Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Представниця позивача звернулась до суду з позовом вказуючи, що 27.05.2019 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2024051703, за умовами якого банк надав позичальниці споживчий кредит, а позичальниця зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, визначені кредитним договором. Однак, відповідачка належним чином не виконала кредитних зобов`язань. Водночас, 24 березня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено Договір факторингу № 24/03/23, згідно якого АТ «ОТП БАНК» відступило, а ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло права вимоги, в тому числі й до відповідачки за Кредитним договором № 2024051703 від 27.05.2019 року, на загальну суму 12 597,59 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту: 5 499,28 грн., заборгованість по відсотках - 1 092,31 грн. та заборгованість по комісії - 6 006,00 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем у зазначеному розмірі. Тому, з метою відновлення порушених прав позивача, звертаються до суду з відповідним позовом. Позивачем не забезпечено явки свого представника в судове засідання. Водночас, в пред`явленому до суду позові представниця позивача просила справу розглянути без їхньої участі, проти заочного розгляду справи не заперечується. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило, як і будь-яких інших заяв чи клопотань. З огляду на те, що відповідачка про розгляд справи повідомлялась належним чином, відзиву на позовну заяву не подала та не повідомила причини його неподання, при цьому, сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає за можливе розглянути спір відповідно до ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 27 травня 2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2024051703, за умовами якого, розмір та цільове використання кредиту - 13 000 грн. на споживчі цілі. Дата остаточного повернення кредиту - 27 травня 2022 року. Комісія за управління кредитом - щомісячно, у розмірі 3,3 % від суми кредиту. Протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процента ставка у розмірі 10,00 % річних (п. 2 Договору). Відповідно до п. 4 Договору, датою надання банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання кредитного договору. Кредит надається шляхом видачі суми кредиту у вигляді готівкових коштів через касу банку. У разі отримання кредиту також і на оплату послуг у продавця та/або на оплату комісійної винагороди за видачу кредиту, кредит надається також шляхом перерахування банком відповідної частини кредиту на поточний рахунок продавця послуг та/або утримання банком комісійної винагороди за видачу кредиту. Підписанням кредитного договору позичальник заявляє, гарантує та підтверджує, що перед укладенням Кредитного договору його ознайомлено з інформацією, визначеною Паспортом споживчого кредиту, Правилами кредитування, зокрема з положеннями щодо відповідальності позичальника та Тарифами банку, які є невід`ємною частиною кредитного договору та які розміщені на офіційному сайті банку www.otpbank.com.ua, у розділі «Кредитування», ознайомлений і згоден, а також зобов`язується їх належно та неухильно виконувати; послуги банку пов`язані із видачею кредиту отримав у повному обсязі. Зауваження щодо якості та обсягу послуг, у тому числі послуг, наданих банком та оплати комісійної винагороди за видачу кредиту відсутні. Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 2024051703 від 27 травня 2019 року є Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту. До Договору також долучається Паспорт споживчого кредиту, орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, що є Додатком № 1 до Паспорту споживчого кредиту. Крім того, 27 травня 2019 року відповідачка підписала Заяву-анкету на отримання кредиту, за якою, сума бажаного кредиту становить 13 000,00 грн., строк кредитування 36 місяців. До матеріалів справи також долучено Заяву на видачу готівки в сумі 13 000,00 грн. № P00T00BPRB від 27 травня 2019 року. Видача кредиту в розмірі 13 000,00 грн. за кредитним договором № 2024051703 від 27.05.2019 року підтверджується також Меморіальним ордером № 26749803 від 27 травня 2019 року. За розрахунком АТ «ОТП Банк», [PERSON] , станом на 24.03.2023 заборгувала перед банком 12 597,59 грн., з яких: кредит - 5 499,28 грн., відсотки - 1 092,31 грн., комісія за РО - 6 006,00 грн. 24.03.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено Договір факторингу № 24/03/23, у відповідності до умов якого АТ «ОТП Банк» передало (відступило), а ТОВ «Брайт Інвестмент» прийняло належні АТ «ОТП Банк» права вимоги до боржників, в тому числі й до відповідачки за кредитним договором № 2024051703 від 27.05.2019 року на загальну суму 12 597,59 грн., з яких: тіло кредиту - 5 499,28 грн., відсотки - 1 092,31 грн. та комісія за РО - 6 006,00 грн. (за 695 днів прострочення), про що свідчить Витяг з Додатку № 1 до Договору факторингу № 24/03/23. До матеріалів справи долучено також письмову вимогу про погашення кредитної заборгованості, що адресована відповідачці, в якій позивач повідомляє про відступлення первісним кредитором права вимоги та необхідності погашення виниклої заборгованості. Вказана вимога, очевидно, залишилась поза увагою відповідачки та заборгованість погашена не була, доказів протилежного суду не надано. З огляду на вказані обставини та комплексно дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд приходить до таких висновків. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредиторові, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що відповідачка не виконала своїх зобов`язань за Договором від 27.05.2019 року, внаслідок чого утворилась зазначена заборгованість перед позивачем. Відповідачкою не заперечується факт укладення кредитного договору та розрахунок позивача не спростовано. Тому, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази відповідають дійсним обставинам справи, а отже з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч. 4-6 вказаної статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Так, на підтвердження понесених судових витрат, пов`язаних з користуванням правничою допомогою, до матеріалів справи додано: Договір про надання правничої допомоги № 43115064 від 01 липня 2025 року та Додаткову угоду № 2024051703 від 25.12.2025 року; Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних АБ «Ольги Клещ», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» щодо стягнення кредитної заборгованості, за яким обсяг виконаних адвокатом робіт оцінено в п`ять тисяч гривень; Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом та Платіжну інструкцію № 3973 від 25.12.2025 року, що засвідчує оплату згідно Акту № 2024051703 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги до Договору №43115064 від 01.07.2025. Судом встановлено, що позивач користувався та поніс витрати пов`язані з наданням правничої допомоги. При цьому, суд вказує на відсутність обов`язку присуджувати стороні всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved