Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Представник позивача Дармограй А.Т., звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] , на користь ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором №500798-КС-001 від 31.05.2024 року у загальному розмірі 18034,06 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 31.05.2024 року між ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] , укладено договір №500798-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Законом України «Про електронну комерцію». ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 31.05.2024 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір про надання кредиту. 31.05.2024 року відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону, зазначений відповідачем у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 31.05.2024 року було укладено договір №500798-КС-001 про надання кредиту підписаний одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.1 Договору кредиту, ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надала відповідачу грошові кошти у розмірі 5000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14462815 процентів за кожен день користування кредитом. Згідно з п.2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня його повернення згідно з Графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлено графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов даного договору. ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котру позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором №500798-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 01.12.2025 року утворилась заборгованість за даним Договором про надання кредиту в розмірі 18034,06 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 5000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 12284,06 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 750,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.12.2025 року було відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази від АТ КБ «ПриватБанк»: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 31.05.2024 року (дата видачі кредиту) по 15.11.2024 року (дата закінчення терміну кредитування). У подальшому, судом отримано відповідь від 24.01.2026 року №20.1.0.0.0/7-260123/64742 з АТ КБ «Приватбанк» про те, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] в банку не було емітовано картку № [NUMBER] , у зв`язку з чим відсутня можливість надати запитувану інформацію. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак в прохальній частині позовної заяви просила розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання (перебування), відзиву на позов або клопотань до суду не подав. Конверт із ухвалою про відкриття провадження та судовою повісткою повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, враховуючи клопотання представника позивача, суд розглядає справу у його відсутності. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, наступні факти та відповідні їм правовідносини. 31.05.2024 між ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] , укладено договір №500798-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Законом України «Про електронну комерцію». За умовами договору, кредит надавався на 24 тижні з 31.05.2024 року по 15.11.2024 року на суму 5000,00 грн., зі стандартною процентною ставкою в день 1,5%, фіксована, зниженою процентною ставкою в день 1,14%, фіксована, комісією за надання кредиту 750,00 грн., денною процентною ставкою - 1,16%. Згідно договору, кредитні кошти надаються безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] . Додатком до даного договору є пропозиція (оферта) укласти договіо №500798-КС-001 про надання кредиту та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти даний договір, де вказаний заявник [PERSON] та зазначена картка позичальника, на яку має бути перерахована сума кредиту: № [NUMBER] . ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за допомогою ТзОВ «ПрофітГід» сформувало підтвердження про перерахування 5000,00 грн. за договором [PERSON] на картку [NUMBER] , номер транзакції: 41710-30432-39473, емітент платіжної картки отримувача: «ПриватБанк». Згідно до відповіді АТ КБ «Приватбанк» про те, що на ім`я [PERSON] в банку не було емітовано картку № [NUMBER] . Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч.1ст. 1048 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст.639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1ст. 642 ЦК України). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст.95 ЦПК України). Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. З наданих позивачем документів вбачається, що кредитний договір між ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» із [PERSON] укладався у електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора UA-6383 на телефонний номер [NUMBER] , де було обумовлено отримання кредиту на банківську карту № [NUMBER] . При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме [PERSON] належать номер телефону [NUMBER] та банківська карт [NUMBER] . Тобто суду із наявних у справі доказів не можливо встановити, що саме [PERSON] , а не інші особа, підписував за допомогою одноразового ідентифікатора у електронному вигляді кредитний договір. Позивачем не надано доказів що після направлення ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за платіжним дорученням грошові кошти 5000,00 грн. взагалі були зараховані на банківську карту. Судом на підставі відповідей АТ КБ «Приватбанк» встановлено, що банківська карта № [NUMBER] на ім`я відповідача [PERSON] взагалі не емітувалася. З цього слідує, що відповідач не міг отримати кредитні кошти на вказану кредитну карту, яка зазначена у кредитному договору. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі№161/16891/15-ц. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі№342/180/17та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р.№ 6-16цс15. Таким чином, подані позивачем докази щодо заборгованості (серед іншого й платіжне доручення), не є підтвердженням виконаних банківських операцій. З поданих до суду доказів неможливо встановити взагалі факт укладення кредитного договору беззаперечно із відповідачем. Згідно з Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5 до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і у податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні. Отже, надані позивачем підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, графік платежів (без відповідного документу про успішне зарахування грошових коштів) не є доказом розміру боргу, який позивач просить стягнути, оскільки позивачем не доведено отримання кредитних коштів, а також розмір і складові дійсної заборгованості за вказаним кредитним договором. З огляду на наведене суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог. Зважаючи на результат вирішення спору, відповідно до ст.144 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed