Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір № 7659897. Вказаний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму 20000,00 грн. шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку), а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, нараховані згідно цього договору. Зазначає, що позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 20000,00 грн. Сторонами узгоджені умови щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту, тощо. Також зазначає, що 25.07.2024 між ТОВ «Мілоан» ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 25-07/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 7659897. Заборгованість відповідача, яка станом на день формування позовної заяви становить 25108,00 грн. з яких: 20000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3568,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1540,00 грн. - заборгованість за комісіями. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також понесені судові витрати. 29.12.2025 суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України та проханням сторони позивача, вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 143). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 30.12.2025 на адресу відповідача була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 144). Відповідач, в установлений судом строк, відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 05.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 7659897, згідно умов якого [PERSON] надано кредит в сумі 20000.00 грн. строком на 90 днів з 05.02.2022 до 06.05.2022; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 5280,00 грн., які нараховуються за ставкою 0.88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 60000,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду; комісія за надання кредиту 1540,00 грн., яка нараховується за ставкою 7,70 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (а.с. 37-47). Вказаний договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора R93928 та відправлено на номер мобільного телефону відповідача [NUMBER] . На підтвердження укладення договору між ТОВ «Мілоан» та відповідачем до позовної заяви позивач додав довідку про ідентифікацію з підтвердженням відправлення 05.02.2022 на номер відповідача [NUMBER] одноразового ідентифікатора - R93928 для підпису договору про споживчий кредит № 7659897 (а.с. 95). До матеріалів справи долучена анкета-заява на кредит № 7659897 [PERSON] із зазначенням ідентифікаційних даних клієнта, номера телефону [NUMBER] та інформації стосовно бажаного клієнта; паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з врахуванням побажань споживача (сума кредиту 20000,00 грн.; строк кредитування), інформація стосовно орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Сторонами також погоджено графік платежів за договором, що є додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 7659897 від 05.02.2022 (а.с. 69). Перерахунок коштів на рахунок позичальника позивач підтверджується довідкою ТОВ ФК «Елаєнс», який діє на підставі договору № 40484607_26/10/18-1 про надання послуг з переказу грошових коштів укладеного з ТОВ «Мілоан»: призначення платежу : кошти згідно договору 7659897, сума платежу 20000 грн., номер картки [NUMBER] (а.с. 96). Відтак, первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Судом також встановлено, що 25.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 25-07/2024 відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 7659897 від 05.02.2022 укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с. 10-20, 21-22). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 25-07/2024 від 25.07.2024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 7659897 від 05.02.2022 у розмірі 25108,00 грн., з яких: 20000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 3568,00 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1540,00 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту (а.с. 35-36). Платіжною інструкцією № 448090004 здійснена оплата фінансування згідно договору факторингу № 25-07/2024 від 25.07.2024 без ПДВ (а.с. 30). Отже позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача за кредитним договором 7659897 від 05.02.2022 укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України, передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Таким чином, факт укладення кредитного договору та використання відповідачем кредитних коштів є доведений. Відповідачем будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 25108,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 20000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 3568,00 грн., 1540,00 грн. - заборгованість за комісіями. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 грн. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові від 22.05.2024 № 754/8750/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved