Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» - Ушакевич М.П. подала до суду позовну заяву до [PERSON] , в якій просила стягнути з відповідача на користь Товариства заборгованість у розмірі 24153,60 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову вказав, що 20.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №3725512 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.2 Договору кредиту, кредитодавець надає позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 8500,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 30 днів, із відповідною базовою процентною ставкою 1,6% в день та розміром акційних процентів 0,48% в день. Сторонами відповідно до умов п.2 Договору визначено, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки Договору) складають 2,7% в день. Кредитодавець на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 8500,00 грн. строком на 30 днів, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього Договору, шляхом перерахування на картковий рахунок, котрий надано позичальником та міститься в реквізитах Договору позики. 10.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №10072020. 30.06.2021 року між сторонами за Договором факторингу було підписано Реєстр прав вимоги №119, відповідно до якого право вимоги за Договором позики №3725512 від 20.10.2020 року перейшло до ТзОВ «ФК «Профіт Капітал». У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором кредиту та відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором №3725512 від 20.10.2020 року станом на 30.06.2021 року (дата відступлення права вимоги) становить 24153,60 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 8500,00 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за увесь час користування кредитними коштами 15653,60 грн. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач обставин та підстав позову не спростував, відзиву на позовну заяву не подав. Ухвалою Сокирянського району суду Чернівецької області від 09.01.2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 05.02.2026 року о 14:00 год. за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, у судове засідання 05.02.2026 року та 26.02.2026 року повторно не з`явилася. Причин неявки не повідомила, відзиву не подала, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надала, свою позицію не виклала, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористалася. Рекомендовані листи адресовані [PERSON] (судова повістка-повідомлення про судове засідання на 05.02.2026 року повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній», а на 26.02.2026 року вручена особисто 18.02.2026 року). Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги ТзОВ «ФК «Профіт Капітал», судом встановлено такі обставини. 20.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №3725512 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п.1 вказаного Договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами договору строк (надалі «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. За умовами п.2 Договору позичальник [PERSON] отримала кредит у розмірі 8500,00 грн., строком на 30 днів, з базовою процентною ставкою 1,6% в день, дата повернення позики 19.11.2020. Підписанням Договору позики, відповідач підтвердила, що ознайомилась на сайті https://mycredit.ua з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вивчила цей договір та правила надання грошових коштів у позику, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, їй зрозумілі. Відповідно до п.5 Договору, цей договір укладений в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, із застосуванням електронного та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію». Грошові кошти в сумі 8500,00 грн. TзOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» були перераховані на карту [PERSON] [NUMBER] , за кредитним договором №3725512 від 20.10.2020 року, що стверджується довідкою ТзОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» про переказ коштів, на підставі договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики №3725512 від 20.10.2020 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 24153,60 грн., з яких: 8500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 15653,60 грн. - заборгованість за відсотками. TзOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» 10.07.2020 уклали Договір факторингу №10072020 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників. Пунктом 2.1.3 Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається в день підписання Сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо Боржників в обсязі та на умовах, що існувала на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний Сторонами та скріплений її печатками Реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги Як видно із Реєстру прав вимог №119 від 30.06.2021 року до договору факторингу №10072020 ТзОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до Відповідача за договором позики №3725512 від 20.10.2020 у сумі 24153,60 грн. Відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних доручень позивачем проведено фінансування за договором факторингу №10072020 від 30.06.2021 року. Таким чином, ТзОВ «ФК «Профіт Капітал», як новий кредитор, набув право вимоги до відповідача за вищевказаними кредитним договором. Судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються загальними положення ЦК України. Відповідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно правил ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив платежів для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТзОВ «ФК «Профіт Капітал», ні на рахунки первісного кредитора. Позивач на підставі долучених доказів довів, що до нього перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні, яке відповідач не виконав належним чином. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та спростовували б суму заборгованості перед позивачем чи позовні вимоги взагалі. Беручи до уваги те, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, у зв`язку з чим вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованості за договором позики №3725512 від 20.10.2020 року в розмірі 24153,60 грн., яка складається з: 8500,00 грн. - заборгованості за основним боргом та 15653,60 грн. - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України). Судові витрати в цій справі, відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджено наданою позивачем платіжною інструкцією №14520 від 25.12.2025 року. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то в позовній заяві позивач просив стягнути такі з відповідача в розмірі 7000,00 грн. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що 01.07.2024 року між ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий курс» (надалі Об`єднання) укладено Договір №02-24 про надання правничої допомоги. Відповідно до Додаткової угоди №1/1 до Договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 року та акту №97 прийому-передачі наданої правничої допомоги від 24.12.2025 року, який є додатком №4 до Договору про надання правничої допомоги №02-04 від 01.07.2024 року, за проведення консультації з клієнтом, вивчення документів та підготовку проекту позовної заяви для направлення до суду ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» сплачує на користь Об`єднання 7000,00 грн. Відповідно до акту №97 прийому-передачі реєстру боржників за договором про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 року Об`єднання прийняло реєстр боржників згідно з умовами Договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 року, в тому числі щодо боржника [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. позивач подав такі докази: копію Договору №02-24 про надання правничої допомоги від 01.07.2024 року; копію Додаткової угоди №1/1 до Договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 року; копію Акту №97 прийому-передачі реєстру боржників за Договором про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 року; копію акту прийому-передачі наданої правничої допомоги від 24.12.2025 року; копію платіжної інструкції в національній валюті №1806 від 25.12.2025 року про оплату послуг згідно Акту №97 від 24.12.2025 року на суму 175000,00 грн. Відповідно до ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України). Системний аналіз зазначених норм, дає підстави для висновку, що нормами ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини /ЄСПЛ/, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V). В пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями). Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у п.154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Разом з тим, суд не позбавлений об`єктивної можливості оцінити рівень адвокатських витрат, достовірно встановити несення таких витрат позивачем, а також обґрунтованість рівня їх вартості. Суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта, однак в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved