Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

10 жовтня 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] , у відношенні її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути аліменти на утримання малолітньої [PERSON] та стягнути з неї судові витрати по справі. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він упродовж тривалого часу перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Від даних відносин вони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя в них не склалося, у зв`язку з чим, невдовзі після народження дитини, вони почали проживати окремо. З того ж періоду спільного побуту та бюджету вони також не мають. Спочатку дитина залишилася проживати з матір`ю. Втім, згодом через невиконання нею обов`язків, покладених на неї сімейним кодексом, дитину в неї було відібрано компетентними органами. Зокрема, 08.12.2021 року на екстрену службу «102» поступив виклик щодо протиправних дій з боку відповідачки відносно її малолітньої дитини, а саме: вона фізично душила свою дочку [PERSON] . На виклик прибув інспектор СОП ВП ДРУП старший лейтенант поліції, який того ж дня о 22:30 год в Садівничому товаристві «Механізатор» №126-А виявив дитину без батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] , мати якої перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Про вказані події був складений акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (копія додається). Листом від 09.12.2021 року за № 5/1077 Адміністрація КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6»ДМР повідомила управління-службу у справах дітей про те, що 08.12.2021 року до лікарні поступили діти без батьківського піклування, зокрема й [PERSON] , 6 років, яка була знайдена в СТ « Механізатор» № 126. Мати в стані алкогольного сп`яніння. Листом від 13.12.2021 року за № 2/2443-01-18 Управління-служба у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради повідомила управління-службу у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради про те, що 09.12.2021 року за адресою: СТ «Механізатор», буд. 126А було виявлено малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та ювенальною превенцією її було доставлено до КНП «МДКЛ № 6». У зв`язку з тим, що за відповідною адресою умов для проживання дитини немає, просили здійснити вихід за адресою проживання біологічного батька дитини [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Позивач пройшов тривалу процедуру для підтвердження Органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, що він в змозі виховувати та утримувати дитину самотужки. Позивачу вдалося підтвердити, що він може на належному рівні виховувати та утримувати свою дочку, що стало наслідком того, що 06.01.2022 року на підставі висновку управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації ДМР про доцільність повернення батькові дитини № 03/17-33 від 06.01.2022 року, позивачу було повернуто його доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними актами про факт передачі дитини від 06.01.2022 року. Після повернення Позивачу дитини, а саме 12.01.2022 року, між Відділом Дніпровського міського центру соціальних служб в Чечелівському районі міста та Позивачем був укладений договір про надання соціальних послуг № 02, відповідно до якого Заявника з дитиною поселили проживати у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , де вони проживають й до теперішнього часу. З того самого періоду позивач спільно проживає та самостійно виховує свою доньку - [PERSON] , [INFO] . Відповідачка весь цей час не підтримує жодного спілкування з дитиною, не допомагає матеріально тощо. Таким чином, відповідачка взагалі втратила інтерес до життя та потреб своєї дитини, перестала піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, їй стало не цікаво створювати належні умови для розвитку природних здібностей дитини, готування її до самостійного життя, вона перестала цікавитися успіхами і життям дитини, тобто, стала ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач зазначає, що відповідачка, вже понад три роки ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, жорстоко поводиться з дитиною, а також значною мірою зловживає алкогольними напоями. Крім того, у відповідачки є ще щонайменше 4 дитини, відносно двох з яких вона була позбавлена батьківських прав, а саме: рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2020 року у цивільній справі № 334/3282/20, яке набрало законної сили 10.12.2020 року; рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.03.2021 року у цивільній справі № 173/2378/20, яке набрало законної сили 10.04.2021 року. Також відповідачка неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173 (дрібне хуліганство), 173-2 (вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування), 184 (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей) КУпАП. У зв`язку з тим, що з грудня 2021 року батько одноособово утримує дитину, а мати дитини добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, також просить стягувати примусово аліменти на утримання їхньої спільної малолітньої дитини, яка наразі повністю перебуває на його утриманні. Тому, з метою забезпечення інтересів дитини, відсутність у відповідача інтересу до участі у вихованні дитини, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі. Також зазначив, що відповідачка, мати дитини, не має жодного інтересу до життя дитини, не спілкується з нею, не допомагає матеріально. Відповідачка продовжує значною мірою зловживати алкогольними напоями через що будь яке спілкування перетворюється на сварку. Вважає, що така поведінка слугує підставою для позбавлення її батьківських прав. Позивач у судовому засіданні підтримав пояснення представника та просив позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 «Конвенції про права дитини», батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 3 ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тлумачення цих норм права дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі № 631/2406/15-ц, від 29 листопада 2019 року № 127/23281/18 та від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1444. При цьому, [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 8 грудня 2021 року, за адресою: м. Дніпро, Ст «Механізатор» № 126, 8 грудня 2021 року о 22:30 год., на підстави виклику служби «102», була виявлена [PERSON] , 6 років, без батьківського піклування, мати якої перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Листом № 5/1077 від 9 грудня 2021 року, начальника управління служби у справах дітей Новокодацького району повідомлено, що до КНП «Міської дитячої клінічної лікарні №6» ДМР, поступила дитина без батьківського піклування, [PERSON] , 6 років. Листом № 2/2443-01-18 від 13 грудня 2021 року Управління-служба у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради повідомила управління-службу у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради про те, що 09.12.2021 року за адресою: СТ «Механізатор», буд. 126А було виявлено малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та ювенальною превенцією її було доставлено до КНП «МДКЛ №6». У зв`язку з тим, що за відповідною адресою умов для проживання дитини немає, просили здійснити вихід за адресою проживання біологічного батька дитини [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Відповідно до Акту про факт передачі дитини від 6 січня 2022 року, службою у справах дітей Центральної адміністрації ДМР, було передано [PERSON] , [INFO] її батьку [PERSON] [INFO] , на підставі висновку УССД Центральної адміністрації ДМР про доцільність передачі батькові від 06.01.2022 року № 03/17-33. 12 січня 2022 року між відділом Дніпровського міського центру соціальних служб в Чечелівському районі міста, в особі начальника Панасенко О.В. та [PERSON] , було укладено договір про надання соціальних послуг № 02. За умовами договору [PERSON] поселили проживати у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , де позивач із донькою проживають по теперішній час. Згідно з Актом обстеження умов проживання від 23 вересня 2025 року, було проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , яким встановлено задовільні умови проживання. У будинку сучасно, наявні необхідні меблі. У дитини є окрема кімната, куточок для навчання, батьком створені умови для нормальної життєдіяльності. Відповідно до характеристики директора Гімназії № 50 Дніпровської міської ради Арсеньєвої І. та класного керівника [PERSON] від 22.09.2025 року, [PERSON] навчається у даній гімназії з вересня 2022 року. Навчальний матеріал 4 класу засвоїла на середньому рівні. Має задовільний загальний розвиток і здібності, проте не завжди старанно виконує класні й домашні завдання, потребує постійної уваги з боку дорослих. Оволоділа навичками з української мови й математики на середньому рівні. Словниковий запас відповідає віковим особливостям. Увага задовільна, пам`ять розвинена на середньому рівні. На уроках не завжди уважна, але активна. Учениця своєчасно приступила до навчання в 4 класі в очній формі. Дівчинка забезпечена всім необхідним для навчання: має окрему кімнату, письмовий стіл, навчальне приладдя. Пропусків занять без поважних причин у 2025-2026 навчальних роках не було. За характером дівчинка доброзичлива, активна, працьовита, комунікабельна, у спілкуванні з однокласниками товариська. Дитина проживає з батьком [PERSON] . Бабуся [PERSON] померла у жовтні 2024 року. Батько підтримує зв`язок з класним керівником, реагує на повідомлення та зауваження в Viber, прислухається до порад, відвідує батьківські збори, повідомляє про відсутність дитини на заняттях. Випадків появи батька у стані алкогольного сп`яніння не було. В сім`ї важке матеріальне становище, немає певних умов для комфортного життя. Родина постраждала в результаті ракетного обстрілу 29.09.2022 року, будинок отримав суттєві пошкодження й потребує відновлення. Мати [PERSON] не проживає в родині, не приймає участі у вихованні дитини, до навчального закладу не приходила. Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.03.2021 року у цивільній справі № 173/2378/20, провадження 2/173/283/21, [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] , і сина [PERSON] , [INFO] . Стягнто із [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 30 грудня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття на користь комунального (державного) дитячого закладу, або особи, до якої будуть поміщені діти. Факт відсутності матері в житті малолітньої [PERSON] підтверджується також показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні зазначили, що донька та батько постійно проживають разом, тоді як мати ніколи не бачили, жодної участі в її вихованні та утриманні вона не бере. Дитина проживає однією сім`єю з позивачем та виключно він дбає про необхідне для дитини, а також турбується про її забезпечення. У судовому засіданні заслухано думку малолітньої [PERSON] , яка повідомила, що до ситуації в родині відноситься нормально, мама з нею не спілкується, не телефонує їй, не вітає з днем народження. Спілкуватися с матір`ю бажання не має, батько не забороняє контактувати. Проживає з позивачем, почуває себе комфортною. Найближчою людиною вважає батька. Повідомила, що мати раз на рік може через батька передати 50 або 100 гривень. Також повідомила, що розуміє та підтримує вимоги батька щодо позбавлення її матері батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Розпорядженням голови центральної адміністрації Дніпровської міської ради № 36-р від 19 лютого 2026 року, було затверджено висновок органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Зазначеним вище висновком встановлено, що відповідно до акту про факт передачі дитини, складеного управлінням-службою у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 06.01.2022 року, малолітню [PERSON] , [INFO] , передано на виховання батькові, [PERSON] . На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 4 лютого 2026 року, [PERSON] з дозволу батька [PERSON] , надала пояснення, що проживає разом з батьком, стосунки в сім`ї добрі. Свою маму [PERSON] давно вже не бачила та не спілкувалась з нею, зі святами мати її не вітає. У судовому засіданні не встановлено об`єктивних перешкод у відповідачки для участі у належному вихованні дитини та піклуванні про неї, що свідчить про свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між матір`ю та дитиною фактично відсутній, відповідачка не виявляє до своєї доньки батьківського піклування, не спілкується нею, долею дитини не цікавиться. Перелічені вище докази, в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом свідчать про ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків, а також про те, що дитина їй не потрібна. Наведене знаходить свій прояв в тому, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, взагалі не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти та більше того, виявляє байдуже ставлення до майбутньої долі дитини. У зв`язку з тим, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не приймає належної участі у вихованні своєї малолітньої дитини, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не піклується про фізичний, духовний стан та розвиток дитини, не створює належних умов для її навчання та отримання освіти, матеріально не утримує, та враховуючи, що за рішенням суду раніше відповідачка вже була позбавлена батьківських прав у відношенні інших двох дітей,

Outcome: approved