Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

ТОВ «Свеа Фінанс» звернулось до Благовіщенського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовну заяву мотивує тим, що 08.05.2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір позики №4724538 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 Закону України (Про електронну комерцію). Вказує, що Відповідно до Розділу 1 Договору, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти (далі кредит) в сумі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 20 днів. 27.10.2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" нині ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС», надалі Позивач, Новий кредитор) було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-64/23, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників до ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-64/23, заборгованість відповідача за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складає: 38681,00 грн. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №4724538 від 08.05.2023 року становить: 1. Заборгованість за основним договором - 10000,00 грн. 2. Заборгованість по відсотках - 28681,00 грн. 3. Пеня - 0,00 грн. 4. Загальна заборгованість - 38681,00 грн. 27 листопада 2025 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Давидяк Ю.О., подав до Благовіщенського районного суду Кіровоградської області заяву, про перегляд заочного рішення, у якій навів такі заперечення проти задоволення позову: Зазначив, що вказані позовні вимоги заявлені всупереч закону та усталеній практиці Верховного Суду з таких причин: Із тексту позовної заяви та додатків вбачається, що: 08.05.2023р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (надалі - Первісний кредитор) Відповідачем було укладено Договір позики № 4724538 (надалі - Договір). Відповідно до підпункту 2.2. пункту 2 Договору - 20 днів». Відповідно до пункту 6 Договору - «Позичальник має право продовжити строк користування Позикою (пролонгація). Продовження строку користування Позикою здійснюється за зверненням Позичальника в електронній формі через особистий кабінет Позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписуєте с застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. Ініціювання Позичальником продовження строку Позики відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для Позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за ставкою 2.50% (ставка незмінна протягом всього Строку Позики), якщо інше буде визначено в додатковій угоді, укладеній між Сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням Строку Позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між Сторонами та відображаються Позичальнику в особистому кабінеті». Аналогічна умова щодо продовження строку користування Позикою зазначена і у пункті 7.7. Правил надання грошових коштів у позику - «Уразі продовження строк користування Позикою, між Товариством та Позичальником укладається (підписується) відповідна додаткова угода. Укладення (підписання) такої додаткової угоди здійснюється в порядку та на умовах, передбаченими цими Правилами». Зазначає, що строк дії терміну кредитування за договором не було продовжено сторонами, жодних додаткових угод між Позивачем та Відповідачем не укладалось, тобто як і встановлено у Договорі - строк кредитування закінчився 28.05.2023р., доказів зворотного Позивач не надав. Також вказав, що у тексті позовної заяви зазначено, що Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за Договором №4724538 від 08.05.2023 року у розмірі 38681,00 грн., з яких: -заборгованість за основним боргом - 10000,00 грн. -заборгованість по відсотках - 28681,00 грн. -заборгованість по пені - 0 грн. Відповідно до п.п. 1.1. пункту 1 Договору - «Проценти - грошові кошти, що нараховуються на Суму Позики і є платою за користування такою Позикою (Договором передбачено базову процентну ставку за перший день користування Позикою, базову процентну ставку з другого дня користування Позикою до дати повернення Позики, знижену процентну ставку з другого дня користування Позикою до дати повернення (відносно базової), процентну ставку за продовження строку користування Позикою та процентну ставку за понадстрокове користування позикою, яка не застосовується в період карантину, розміри ставок визначені Договором)». Відповідно до п.п. 1.1. пункту 1 Договору - «Пеня - грошові кошти, що нараховуються на Суму Позики у передбачених Договором випадках за невиконання Позичальником умов Договору (не застосовується в період карантину)». Відповідно до пункту 2.23. Правил надання грошових коштів у позику - «Проценти - грошові кошти, що нараховуються на суму Позики і є платою за користування такою Позикою». Відповідно до пункту 2.19. Правил надання грошових коштів у позику - «Пеня - грошові кошти, що нараховуються на суму Позики у передбачених Договором позики випадках за невиконання Позичальником умов Договору позики». Тобто, беручи до уваги наведені вище терміни та зміст позовної заяви, Позивач просить суд стягнути з Відповідача саме проценти, тобто - плату за користування позикою. Однак, проценти нараховані Позивачем поза строками кредитування, тобто після настання терміну повернення кредиту з чим відповідач не згоден. Тому відповідач вказує, що позивач не мав права додатково нарахувати проценти за користування позикою за період після настання терміну повернень: - позики, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язань Відповідачем. На думку Відповідача за договором про надання фінансового кредиту №4724538 від 08.05.2023 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість зі відсотками у розмірі: 10 000 грн. х 2,50% х 20 = 5000 грн. Дослідивши в порядку спрощеного провадження надані сторонами на доведення своїх вимог і заперечень докази по суті спору, суд встановив такі фактичні обставини та визначив такий зміст спірних правовідносин: Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір позики №4724538 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 Закону України (Про електронну комерцію). Відповідно до Розділу 1 Договору, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти (далі кредит) в сумі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 20 днів. 27.10.2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" нині ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС», надалі Позивач, Новий кредитор) було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-64/23, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників до ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-64/23, заборгованість відповідача за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складає: 38681,00 грн. Позивач вказує,що станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №4724538 від 08.05.2023 року становить: 1. Заборгованість за основним договором - 10000,00 грн. 2. Заборгованість по відсотках - 28681,00 грн. 3. Пеня - 0,00 грн. 4. Загальна заборгованість - 38681,00 грн. Доказів на повернення грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору відповідач не надав. Суд виснує, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом статей 3, 6, 627 Цивільного кодексу України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (статті 612 Цивільного кодексу України). Згідно з частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положенням частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] діючи вільно, на власний розсуд, уклали договір позики. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного правочину сторони не оспорювали, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. надало відповідачу грошові кошти, які останній повинен був повернути та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у строки і на умовах, передбачених цим договором. Крім того, договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до статті 207 ЦК України, а також Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Із ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, ТОВ «Свеа Фінанс» набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до відповідача щодо погашення наявної заборгованості, що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України. Таким чином, судом встановлено, що відповідач умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав, що виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. У відповідності до ч. 1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст.599ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» вказаної заборгованості є обґрунтованими. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] порушив умови укладеного договору, оскільки належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення позики та сплати процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має права вимагати у судовому порядку. Водночас, у частині вимог позивача про стягнення з відповідача 38681,00 грн., суд вважає потрібним зазначити таке: У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18), викладено правову позицію, відповідно якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) також зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень до підпункту 2.2. пункту 2 Договору позики № 4724538 від 08.05.2023р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» і Відповідачем строк договору - 20 днів, і зважаючи на те, що він не був пролонгований, строк його дії закінчився 28.05.2023 року. Отже, за умовами договору сторони встановили строк кредитування до 28.05.2023 року. Однак позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами, як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому позивачем не обґрунтовано з посиланням на відповідні докази, що відбулась пролонгація договору кредитування відповідно до його умов. У зв`язку з наведеним, саме протягом строку кредитування встановленого договором (20 днів) позивач має право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки. Виходячи із суми позики у розмірі 10000.00 гривень, узгодженої процентної ставки у розмірі 2,50% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 20 днів, заборгованість відповідача за відсотками згідно з Договору позики № 4724538 від 08.05.2023р становить 5000 грн. з розрахунку: 10 000 грн. х 2,50% х 20 = 5000 грн. Враховуючи вищевикладене, та також те, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику згідно з Договору позики № 4724538 від 08.05.2023р в обумовлені договором строки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» підлягають частковому задоволенню та з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за вказаним договором в сумі 15000 грн. ,з яких: -заборгованість за основним боргом - 10000,00 грн. -заборгованість по відсотках - 5000,00 грн. -заборгованість по пені - 0 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 941,1 грн., виходячи з розрахунку: (38681/100 = 386,81; 15000/386,81=38,85; 2422,4/100*38,85=941,1) Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial