Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Обґрунтування позову. Представник ТОВ «Коллект Центр», звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики у загальному розмірі 30008,15 грн та судові витрати. Позовна заява обґрунтована, тим що 02 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 77428519. Згідно пункту 1 Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 Договору про надання позики, загальний розмір наданої позики становить 10171,00 грн. Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 % яка нараховується за кожен день користування Позикою. Відповідно до Договору Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Відповідно до положень Договору цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Відповідно до пункту 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування. 22 лютого 2022 року було укладено договір № 22/02/2022 року відповідно до умов якого кредитний договір № 77428519 від 02 жовтня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал». В результаті укладення договору факторингу № 10-01/2023 року від 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр». Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Враховуючи зазначене представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» суму заборгованості в розмірі 30008,15 грн, з яких: 10171,00 грн заборгованість за основними зобов`язаннями (тіло кредиту); 19835,48 грн заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1,67 грн. - нараховані 3% річних, а також судові витрати. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Заяви ( клопотання) учасників справи. 28 січня 2026 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно якого відповідач просив розглянути справу без його участі, та застосувати до вказаного позову строк позовної давності, передбачений статтею 257 ЦК України, оскільки кредитний договір був укладений 02 жовтня 2021 року. 03 лютого 2026 року представник позивача подав відповідь на відзив, відповідно якого вважає поданий відповідачем відзив необґрунтованим, таким, який не спростовує підстави, які зазначені в позовній заяві, та таким який не підлягає взяттю до уваги Зазначив, що умовами договору передбачено, що строк кредитування становить з моменту укладення, а саме від 02 жовтня 2021 року, строком на 7 днів. Згідно розрахунку заборгованості останнє нарахування відсотків відбулося 08 січня 2022 року. Тобто, було застосовано міру відповідальності, передбачену частиною 2 статті 625 ЦК України, але за іншою, встановленою умовами договору, процентною ставкою, що відповідає положенням вказаної правової норми. Через перебіг строків був заморожений з огляду на COVID-19 (02 квітня 2020 року -30 червня 2023 року) та воєнний стан (з 24 лютого 2022 року). Виходячи з викладеного, вважає, що посилання відповідача на пропущення строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом є необґрунтованими і заява [PERSON] про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню. Законом № 4434-ІХ від 14 травня 2025 року «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України відновив перебіг строків позовної давності, а тому строк позовної давності в даній справі закінчується в 2028 році. 06 лютого 2026 року та 17 лютого 2026 року від [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно яких, останнє нарахування за договором відбулося 08 січня 2022 року, отже право вимоги виникло ще до початку повномасштабного вторгнення. Наявність воєнного стану не перешкоджала позивачу звернутися з позовом у 2022-2024 роках, жодних доказів об`єктивної неможливості подання позову раніше позивачем не надано. Посилання позивача на автоматичне продовження строків на весь період дії воєнного стану є помилковим, оскільки законодавство не передбачає безумовного зупинення перебігу позовної давності на весь період воєнного стану без встановлення конкретного впливу на можливість звернення до суду. Вказав, що право на судовий захист не є безмежним у часі, а питання поважності причин пропуску строку має досліджуватися в кожному конкретному випадку. Договір був укладений на строк 8 днів, таким чином строк позовної давності (стаття 257 ЦК України) сплив у жовтні 2024 року, а підстави для його поновлення або продовження відсутні. 17 лютого 2026 року представник позивача подав письмові пояснення, відповідно яких зазначив, що загальні та спеціальні строки позовної давності відповідно до Закону України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби», Постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року « Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями), Постанови Верховного Суду в справі № 920/724/21 від 22 вересня 2022 року, були призупинені до 30 червня 2023 року, а їх перебіг мав би початися з 30 червня 2023 року, однак 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан, а тому строк звернення до суду було продовжено до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився. Крім того, Законом України № 4434-ІХ від 14 травня 2025 року «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14 травня 2025 року виключено пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Набрання чинності цим законом відбулося 04 вересня 2025 року, тобто саме із цієї дати почався відлік строку позовної давності за договором, який спливає 04 вересня 2028 року, а відтак позовна заява подана в межах строку позовної давності. Рух справи. До Маловисківського районного суду Кіровоградської області з Фортечного районного суду м. Кропивницького 21 січня 2026 року надійшла вказана позовна заява. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 січня 2026 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Кратка Д.М. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2026 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання учасники справи не з`явились, просили розгляд справи проводити у їх відсутність. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (частина 2 статті 247 ЦПК України). Встановлені судом фактичні обставини справи, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 02 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 77428519. Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті https://mycredit.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом відповідача. Відповідач, здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 10171,00 грн, на банківський картковий рахунок, вказаний відповідачем при оформленні договору позики. Позивач надав відповідачу грошові кошти (позику) у гривні на умовах передбачених договором позики, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, За умовами Договору № 77428519 строк позики - 8 днів (пункт 2.2), процентна ставка (базова) /день - 1,99 % (фіксована) (пункт 2.3 Договору), дата повернення позики 10 жовтня 2021 року (пункт 2.3). Згідно з пунктами 5.2, 19 Договору та пункту 1.3 Правил надання грошових коштів у позику, затверджених наказом № 12/08/2021 від 12 серпня 2021 Загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (далі - Правила), ці Правила є невід`ємною частиною Договору позики, що укладається між Товариством та Позичальником. Відповідно до пункту 6.5 Правил ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Згідно з довідкою ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» від 23 жовтня 2025 року № КД- 000066324/ТНПП, підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API- інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 02 жовтня 2021 року, номер платежу 3b2f52b3-2826-455f-82e3-f60dee492f0f, сума 10171,00 грн, отримувач [PERSON] , ЕПЗ номер [NUMBER] . Згідно з розрахунком ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», у зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за договором позики, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 77428519 від 02 жовтня 2021 року, складає 30006,48 грн, яка складається із 10171,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 19835,48 грн заборгованості за процентами (нараховано за період із 02 жовтня 2021 року до 09 жовтня 2021 (включно) та з 11 жовтня 2021 року до 08 січня 2022 року (включно). Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал», кредитний договір № 77428519 від 02 жовтня 2021 року, станом на 10 січня 2023 року заборгованість [PERSON] становить 30008,15 грн, яка складається із 10171,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 19835,48 грн заборгованості за процентами, 1,67 грн - 3% річних (нарахованих з 22 лютого 2022 року до 23 лютого 2022 року (включно). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал», кредитний договір № 77428519 від 02 жовтня 2021 року, станом на 04 листопада 2025 року заборгованість [PERSON] становить 30008,15 грн, яка складається із 10171,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 19835,48 грн заборгованості за процентами, 1,67 грн - 3% річних. 22 лютого 2022 року було укладено договір №22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77428519 від 02 жовтня 2021 року, що також підтверджується платіжним дорученням № 333740001 від 23 лютого 2022 року та Реєстром боржників. 10 січня 2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за № 77428519 від 02 жовтня 2021 року, що підтверджується Реєстром боржників. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за цим договором. Мотиви суду. Згідно статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із частиною 4 статті 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до статті 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору позики між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем. Факт перерахування коштів підтверджено довідкою ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» від 23 жовтня 2025 року № КД - 000066324/ТНПП. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «Вердикт Капітал», правонаступником якого є ТОВ «Коллект Центр», належним чином виконувало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконує свої обов`язки за договором. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором позики, укладеного між ним та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та проценти, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Наведений позивачем розрахунок заборгованості перевірений суд та відповідає умовам кредитного договору щодо розміру відсотків та періоду їх нарахування, укладеного між сторонами. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Відповідно до частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до частини 1, 5 статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено і триває надалі. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану"(далі - Закон № 2120-ІХ)розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статті 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року. Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" (далі - Закон № 3450-ІХ) п. 19розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року. 04 вересня 2025 року набрав чинності Закон України від 14 травня 2025 року № 4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності". Цим Законом виключено з ЦК України пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення", а отже поновлено перебіг позовної давності. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а з 30 січня 2024 року до 04 вересня 2025 року. Отже, позовна давність до вимог ТОВ «Коллект Центр" про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 77428519 від 02 жовтня 2021 року - не спливла. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та судового збору, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи на підтвердження яких позивачем надано: договір №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року укладений між ТОВ «Коллект Центр" та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; прайс лист Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс»; заявку ТОВ «Коллект Центр" на надання юридичної допомоги № 363 від 01 жовтня 2025 року, якою погоджено надання юридичних послуг АО «Лігал Ассістанс» по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , договір № 77428519, загальна вартість послуг -13000,00 грн; витяг із акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31 жовтня 2025 року, якою погоджено надання юридичних послуг АО «Лігал Ассістанс», у відповідності до заявок на надання юридичної допомоги, по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , договір № 77428519 на загальну вартість послуг - 13000,00 грн. Отже, загальна вартість за послуги з надання правової допомоги наданої АО «Лігал Ассістанс» складає 13000,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі. Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Верховний Суд у постанові від 25 липня 2023 року у справі № 340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям. Визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справ та

Outcome: approved