Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

26 грудня 2025 року, ТОВ ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 6449935 від 15.11.2023 року, в розмірі 18 083,12 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що 15.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 6449935 шляхом приєднання відповідача до умов кредитування через інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з умовами договору відповідачеві було надано кредит у розмірі 5 000 грн ,зі сплатою процентів та комісії. Кредит надавався на споживчі потреби. Позивач зазначає, що кредитний договір укладений відповідно до умов, розміщених на офіційному веб-сайті кредитодавця. Факт укладення договору підтверджується електронними даними, довідкою про ідентифікацію, платіжними документами та матеріалами кредитної справи. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у встановлений строк не повернув, проценти та комісію не сплатив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 26 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 6449935 від 15.11.2023 року перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». У зв`язку з чим, позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 05.01.2026 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подав відзив на позовну заяву. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір № 6449935 шляхом приєднання відповідача до публічної оферти кредитодавця в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційної системи Товариства та одноразового ідентифікатора. Як вбачається з матеріалів справи, укладення кредитного договору здійснювалося відповідно до умов договору та вимог законодавства, що регулює укладення електронних правочинів. Відповідач, підписуючи вказаний договір, був обізнаний з умовами кредитування, розміром загальної вартості кредиту та наслідками невиконання зобов`язань. Згідно зі статтями 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися в електронній формі, а письмова форма правочину вважається дотриманою, якщо його зміст зафіксовано в електронному документі. Відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 5 000 грн, що підтверджується платіжними документами та матеріалами справи. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у строк, встановлений договором. Як убачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом також встановлено, що 26 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 6449935 від 15.11.2023 року перейшло до позивача. Відповідно до статей 512, 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на дату звернення до суду загальна заборгованість відповідача становить 18 083,12 грн, з яких: 5 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 12 583,12 грн заборгованість за процентами; 500 грн заборгованість за комісією. Вказаний розрахунок відповідає умовам кредитного договору та Правил надання кредиту, відповідачем не спростований, доказів погашення заборгованості або заперечень щодо її розміру суду не надано. Відповідач доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором або доказів погашення заборгованості суду не надав, розрахунок заборгованості не спростував, у зв`язку з чим суд визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості обґрунтованими. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подані: копія договору про надання правової(правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року, копія Акту наданих послуг №Д/12137 від 11.12.2025 року, копія Детального опису наданих послуг до Акту №Д/12137 від 11.12.2025 року, засвідчена копія ордера на надання правничої (правової) допомоги, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2093 від 29.09.2012 року. Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 8 000 грн. Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial