Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Кобзар Любов Вікторівна про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Вкзує, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла після її смерті спадщину, оскільки була зареєстрована та проживала постійно зі спадкодавцем на день відкриття спадщини, тобто на день смерті матері, вела з нею спільне господарство, здійснювала її поховання, тобто вступила в управління та володіння спадковим майном, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після смерті спадкодавця, але спадщини на право на земельну частку (пай) розміром 1,56 га умовних кадастрових гектарів, яка належала [PERSON] згідно сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлої [PERSON] , оскільки вона втратила цивільну правоздатність та дієздатність внаслідок смерті. А тому враховуючи наведені вище обставини, вважає, що її право на дану земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок просить задовольнити її позовні вимоги. Позивач просить визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) розміром 1,56 га умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території села Деревня колишньої Деревнянської сільської ради, на сьогоднішній день Жовківської міської ради Львівського (до зміни адміністративно-територіального устрою - Жовківського) району Львівської області, право на яку [PERSON] мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого 30 травня 1997 року Деревнянською сільською радою та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 312. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що позовних вимог не заперечують, при вирішення справи покладаються на думку суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Крім того приватним нотаріусом на виконання вимог ухвали суду надіслано на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи № 130/2025, яка зареєстрована 08 листопада 2025 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] у селі Туринка, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 04 листопада 1997 року. З свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , яке видане 16 лютого 1963 року, вбачається, що її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Викладеним у сертифікаті на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], який виданий 30 травня 1997 року Деревнянською сільською радою та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 312, стверджується, що [PERSON] на підставі рішення VII сесії Деревнянської сільської ради від 28 травня 1997 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,56 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території села Деревня Деревнянської сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. Мати позивачки, [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Деревнянською сільською радою Жовківського району Львівської області 03 березня 2000 року. Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16 січня 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від від 18 липня 1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року. Згідно із ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Нормою ч. 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року встановлено, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З довідки № 739/14-06, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 17 листопада 2025 року, вбачається, що по даних запису нотаріальних дій по Деревнянській сільській раді від імені померлої [INFO] [PERSON] заповіт не посвідчувався. Не посвідчувався заповіт від імені матері, [PERSON] , і нотаріусом. Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом. Згідно із ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Нормою ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Так як позивачка, [PERSON] , є дочкою [PERSON] , а тому враховуючи норму ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] . Викладеним у довідці № 740/14-06, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 17 листопада 2025 року, стверджується, що померла громадянка [PERSON] дійсно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області до дня смерті, [INFO] . Згідно із ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. З довідки № 741/14-06, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 17 листопада 2025 року, вбачається, що позивачка, громадянка [PERSON] , дійсно була зареєстрована та проживала разом і постійно із своєю мамою, [PERSON] , до дня її смерті, [INFO] , і вели спільне господарство в [ADDRESS] (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області. Згідно із ст. 553 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, позивачка, [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] не відмовилася від прийняття спадщини, навпаки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки була зареєстрована, проживала разом із своєю матір`ю, вела з нею спільне господарство, займалася її похованням. Позивачка, [PERSON] , 08 листопада 2025 року звернулася до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, [PERSON] , а саме на право на середню земельну частку (пай), що належала їй на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку). Внаслідок її звернення приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Кобзар Л. В. після смерті [PERSON] , було зареєстровано 08 листопада 2025 року спадкову справу № 130/2025, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 83186613 від 08 листопада 2025 року. Однак листом за вихідним № 164/01-16 від 08 листопада 2025 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Кобзар Любов Вікторівна відмовила позивачці, [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), площею 1,56 га, що розташована на території села Деревня Деревнянської сільської ради Жовківського району Львівської області та належала [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , через неподання оригінала правовстановлюючого документа нового взірця на вищевказаний земельний пай та роз`яснено, що у разі відсутності такого документа, необхідно звернутися в судові органи для оформлення прав на вищевказаний земельний пай в порядку спадкування. Наведене підтверджує оригінал листа за вихідним № 164/01-16, який 08 листопада 2025 року виданий приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Кобзар Любов Вікторівною. Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. Ще за життя [PERSON] необхідно було обміняти сертифікат на земельну частку (пай) старого зразка на новий, який затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801, однак з невідомих для позивача причин вона цього не зробила. Згідно із ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат на середню земельну частку (пай), виданий на ім`я [PERSON] нового зразка, оскільки вона померла, а тому втратила цивільну правоздатність та дієздатність. Отже, позивачка, [PERSON] , є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла після її смерті спадщину, оскільки була зареєстрована та проживала постійно зі спадкодавцем на день відкриття спадщини, тобто на день смерті матері, вела з нею спільне господарство, здійснювала її поховання, тобто вступила в управління та володіння спадковим майном, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після смерті спадкодавця. Однак спадщини на право на земельну частку (пай) розміром 1,56 га умовних кадастрових гектарів, яка належала [PERSON] згідно сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлої [PERSON] , оскільки вона втратила цивільну правоздатність та дієздатність внаслідок смерті. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved