Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 жовтня 2025 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, у якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно будинковолодіння, яке розташоване по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка за життя склала заповіт, за умовами якого все своє майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, яке буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповідала сину [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина, яку він прийняв у встановлений законодавством строк, однак, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивач в судове засідання не прибув, однак його представник адвокат Коцулим О.В. спрямувала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, справу просила розглядати за відсутності позивача та за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак спрямував на адресу суду заяву, у якій позовні вимоги визнав повністю; справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 16 жовтня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року витребувано докази. Станом на 10 грудня 2025 року до суду надійшла витребувана інформація (спадкова справа № 82/2024 заведена після смерті [PERSON] ). Ухвалою суду від 12 грудня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] в селищі Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 18 березня 2024 року Перегінською селищною радою. За життя [PERSON] на випадок своєї смерті 2 жовтня 2015 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори Левицькою Г.В. (зареєстрований в реєстрі за № 688), яким заповідала все своє майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, яке буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право своєму синові [PERSON] (позивачу по справі). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останнього (серія [NUMBER] ). Як вбачається зі змісту позову, спірне будинковолодіння, на яке позивач просить визнати право власності в порядку спадкування за заповітом, належало його матері [PERSON] , що підтверджується: технічною документацією на будівництво із зазначенням плану поверху будівництва, генерального плану (схеми) оформлених на ім`я користувача - [PERSON] ; записами в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] ; державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 003065 виданого на ім`я [PERSON] про те, що остання є власником земельної ділянки площею 0,1330 га земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] . Відповідно до довідки Перегінської селищної ради № 1017/02-76 від 26 серпня 2024 року по [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за вказаною адресою та на день її смерті разом з нею був зареєтрований та проживав в тому числі син [PERSON] . При зверненні до державного нотаріуса Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] - позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв`язку з відсутністю документа, підтверджуючого право власності на спадкове майно. Згідно пункту 3 частини 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із належним чином засвідченої спадкової справи № 82/2024 заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , із заявою про прийняття спадщини звернувся позивач [PERSON] . Згідно зі статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі статтями 1233-1235 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Відповідно до частин першої та другої статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно частини третьої статті 1296 Цивільного кодексу України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Також, власник майна, відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з частиною пергою статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Дослідивши та оцінивши усі зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, а також прийняття позивачем спадщини після смерті матері [PERSON] , яка у передбачений законом спосіб набула право на спірне будинковолодіння, але за життя не оформила правовстановлюючі документи на це майно, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved