Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Позивачка, діючи через представника адвоката Єлісєєва Дмитра Олексійовича, звернулася до суду з цим позовом посилаючись на те, що 13 липня 2023 року між сторонами було укладено шлюб. Подружні відносини між сторонами припинились внаслідок різниці характерів, відсутності взаєморозуміння і довіри між сторонами та через постійні конфлікти й недомовленості. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Збереження шлюбу, на думку позивачки є неможливим. Ухвалою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 09 грудня 2025 року справа була направлена за підсудністю до Міжгірського районного суду Закарпатської області, куди надійшла 06.01.2026. За результатами авторозподілу 06.01.2026 було визначено для розгляду справи суддю Повідайчика О.І. Ухвалою судді від 08 січня 2026 року відкрито провадження в справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу [PERSON] в ухвалі суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надіслана відповідачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з поверненням зазначеного поштового відправлення із зазначенням причини відсутність адресата, ухвалою суду від 28 січня 2026 року було постановлено продовжити судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання було призначено на 10 лютого 2026 року, про дату, час і місце проведення якого було повідомлено відповідача через оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України, відповідно приписів ч.10 ст.187 ЦПК України. Через неявку відповідача, судове засідання було відкладено на 24 лютого 2026 року, з повторним повідомленням відповідача через оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України. Станом на час розгляду справи 23402.2026 відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав, заперечення на заявлені позивачкою вимоги на адресу суду не надходили. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, в судове засідання повторно не з`явився, відповідно до положень ст.281 і ч.4 ст.223 ЦПК України, зі згоди сторони позивачки, суд постановив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Всебічно дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності та взаємозв`язку докази, які мають значення для її вирішення, суд дійшов висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, з таких підстав. Суд встановив, що між сторонами 13 липня 2023 року зареєстровано шлюб, про що свідчить оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 13 липня 2023 року, відповідний актовий запис № 25. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положення про добровільність шлюбу встановлені також статтею 51 Конституції України. З положень статті 112 СК України слідує, що суд, при вирішенні справи про розірвання шлюбу, з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявності малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та довіра, примирення подружжя, подальше спільне життя й збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про неможливість збереження сім`ї. Шлюб між сторонами існує формально, відтак може бути розірваним. Оскільки позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу може мати ознаки примушення його до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, взявши до уваги відсутність відзиву (заперечень проти позову) відповідача [PERSON] , суд уважає, що шлюб між сторонами не може бути збережений, а тому доходить висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням вираженого волевиявлення позивачки після розірвання шлюбу слід залишити їй прізвище [PERSON] . На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір при зверненні з цим позовом до суду належить стягнути на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved