Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області через свого представника Какун А.С. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у зв`язку із невиконанням грошових зобов`язань за кредитним договором № 100778318 від 19.09.2024 року на суму 21 761,70 грн, яка складається з наступного: 5 600,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 414,92 грн. сума заборгованості за відсотками; 4900 грн сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 6 846,78 грн - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. Свої позовні вимоги мотивувало тим, що 19.09.2024 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» було укладено договір про споживчий кредит № 100778318, щодо надання відповідачу кредиту в розмірі 7 000,00 гривень на 345 днів шляхом підписання договору електронним підписом. 28 липня 2025р. між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»укладено Договір факторингу № 28072025, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема і до відповідача. Представник позивача в прохальній частині просив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Стислий виклад відзиву: Відповідач ознайомившись із позовною заявою зазначає наступне. Щодо комісії зазначеної в кредитному договорі (додаток до позовної заяви : анкета заява на кредит№ 100778318 від 19.09.2024 : комісія за надання кредиту в розмірі 11200 грн) зауважує, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15. За таких обставин, умови кредитного договору щодо встановлення плати за послуги з надання кредиту і відповідно сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в та будь-які додаткової комісії є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати відповідача боржником за цим платежем. На момент укладання договору, положеннями ч. 5 ст. 8 з врахуванням п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1734 (зі змінами в редакції згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023, що набули чинності з 24.12.2023) було передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки за договором про споживчий кредит не може перевищувати наступні значення: в період часу з 24.12.2023 по 21.04.2024 (120 днів) 2,5%; 22.04.2024 по 19.08.2024 (120 днів) 1,5%; з 20.08.2024 1%. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону № 1734 умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, враховуючи що відповідна редакція ч. 5 ст. 8, п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1734 була чинною на момент укладання Договору, то сторони мали враховувати відповідні законодавчі приписи, а відтак нарахування кредитором процентів є неправомірним, оскільки суперечить відповідним положенням Закону № 1734. Позивач зазначає, що договір укладений 19.09.2024 , тобто під час дії в Україні воєнного стану, який на час розгляду справи продовжений, а тому в силу закону відповідач звільнений від сплати пені. Позивачем не надано детального розрахунку заборгованості. Сплачено заборгованість в сумі 12795,6 грн. Договірні зобов`язання виконано в повному обсязі у період дії в Україні воєнного стану. Стислий виклад відповіді на відзив: ТОВ «ФК «ЄАПБ» детально ознайомившись з відзивом відповідача, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Щодо нарахування комісії у розмірі 420,00 грн за кредитним договором №100778318 від 19.09.2024 року, слід зазначити наступне: посилання відповідача на неправомірність нарахування відсотків за кредитним договором №100778318 від 19.09.2024 року, на підставі ч. 5 ст. 8 з врахуванням п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1734 (зі змінами в редакції згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023, що набули чинності з 24.12.2023) є безпідставними, адже у відповідності до п. 1.5 Денна процентна ставка складає: (22515.85 грн. / 7000.00 грн.) / 345 днів * 100% = 0.93%. Щодо нарахування штрафу за кредитним договором №100778318 від 19.09.2024 року. Відповідачем при підписанні кредитного договору не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначених договорів, зокрема, щодо положень про нарахування комісії за видачу кредитних коштів, та штрафу за невиконання взятих на себе зобов`язань. Твердження відповідача про виконання зобов`язання у повному обсязі також є необґрунтованим, адже відповідно до п. 2.2.1. позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, комісію за обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.п. 1.5.1.,1.5.2, 1.5.3, 1.5.4 Договору відповідно. Сплата відповідачем коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості на рахунок Первісного кредитора, є беззаперечним підтвердженням укладення договору, погодження з його умовами та отримання коштів. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору та погодження всіх умов договору. Адже, без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 30.12.2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. 08.01.2026 року через Електронний суд від відповідача надійшов відзив на позовну заяву 12.01.2026 року через Електронний суд від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Встановлені судом обставини: На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, судом встановлено наступне. 19.09.2024 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» було укладено договір позики № 100778318 та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 223936. Сторони узгодили наступні умови позики: тип кредиту кредит; сума кредиту 7 000,00 грн; строк кредиту 345 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 19.09.2024 (дата надання кредиту); дата повернення позики 30.08.2025 року; Комісія за надання кредиту: 420.00 грн., яка нараховується за ставкою 6.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; Комісія за обслуговування кредиту (за весь строк кредитування): 10780.00 грн., що нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору; тип процентної ставки фіксована; Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 110.00 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. 1.5.4. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 220.00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів. Нараховані згідно п.1.5.3 та 1.5.4 Договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, складатимуть: 11315.85 грн; Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Графіку платежів, що є додатком № 1 до договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складає 29 515,85 грн. Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Згідно платіжного доручення № 95148274 первісний кредитор виконав свій обов`язок та 19.09.2024 року перерахував відповідачу кошти в сумі 7 000,00 грн. Відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору та згідно розрахунку та згідно з реєстром боржників в нього сформувалась заборгованість в загальній сумі 21 761,70 грн. 28 липня 2025р. між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»укладено Договір факторингу № 28072025, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема і до відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості наданою первісним позичальником за договором заборгованість відповідача складає загальну суму 21 761,70 грн, яка складається з наступного: 5 600,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 414,92 грн. сума заборгованості за відсотками; 4900 грн сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 6 846,78 грн - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Як вбачається із розрахунку заборгованості з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Норми права, що підлягають застосуванню: Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронні довірчі послуги» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, положеннями ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Судом встановлено, що 19.09.2024 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» було укладено договір про споживчий кредит № 100778318, шляхом підписання договору електронним підписом. Первісний кредитор свої зобов`язання виконав надав відповідачу кредит на суму 7 000,00 грн. Як вбачається із відзиву, відповідач не заперечує факту укладення договору кредиту та отримання ним коштів, останній вносив платежі на погашення заборгованості, чим вчинив конклюдентні дії щодо визнання вищевказаного договору. 28.07.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № 28072025, набуло право вимоги до відповідача. Згідно розрахунку заборгованості відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору та згідно розрахунку та згідно реєстру боржників в нього сформувалась заборгованість в загальному розмірі 21 761,70 грн, що складається із 5 600,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 414,92 грн сума заборгованості за відсотками; 4 900,00 грн сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 6 846,78 грн - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Проте суд зауважує, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15. За таких обставин, умови кредитного договору щодо встановлення плати за послуги з надання кредиту і відповідно сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту та обслуговування кредиту в розмірі 4 900,00 грн є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати відповідача боржником за цим платежем, що свідчить про безпідставність заявлених в цій частині вимог які не підлягають задоволенню. Також суд зауважує, що оскільки договір № 100778318, про надання коштів у кредит укладено між сторонами 19.09.2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який до теперішнього часу не припинено і не скасовано, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки в розмірі 6 846,78 грн, нарахованої за порушення зобов`язань не підлягають задоволенню. Отже, виходячи з вищевикладеного та враховуючи умови договору про надання споживчого кредиту та графік платежів, відповідач повинен був сплатити заборгованість в розмірі 18 315,85 грн, що складається із 7 000,00 грн тіло кредиту та 11 315,85 грн відсотки. У відзиві відповідач зазначає, що ним було сплачено суму заборгованості в розмірі 12 795,60 грн, що також вбачається із розрахунку заборгованості. Також як вбачається із відповіді на відзив сторона позивача не заперечувала зарахування вищевказаних коштів. Отже, на думку, суду позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути заборгованість з відповідача в загальному розмірі 5 520,25 грн (18 315,85 12 795,60 = 5 520,25). В іншій частині позовних вимог суд вважає за необхідно відмовити. Судові витрати: Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог заяви, судові витрати, які понесли або планують понести у зв`язку із розглядом справи зазначено: судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 150441 від 19.12.2025 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 5 520,25 грн, з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог (25,37 %), а саме судового збору 614,56 грн. Підтверджуючих доказів щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 1 514,00 грн, сторона позивача не надала. А тому суд вважає за необхідне відмовити в частині задоволення вищезазначених витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial