадження по справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На водія [PERSON] протокол не складався. Відповідно до висновку експерта №022/2025 від 09.06.2025 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Mazda CX 5 державний номер [NUMBER] становить 996606,77 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля Mazda CX 5 державний номер [NUMBER] є [PERSON] . У висновок експерта № СЕ-19/124-24/12268-ІТ від 28.10.2024, зазначено, що водій автомобіля Mazda CX 5 державний номер [NUMBER] не мала технічної можливості своїми одноосібними діями уникнути зіткнення з автомобілем ГАЗ 330730 державний номер [NUMBER] шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, а тому в її діях відсутні невідповідності вимогам ПДР України; в діях водія ГАЗ 330730 державний номер [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п. 16.11 та п. 2.1. «Дати дорогу» ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди і для виконання яких він перешкод технічного характеру не мав. Зазначений висновок вказує, що саме порушення [PERSON] п. 2.1 та п. 16.11 ПДР України є в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП з участю останнього. Норми права, що підлягають застосуванню: Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1статті 1166 Цивільного кодексу України(даліЦК України)майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Для настання відповідальності, передбаченої зазначеними нормами права необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача шкоди, вина. Диспозиція наведеної норми у взаємозв`язку зі статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України(далі ЦПК України) покладає на позивача обов`язок доказати факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1 статті 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою: 2)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Приймаючи до уваги, що за наслідками ДТП, яка відбулась 09.07.2024 р., за участі автомобілів під керуванням [PERSON] та [PERSON] , шкоду було спричинено внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки (автомобілів), то встановлення вини особи у заподіяній шкоди є визначальним для настання її цивільно-правової відповідальності за таку шкоду. Як вбачається, з матеріалів справи, щодо [PERSON] були складені адміністративні матеріали про вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, разом з тим, при розгляді в суді даних матеріалів, вина його встановлена не була. Провадження по справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На підтвердження своїх вимог, позивачем був наданий висновок експерта № СЕ-19/124-24/12268-ІТ від 28.10.2024, відповідно до якого водій автомобіля Mazda CX 5 державний номер [NUMBER] не мала технічної можливості своїми одноосібними діями уникнути зіткнення з автомобілем ГАЗ 330730 державний номер [NUMBER] шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, а тому в її діях відсутні невідповідності вимогам ПДР України; в діях водія ГАЗ 330730 державний номер [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п. 16.11 та п. 2.1. «Дати дорогу» ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди і для виконання яких він перешкод технічного характеру не мав. Зазначений висновок вказує, що саме порушення [PERSON] п. 2.1 та п. 16.11 ПДР України є в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП з участю останнього. Даний висновок, на думку суду не є беззаперечним доказом вини [PERSON] у вчиненні ДТП, оскільки він був предметом оцінки Черкаського апеляційного суду, який в своїй постанові 07.03.2025 року зазначив, що даний висновок зроблений на суперечливих вихідних даних наявних в матеріалах провадження і до уваги судом не приймається. Інших доказів вини [PERSON] у вчиненні ДТП, позивач та його представник суду не надав. З заявами про виклик свідків, з клопотаннями про призначення експертиз до суду не зверталися. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог. Судові витрати: Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю, суд,

Outcome: dismissed