Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, заінтересована особа Ананьївська міська рада. Заявник зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно у вигляді житлового будинку, у якому він був зареєстрований та проживав по день смерті. Заповіту щодо розпорядження майном на випадок смерті [PERSON] не залишив, спадкова справа на його майно не заводилась. Заявник зазначає, що окрім неї спадкоємцями за законом першої черги на майно [PERSON] на день відкриття спадщини були його дружина (матір заявника) [PERSON] та син (брат заявника) [PERSON] , які були зареєстровані та фактично проживали разом з батьком та фактично спадщину прийняли з урахуванням змісту ст.549 ЦК України 1963 року та п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮУ від 18.06.1994 року, які діяли станом на день смерті спадкодавця, оскільки проживали разом з ним та фактично вступили в управління спадковим майном. Заявник вказує, що вона на день смерті батька була зареєстрована за іншою адресою, оскільки придбала собі будинок у [ADDRESS] , де зареєструвала своє місце проживання. Оскільки придбане нею житло було непридатним для проживання у ньому та потребувало вкладення значних коштів та витрачання тривалого проміжку часу для проведення ремонтних робіт у ньому, заявник фактично продовжувала постійно проживати разом з батьками та братом у батьківському будинку, хоча її місце проживання було зареєстроване за іншою адресою. Таким чином на рівні з матір`ю та братом вона також фактично прийняла спадщину після смерті батька, оскільки проживала разом з ним по день його смерті, а також шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, оскільки нарівні з матір`ю та братом продовжувала приймати участь у підтриманні житлового будинку та присадибної земельної ділянки у належному стані не лише протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, але й після цього, не зважаючи на те, що її місце проживання було зареєстроване за іншою адресою. Заявник також зазначає, що її матір [PERSON] померла [INFO] , а брат [PERSON] помер [INFO] , а тому вона є єдиною спадкоємицею за законом першої черги на майно батька. Заявник як спадкоємиця за законом першої черги на майно [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Воробйова А. О. з приводу належного оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 червня 2025 року, в якій рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (факту прийняття спадщини), яка відкрилась після смерті батька. У зв`язку з зазначеним заявник звернулась до суду та просить задовольнити її заяву про встановлення факту прийняття спадщини після смерті її батька. Ухвалою від 26 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено проведення судового засідання. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та пояснила, що дійсно доглядала за батьками та своїм братом. Вона здійснювала поховання батьків та брата. Вона приймала участь у обслуговуванні будинку, зокрема, у проведенні ремонтів, постійно приїжджала та доглядала будинок, а тому просить задовольнити її заяву. Представник заявника адвокат Юраш І.О., яка діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВН №1565175 від 25 серпня 2025 року та договору про надання правничої допомоги від 02 липня 2025 року, заяву підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що у 1998 році помер батько заявника, внаслідок чого відкрилась спадщина на майно, яке йому належало, в тому числі на житловий будинок. Заповіту він не залишив, спадкова справа не заводилась. У вказаному будинку проживали мати заявник та брат заявника, тобто, син батьків заявника, які прийняли спадщину, оскільки були зареєстровані у вище вказаному будинку. Заявник у 1997 році придбала житловий будинок, однак, враховуючи, що вказаний будинок потребував капітального ремонту та не був придатний для проживання, заявник проживала у будинку своїх батьків разом з ними тривалий час. Таким чином заявник фактично прийняла спадщину після смерті свого батька, оскільки фактично заявник проживала у батьківському будинку з дня свого народження та до смерті свого батька, а також після його смерті. Представник заінтересованої особи, в судове засідання не з`явилася, однак 03 жовтня 2025 року подав письмове клопотання, в якому просить справу розглянути без участі представника заінтересованої особи (а.с.72). При цьому, у відповідності до положень ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Частиною 1 ст.223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, взявши до уваги клопотання представника заінтересованої особи, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи та за участі заявника та її представника. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши заявника та її представника, допитавши свідків, взявши до уваги клопотання представника заінтересованої особи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи встановлено: Заявником у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 01 листопада 2012 року Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області (а.с.11). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою заявника. Свідок пояснила, що вона в 1983 році придбала будинок по сусідству з будинком батьків заявника. Свідок зазначила, що знає батьків заявника, оскільки будинок, в якому вона проживає, вона купила у бабусі батьків заявника. Заявник весь час проживала у батьківському будинку разом з батьками та братом. Заявник здійснювала поховання батьків та брата, а до цього за ними всіма доглядала. На момент 1983 року у вказаному будинку проживали батьки заявника зі своїми дітьми. Після смерті батька заявника в будинку залишились жити заявник, її мати та брат. Потім приблизно через 13 років померла мати заявника і залишився тільки брат заявника, а потім приблизно через рік-два помер і брат заявника. Свідок з впевненістю підтверджує той факт, що на момент смерті батька заявника, заявник проживала в батьківському будинку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що добре знайома з заявником. Вони проживають неподалік одна від одної. Заявника вона знає з 2011 року, оскільки в цей час свідок придбала там будинок. Заявник проживала у будинку разом з батьками і братом. На даний у час у вказаному будинку проживає заявник зі своїм чоловіком і до них приїжджала донька заявника. Заявник приблизно 6-7 років проживала в м. Києві, а в будинку робила ремонт. Заявник окремо жила з першим чоловіком, тобто, вона жила з батьками, а чоловік окремо. Після смерті батьків та брата заявник здійснювала їх поховання. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює на посаді старости Байтальського старостинського округу Ананьївської міської територіальної громади та знає заявника. Свідок пояснила, що нею було складено акт підтвердження спільного проживання та ведення спільного господарства заявника з батьком заявника. Вказаний факт підтвердили свідки. Свідок зазначила, що її мати проживала по сусідству з батьками заявника. Заявник зі своєю дитиною проживала у будинку батьків по день смерті батька. Заявник допомагала матері і брату, а після їх смерті здійснювала їх поховання. Заявник доглядала за будинком, робила ремонти, прибудови. Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 вересня 1998 року Ананьївською Першою сільською Радою народних депутатів Ананьївського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] в с. Ананьїв 4 дільниця Ананьївського району Одеської області (а.с.16). Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Згідно абзацу 3 пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах по спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився до набуття чинності Цивільним кодексом України, а тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (1963 року), який втратив чинність з 01 січня 2004 року, але був чинним на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 ст.524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до положень ст.ст.525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.534 ЦК УРСР (1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. В ході розгляду справи встановлено, що заповіту [PERSON] не залишив, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №81664835 від 26 червня 2025 року (а.с.53). Також на майно [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №81664513 від 26 червня 2025 року (а.с.52). Згідно до ст.548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцем за законом відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] , є, зокрема, і його дочка [PERSON] , тобто, заявник у вказаній справі. Відповідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 03 липня 2024 року у справі №587/1547/21, фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, є різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Встановлено, що [PERSON] фактично вступила в володіння та управління спадковим майном, в даному випадку, житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкала разом із спадкодавцем за вище вказаною адресою, тобто вважається такою, що прийняла спадщину. Зазначені обставини підтверджені наданими в судовому засіданні показами свідків, а також дослідженими судом письмовими доказами, доданими до позовної заяви. Так, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 серпня 1977 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, заявник народилась [INFO] в м. Ананьїв, 4-та дільниця Ананьївського району Одеської області, УРСР. Її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). 17 серпня 2012 року заявник зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого їй було присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17 серпня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві (а.с.15). [PERSON] померла [INFO] в с. Ананьїв, Четверта дільниця Ананьївського району Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 червня 2009 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.17). [PERSON] помер [INFO] в м. Ананьїв Ананьївського району Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.18). Відповідно до копії довідки Ананьївської міської ради від 17 червня 2025 року [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований по день смерті за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Ананьїв (територія Ананьївської Першої сільської ради) без значення вулиці та номеру будинку. Інформація про громадян, які біли разом з ним зареєстровані, відсутня (а.с.19). Відповідно до копії довідки Ананьївської міської ради від 17 червня 2025 року [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована по день смерті за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Ананьїв (територія Ананьївської Першої сільської ради) без значення вулиці та номеру будинку. Інформація про громадян, які біли разом з нею зареєстровані, відсутня (а.с.20). Відповідно до копії довідки Ананьївської міської ради від 10 червня 2025 року померлий [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с. Ананьїв 4 дільниця, по день смерті, тобто, по [INFO] (а.с.21). Відповідно до копії виписки з погосподарської книги №4 на 2023-2027 роки (Байтальський старостинський округ), номер об`єкта погосподарського обліку 01-0929-5, адреса знаходження об`єкта: [ADDRESS] , та головою домогосподарства вказаний [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.22). Відповідно до листа Ананьївської міської ради від 18 липня 2025 року згідно з даними реєстру Ананьївської міської територіальної громади [PERSON] , [INFO] в період з 19 липня 2012 року по 22 червня 2016 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Інформація щодо реєстрації її місця проживання за попередній період, а саме з 1993 року по 2012 рік в архівних документах відсутня (а.с.23). Також судом були досліджені копії виписок з погосподарських книг, а саме: №4 за 1974-1976 роки, №4 за 1980-1982 роки, №4 за 1983-1985 роки, №4 за 1986-1990 роки, № [NUMBER] за 1994-1998 роки, №4 за 1996-2000 роки, з яких вбачається, що заявник проживала разом зі своїм батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] та братом [PERSON] в одному будинку в с. Ананьїв, 4 дільниця (на даний час [ADDRESS] ) у період з 1980 року по 1998 рік та головою вказаного домогосподарства був зазначений [PERSON] (а.с.25-40). Відповідно до довідки старости Байтальського старостинського округу Ананьївської міської територіальної громади №251 від 02 липня 2025 року заявник [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , спільно проживала без реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , та вела спільне господарство разом із батьком [PERSON] , [INFO] , по день смерті останнього, тобто, по [INFO] (а.с.41). Також депутатом Ананьївської міської ради 30 червня 2025 року було складено акт підтвердження проживання заявника [PERSON] без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , спільно з батьком заявника [PERSON] , який помер [INFO] , та згідно вказаного акту факт спільного проживання заявника разом з батьком та ведення спільного господарства підтверджують свідки [PERSON] та [PERSON] (а.с.42), про що також зазначено у акті підтвердження спільного проживання та ведення спільного господарства від 01 липня 2025 року, складеному старостою Байтальського старостинського округу Ананьївської міської територіальної громади та згідно якого зазначений факт підтверджується свідками [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами згідно акту, а також згідно вказаного акту заявник після смерті батька періодично проживала у вище вказаному будинку, підтримувала будинок та присадибну ділянку в належному стані (а.с.43). Також 10 листопада 2009 року заявник уклала з Ананьївським РЕМ ВАТ «Одесаобленерго» тимчасовий договір №4/50429 про постачання електричної енергії до будинку її батька та вказаному будинку було встановлено відповідний лічильник електричної енергії (а.с.44-46). [PERSON] було видано свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, а саме на будівництво будинку в с. Ананьїв, 4 дільниця, Ананьївського району Одеської області, а також було видано дозвіл на здійснення будівельно-монтажних робіт (а.с.47-49). Постановою приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Воробйова А.О. від 26 червня 2025 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки заявником пропущений строк прийняття спадщини, а також не підтверджений факт проживання заявника зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини (а.с.51). [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті на залишила та після її смерті спадкова справа не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №81664607 від 26 червня 2025 року та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №81664633 від 26 червня 2025 року (а.с.54-55). Відповідно до довідки старости Байтальського старостинського округу Ананьївської міської територіальної громади №316 від 28 серпня 2025 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Підстава: акт підтвердження проживання без реєстрації від 28 серпня 2025 року (а.с.58). Також з листа приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області від 08 жовтня 2025 року, та листа державного нотаріуса Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02 жовтня 2025 року, наданих на виконання ухвали суду від 26 вересня 2025 року, спадкова справа на майно [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась (а.с.74-75). Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених заявником вимог та судом встановлений факт прийняття заявником спадщини, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON] який помер [INFO] , а тому на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, вважає, що заявлені вимоги заявника підлягають задоволенню.

Outcome: approved