Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

13 січня 2026 року до суду з позовом звернулася [PERSON] , представник позивача Волошко Анастасія Валеріївна, до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус КМНО Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяна Юріївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заявник вказував, що наразі на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни перебуває виконавче провадження № 67843641 з примусового виконання виконавчого напису № 42434, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Бригідою В. О. про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 30 431,51 грн. Оскільки [PERSON] заперечує проти нарахованої заборгованості, то вбачається спір по право, й тому вона прохає суд визнати цей виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та захистити її порушене право. Ухвалою суду від 14.01.2026 відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд на 03 березня 2026 року. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача Волошко А. В. в заяві до суду прохала розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, підтримала заявлені вимоги та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та прохав стягнути з нього лише 50 % від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позової заяви та заяви про забезпечення позову. Від інших учасників процесу жодних заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути за правилами спрощеного позовного провадження у відсутності сторін. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі факти та зміст спірних правовідносин. В матеріалах справи є відомості про те, що приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяною Юріївною винесено постанову № 67843641 про відкриття виконавчого провадження від 09.12.2021 за результатами розгляду заяви про примусове виконання виконавчого напису № 42434, виданого 26.11.2021 приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О. 16.07.2025 винесено постанову про арешт коштів боржника за ВП 69717372 та через портал «ДІЯ» позивачка мала можливість ознайомитися з постановою про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу, де і дізналася про наявність відкритих інших виконавчих проваджень, зокрема: 68492585, 67415864, 67843641. Через автоматизовану систему виконавчого провадження, використовуючи ідентифікатор доступу до виконавчого провадження № 67843641 позивачкою було отримано такі документи та постанови: 1) копію постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 09.12.2021 (ВП 67843641); 2) копію постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 09.12.2021 (ВП 67843641); 3) копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30.12.2021 (ВП 67843641); 4) копію постанови про арешт коштів боржника від 24.10.2023; 5) копію виконавчого напису № 42434 від 26.11.2021. 24.10.2023 приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяною Юріївною було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника і постановлено про здійснення відрахування із доходів боржника у розмірі 20 %. Проте, позивачці не було відомо про описану вище постанову. При зверненні до приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни із заявою про отримання довідки про суми стягнених коштів в рамках ВП № 67843641, 08.12.2025 було отримано лист № 189806, в якому вказано: «… в межах виконавчого провадження ВП № 67843641 стягнуто кошти в сумі 30,13 грн мінімальні витрати виконавчого провадження. На день надання відповіді на депозитному рахунку приватного виконавця кошти відсутні». Із вказаним виконавчим написом Позивачка не згодна, вважає, що він вчинений з порушенням чинного законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню через таке. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 3.5 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Але наявна заборгованість не є безспірною і не може вважатись обґрунтованою у зв`язку з тим, що позивачка не отримувала від відповідача будь-які грошові, кредитні кошти, а також не укладала кредитні та/або інші договори з відповідачем; правова природа та підстави нарахування заборгованості за кредитним договором № 2001222648201 від 11.01.2019 позивачці невідомі. Посилання на заборгованість в розмірі 30 431,51 гривень, яку нарахував нотаріус не підтверджена жодними доказами. Вчинений виконавчий напис здійснений із порушенням, адже стягувачем (відповідачем) не було надіслано на адресу позивача (боржника по провадженню) вимогу про погашення простроченої заборгованості із зазначення суми погашення; не було повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні. Такими діями відповідач (стягувач за провадженням) позбавив позивача можливості добровільно виконати вимогу, яку б останній міг отримати. В письмовому повідомленні, яке відповідач не надіслав на адресу позивача, повинна була б міститися така інформація: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Отже, відповідачем було порушено норми п. 6 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (обов`язок стягувача щодо надання 30-ти днів на добровільне виконання вимоги) та норми п. 5 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (відсутність попередження про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати відповідач). За результатами аналізу наведених вище норм можна дійти таких висновків. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тому, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. В свою чергу, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Позивачка вважає, що відомості про отримання нею претензії про наявність боргу не згадуються нотаріусом у виконавчому написі, тобто він вчинений нотаріусом 26.11.2021 без дотримання строку, що є порушенням законодавства. Неотримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором та вчиненням виконавчого напису позбавив можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Ураховуючи наведене, вважаю доведеним факт невідповідності оспорюваного виконавчого напису нотаріуса нормам матеріального та процесуального права. Тому, з урахуванням наведеного вище, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовна вимога [PERSON] знайшла своє підтвердження під час судового розгляду справи, а тому підлягає задоволенню. Визнати виконавчий напис, вчинений 26.11.2021 приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 42434 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ,) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (адреса: 04070, Україна, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, ЄДРПОУ: 14282829) заборгованість в розмірі 30 431,51 (тридцять тисяч чотириста тридцять одна грн 51 коп) гривень таким, що не підлягає виконанню. В порядку ст. ст. 141, 142 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат. Оскільки позов задоволено, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», а відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, тому з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (адреса: 04070, Україна, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, ЄДРПОУ: 14282829) підлягає стягненню 50 % від суми судового збору за подання позову до суду 3328,00 грн, а саме 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири грн 00 коп), 00 грн. Інші 50 % від суми судового збору за подання позову до суду 3328,00 грн, а саме 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири грн 00 коп), 00 грн компенсувати за рахунок держави. З огляду на наведене вище,

Outcome: approved