Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» частину заборгованості за кредитним договором №ОД24/04/2008/840-К/94 від 02 квітня 2008 року у розмірі 20 000,00 доларів США. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 02 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір № ОД24/04/2008/840-К/94 за змістом пункту 1.1. якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 94 112 США 06 центів в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Даний кредитний договір був забезпечений договором поруки до кредитного договору №ОД24/04/2008/840-К/94, укладеним з [PERSON] . Відповідачі своїх зобов`язань за даними кредитними договорами не виконують внаслідок чого виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути на його користь. В судовому засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» Башук Денис Сергійович позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, які викладені у позові. [PERSON] та її представник Шидерова Наталя Сергіївна, заперечували проти задоволення позовних вимог, у їх задоволенні просили відмовити з підстав викладених у відзиві. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї докази, вислухавши представників сторін приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] укладено кредитний договір №ОД24/04/2008/840-К/94 за змістом пункту 1.1. якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 94 112 доларів США 06 центів в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Цією ж датою було укладено договір поруки, згідно з яким Поручитель [PERSON] , поручається перед Кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що витікають з Кредитного договору №ОД24/04/2008/840-К/94 від 02 квітня 2008 року. За змістом пункту 1.4. Кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит строком до 01 квітня 2033 року. 21 лютого 2014 року до [PERSON] було направлено іпотечну вимогу від 21.02.2014 року за вих. № 905 про погашення заборгованості за кредитним договором №ОД24/04/2008/840-К/94 від 02.04.2008 року з вимогою про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором, сплатою відсотків, штрафних санкцій із застереженням про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 серпня 2014 року у справі № 504/826/14-ц позов ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 02.04.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 514, а саме: земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер 5122786400:02:001:0006, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), шляхом надання Публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «Надра» права на укладення договору купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем на умовах та в порядку визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, яка дорівнює вартості предмета іпотеки, що встановлена іпотечним договором від 04.02.2008 року, у розмірі 518 736 (п`ятсот вісімнадцять тисяч сімсот тридцять шість) гривень, або за будь-якою іншою ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час укладення правочину щодо відчуження вказаного предмету іпотеки. Кошти, отримані від реалізації предмету іпотеки, направлено на погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №ОД24/04/2008/840-К/94 від 02.04.2008 року перед Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» у розмірі 186 762,39 дол. США, що по курсу НБУ станом на 19.02.2014 року еквівалентно 1 622 386 (один мільйон шістсот двадцять дві тисячі триста вісімдесят шість) гривень 20 копійок . Мотивувальною частиною рішення встановлено, що станом на 19.02.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №ОД24/04/2008/840-К/94 від 02 квітня 2008 року становить 186 762,39 дол. США. 24 квітня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за реєстровим №125, за яким ПАТ КБ «Надра» передало, а ТОВ «Консалт Солюшенс» прийняло зокрема право вимоги до [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором №ОД24/04/2008/840-К/94 від 02 квітня 2008 року, договором поруки від 02 квітня 2008 року та іпотечним договором від 02 квітня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Корчевською Т.І., та зареєстрованим в реєстрі за №514. 19 березня 2021 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області у справі № 504/826/14-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником задоволено. Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» у справі № 504/826/14-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ОД24/04/2008/840-К/94. Як вбачається з позовної заяви, Позивач просить суд стягнути частину заборгованості за тілом кредиту по кредитному договору №ОД24/04/2008/840-К/94 від 02 квітня 2008 року у розмірі 20000,00 доларів США. Відповідно до частини другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Так, відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України у підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статі 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 614 ЦКУ особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за спричинені простроченням збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. За змістом ст. 1048 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з п. 1 ст. 553 ЦКУ, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦКУ, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову посилаючись на припинення дії договору поруки. Суд не погоджується з вказаним твердженням з наступних підстав. В пункті 1 Договору поруки від 02.04.2008 закріплено, що Поручитель зобов`язується перед Банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих Банком Позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором №ОД24/04/2008/840-К/94 від 02.04.2008 у сумі 94 112,06 дол. США, строком до «02» квітня 2033 р., з процентною ставкою 12,99% річних за їх використання. Пунктом 5.3 Договору поруки передбачено, що дія цього договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору чи виконанням Поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього Договору. Відповідно до п.7.3 Кредитного договору сторони дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 (десяти) років. Пунктом 1.5 Договору поруки від 02.04.2008 встановлено, що Поручитель підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з умовами Кредитного договору. Отже, Поручителю було відомо про збільшення строку позовної давності, з чим вона погодилась підписавши Договір поруки. Оскільки Договором поруки не встановлено спеціальних підстав припинення поруки, в разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів потрібно обчислювати з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання в повному обсязі. Такі висновки застосування норм матеріального права, а саме ч.4 ст. 559 ЦК України, є сталими, та викладені в Постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року в справі №6-69цс11, Постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року в справі №6-152цс13, Постанові Верховного Суду України від 14 червня 2017 року в справі №6-1009цс17, Постанові Верховного Суду від 18.03.2020 року, справа №755/6501/15-ц, провадження №61-26468св18, Постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року справа №520/44/15-ц, провадження №61-16130св18, Постанові Верховного Суду від 15.07.2020 року, справа №761/10516/14, провадження №61-38744св18. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором, в тому числі з поручителя, в межах строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України та збільшеного до 10 років на підставі ст.259 ЦК України та яка складається лише з частини тіла виданого кредиту. Таким чином, навіть з урахуванням того, що 21 лютого 2014 р. [PERSON] направлялась іпотечна вимога, порука не може бути припинена з огляду на те, що сторони кредитного договору та договору поруки були обізнані про збільшення строку позовної давності, погодились з цим та позовну заяву було подано до закінчення цього строку (15 лютого 2024 р.). За таких підстав, доводи представника Відповідача про відсутність у позивача права на стягнення заборгованості з поручителя, у зв`язку з припинення поруки є необґрунтованими та не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства. Договір поруки був підписаний [PERSON] особисто, при підписанні вона усвідомлювала значення своїх дій, розуміла зміст як Договору поруки, так і Кредитного договору (п.1.5 Договору поруки), погодилася з їх умовами. Обидві сторони договору поруки за власним бажанням, відповідно до вимог ст. ст. 627, 628 ЦК України, уклали договір поруки, а їх поведінка була направлена на виконання умов цього договору. За таких обставин договір поруки, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] не припинив свою дію, є чинним, а [PERSON] зобов`язана виконувати взяті на себе зобов`язання належним чином. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), у якому, серед іншого, звертається увага, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що внаслідок невиконання умов кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 11 451,00 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням на зазначену суму . На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved