Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою, у якій просить суд видати обмежувальний припис щодо [PERSON] , на строк 6 місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покладення на нього обов`язків, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) із заявницею [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] переслідувати в будь-який спосіб, вести листування, телефонні переговори (в тому числі смс повідомлення), або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб без згоди [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначає, що заявниця з [PERSON] уклали шлюб 21.12.1999, який зареєстрований Озернянською сільською радою Зборівського району Тернопільської області. Від шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] систематично чинить щодо неї домашнє насильство. Заявник вказує, що про вчинення систематичного домашнього насильства над [PERSON] свідчать численні її звернення за останній час до органів нацполіції, зокрема: №3495 від 21.06.2025р, №3623 від 3.06.2025р., №3624 від 30.06.2025р., №3625 від 30.06.2025р., №3626 від 30.06.2025р., №3627 від 30.06.2025р., №3662 від 30.06.2025р., №3995 від 14.07.2025р., №3996 від 14.07.2025р., №7089 від 02.09.2025р., №8241 від 08.11.2025р., №9415 від 26.12.2025р., №9431 від 27.12.2025р. 12.01.2026 року [PERSON] звернулась із заявою про систематичне вчинення відносно неї домашнього насильства психологічного характеру за місцем мого проживання до відділення поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, відкрите кримінальне провадження за № 12026211080000016 по ст. 126-1. У зв`язку із вказаним, з метою уникнення подальшого домашнього насильства у майбутньому заявник просить винести щодо кривдника [PERSON] обмежувальний припис. В судове засідання заявник не з`явилася, однак у поданій заяві висловила прохання поводити розгляд справи у її відсутності. У судове засідання заінтересовані особи [PERSON] , представник відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце справи. Згідно частини першої статті 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Враховуючи вказане, розгляд справи проведено за відсутності заявника та заінтересованих осіб. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.12.1999, після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видано Озернянською сільською радою Зборівського району Тернопільської області, актовий запис №26. У [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано Ладичинською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області 19.12.2000, актовий запис № 2. У [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано Ладичинською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області 10.04.2006, актовий запис № 5. Також, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано Ладичинською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області України 21.10.2013, актовий запис № 12. Рішенням Теребовлянського районного суду від 02.07.2024 року розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , жителем [ADDRESS] і [PERSON] , [INFO] , жителькою [ADDRESS] , який було зареєстровано 21 грудня 1999 року Озерянською сільською радою Зборівського району Тернопільської області, актовий запис № 26. Згідно листа повідомлення відділення поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 19.01.2026 слідує, що зареєстровано ряд звернень [PERSON] щодо вчинення насильства в сім`ї щодо неї [PERSON] , зокрема: : №3495 від 21.06.2025р, №3623 від 3.06.2025р., №3624 від 30.06.2025р., №3625 від 30.06.2025р., №3626 від 30.06.2025р., №3627 від 30.06.2025р., №3662 від 30.06.2025р., №3995 від 14.07.2025р., №3996 від 14.07.2025р., №7089 від 02.09.2025р., №8241 від 08.11.2025р., №9415 від 26.12.2025р., №9431 від 27.12.2025р. По вище вказаних фактах працівниками ВП № 3 прийнято рішення у відповідності до ЗУ «Про звернення громадян» та КУпАП. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.01.2026 року за заявою [PERSON] внесені відомості до ЄРДР за ч.1 ст.126-1 КК України про те, що її колишній чоловік [PERSON] за місцем спільного проживання вчинив відносно неї домашнє насильство. Із довідки Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 26.02.2026 слідує, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON] та має такий склад сім`ї: чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] . До даних правовідносин суд застосовує наступні правові норми. Відповідно до частини першої статті 350 - 2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII (далі - Закон). Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти) (частина друга статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функції і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Згідно з правовими позиціями викладеними Верховним Судом, зокрема, в Постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі № 754/6995/19, від 06 лютого 2010 року у справі № 753/8626/19, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Також у цих постановах Верховний суд виходив з того, що звернення заявника до органів поліції самі по собі, не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У постанові Верховного Суду від 26.08.2021 у справі № 202/267/21 зазначено, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. Враховуючи встановлені обставини, суд зазначає, що заявник просила заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання за адресою: [ADDRESS] , однак таке обмеження не буде пропорційним втручання у права і свободи особи, з урахуванням того, що жодних доказів кому на праві власності належить вказаний будинок, чи наявне у [PERSON] інше місце проживання не додано. Також, оцінюючи встановлені судом обставини, суд приходить до переконання, що звертаючись до суду з заявою про видачу обмежувального припису, заявник з метою підтвердження факту систематичного вчинення чоловіком заявниці домашнього насильства надала суду лише копію листа повідомлення від 17.11.2023, виданого ВП № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.01.2026 року. Однак, доказів на підтвердження фактів вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON] , зокрема, постанов чи вироку суду про притягнення його до адміністративної та кримінальної відповідальності, суду не надано. Отже, заявник [PERSON] не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення [PERSON] постійного (систематичного) та безперервного домашнього насильства, тому відсутні підстави вважати, що наявні ризики вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення для заявника. Звернення заявника до поліції не підтверджує факт вчинення насильства заінтересованою особою щодо заявника, що є необхідною умовою для застосування до особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені спеціальним законом. Інших доказів, які б свідчили, про наявність обґрунтованих ризиків вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно [PERSON] суду не надано. У зв`язку із наведеним, суд приходить висновку що в задоволені заяви про видачу обмежувального припису на даний час слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed