Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

[PERSON] , діючи в інтересах малолітньої внучки [PERSON] , звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 серпня 2013 року її донька [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] [INFO] . Батьки дитини перебували у шлюбі до 2016 року, проживали разом з дитиною однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.11.2016 року у справі №686/14007/16- ц шлюб між ними розірвано. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.08.2016 року у справі №686/13999/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку доходу щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.07.2016 року і до повноліття дитини. Виконавчий лист перебуває на виконанні у Другому відділі ДВС у м. Хмельницький ЦМУМЮ (м. Київ). Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.10.2018 року у справі №686/4776/18 з [PERSON] стягнуто неустойку за несплату аліментів на утримання доньки [PERSON] . [PERSON] не виконував свого батьківського обов`язку зі сплати аліментів, постійно допускав заборгованість і наразі теж не надає коштів на забезпечення першочергових потреб дитини. Державним виконавцем вжито заходів примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів. Борг по аліментах не сплачено, становить станом на травень 2025 року близько 45 000 грн. Після розірвання шлюбу, батько дитини самоусунувся від її виховання та утримання в порушення ст. 180 СК України, аліментів на дитину добровільно не платив, має значну заборгованість, в житті своєї доньки не з`являвся, її потребами не цікавився, на дні народження та зі святами не вітав, не телефонував. З часу розірвання шлюбу між батьками дитини, [PERSON] [INFO] постійно проживала разом з нею (своєю рідною бабусею) та матір`ю, в тому числі, по [ADDRESS] , та за адресою [ADDRESS] . За адресою [ADDRESS] зареєстрована, однак фактично не проживає її старша внучка, рідна сестра [PERSON] . ЇЇ чоловік [PERSON] помер [INFO] . 06.12.2022 року її донька [PERSON] була прооперована в нейрохірургічному відділенні ХОЛ з приводу патологічного перелому ПВХ, встановлена металоконструкція з гвинтами. Після операції доньці діагностовано вторинне злоякісне утворення кісток та кісткового мозку (аденокарциному), злоякісне новоутворення привушної слинної залози. В 2023 році стан доньки погіршився, в результаті об`ємного утворення лівої привушної залози відбулось вторинне метастатичне ураження печінки, кісток, патологічні переломи тіл хребців, ребер, грудини, ЖКХ, конкремент жовчного міхура. Донька не могла самостійно пересуватись, вона здійснювала щоденний догляд за донькою та за внучкою. З 2023 року, коли онкологічне захворювання [PERSON] загострилось, вона постійно проживала з донькою та внучкою (та з внучкою проживає на даний час) за адресою: [ADDRESS] , доглядала за обома. [PERSON] життям [PERSON] в цей складний період не цікавився, йому було байдуже, хто виховує, доглядає та утримує дитину. Мати [PERSON] , [PERSON] , померла [INFO] . Після смерті її доньки [PERSON] , вона повністю забезпечує потреби своєї малолітньої внучки [PERSON] , утримує її, цікавиться її успіхами у навчанні, сприяє здобуттю загальнообов`язкової середньої освіти, бажає, щоб внучка була всебічно розвиненою відповідно до її віку. В березні 2024 року відповідач та його мати написали мені повідомлення у VIBER, щоб вона дала їм свідоцтво про народження малолітньої [PERSON] та свідоцтво про смерть її матері [PERSON] з метою звільнення відповідача з військової служби. Жодного слова про потреби дитини. [PERSON] просила [PERSON] , як єдиного законного представника малолітньої [PERSON] , оформити дитині пенсію по втраті годувальника та спадщину після смерті матері [PERSON] . Натомість, батько малолітньої [PERSON] вчиняв активні дії, щоб позбавити свою доньку матеріального забезпечення (пенсії по втраті годувальника та аліментів, які Є ВЛАСНІСТЮ ДИТИНИ). Також, батько, зловживаючи своїми батьківськими правами, активно перешкоджав своїй доньці у здобутті повної загальної середньої освіти. З огляду на такі дії батька, вона звернулась до Хмельницького міськрайонного суду (справа №686/23679/24) з позовом в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] [INFO] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна, визначення місця проживання дитини з бабою, треті особи: Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, Виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки та піклування. Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2025 у справі № 686/23679/24, яким ухвалено позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] і визначити місце її проживання за нею, вступило в законну силу 04.02.2025 року і повністю виконане. Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.02.2025 року №216 її внучці, малолітній [PERSON] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено [PERSON] її опікуном. [PERSON] належно виконує свої обов`язки опікуна. 22.04.2025 року шляхом подачі системою «Електронний суд» від представника [PERSON] , адвоката Морозова В.Ю. надійшла апеляційна скарга на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.01.2025 року. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 25.04.2025 року у справі №686/23679/24 поновлено процесуальний строк для подачі апеляційної скарги, зупинено дію Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2025 у справі № 686/23679/24. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 05.05.2025 року відкрито апеляційне провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою [PERSON] , яка подана його представником адвокатом Морозовим Вадимом Юрійовичем на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 січня 2025 року, призначено справу до розгляду в залі засідань Хмельницького апеляційного суду на 11 год. 00 хв. 05 червня 2025 року. Апеляційне оскарження судового рішення призвело до призупинення виплат від держави Павловській Діані, як дитині, яка позбавлена батьківського піклування. Батько дитини жодних коштів на забезпечення першочергових потреб доньки не надає, ще й подачею апеляційної скарги, позбавив дитину виплат від держави. Відповідач [PERSON] , зловживаючи своїми батьківськими правами, заподіяв малолітній доньці [PERSON] моральної шкоди, і [PERSON] , як бабуся, змушена звертатись до суду за захистом прав дитини з огляду на наступне. 1.За заявою [PERSON] від 22.08.2024 року призначено пенсію в разі втрати годувальника на малолітню дитину, [PERSON] [INFO] . За заявою представника [PERSON] , 13.09.2024 року державним виконавцем було знято арешт з рахунку, на який надходять пенсійні виплати (як вбачається з інформації з АСВП). Наразі, [PERSON] отримує пенсію малолітньої [PERSON] на свій рахунок у банку та розпоряджається нею на власний розсуд, доля коштів, які є власністю [PERSON] , є невідомою, жодних коштів для задоволення першочергових потреб дитини відповідач не надає. По вказаному факту [PERSON] зверталась в ХРУП ГУНП в Хмельницькій області та в Службу у справах дітей ХМР. Крім того, [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою в інтересах малолітньої [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної малолітній [PERSON] неналежним управлінням пенсією дитини у зв`язку із втратою годувальника (справа №686/34379/24, провадження 2/686/8496/24, суддя Павловська А.А.). 2. [PERSON] з 01.09.2020 року по 31.05.2023 року навчалась у Богдановецькій гімназії Хмельницької міської ради. Як вбачається із довідки з навчального закладу №01-22/16 від 12.02.2024 року, батько [PERSON] контакту із школою не підтримував, успішністю дитини не цікавився, з вчителем не спілкувався, батьківські збори не відвідував. Діану до школи приводила і забирала бабуся. З характеристики дитини від 09.02.2024 року, що складена класним керівником [PERSON] у Богдановецькій гімназії ХМР вбачається, що учениця постійно виконує домашні завдання, регулярно відвідує навчальні заняття, бере участь у класних заходах, дисциплінована, працелюбна, охайна, завжди має необхідне навчальне приладдя. З вересня 2023 року [PERSON] почала навчатись у Спеціалізованій загальноосвітній школі I-III ступенів № 7 м. Хмельницького. Довідкою з навчального закладу №80/01-45 від 15.02.2024 року підтверджено, що [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Я брала активну участь у житті дитини, відвідувала батьківські збори, спілкувалася з класним керівником, учителями. Дівчинка завжди була охайна та доглянута. Батько [PERSON] успіхами навчання своєї доньки не цікавився, жодного разу в навчальний заклад не з`явився, з адміністрацією закладу, класним керівником, учителями спілкування не було. З характеристики [PERSON] від 27.08.2024 року, що надана СЗОШ №7 (гімназія 30) вбачається, що [PERSON] користувалась авторитетом серед товаришів і підтримувала дружні стосунки з однокласниками, завжди готова допомогти, брала участь у громадському житті класу та школи. Дівчинка жила разом з мамою та бабусею в квартирі [ADDRESS] . Після смерті мами з бабусею. [PERSON] відповідально ставилась до виховання та навчання дитини. Бабуся підтримувала постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідувала батьківські збори. З метою підготовки дитини до школи, [PERSON] разом з малолітньою [PERSON] пройшли обов`язковий медичний огляд, отримали довідку учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду від 01.07.2024 року для подальшого пред`явлення в СЗОШ №7. 14 серпня 2024 року [PERSON] стало відомо, що батько дитини [PERSON] забрав документи [PERSON] з Спеціалізованої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 7 м. Хмельницького. З відповіді Хмельницького міського центру соціальних служб №412/01-23 від 27.09.2024 року вбачається, що під час консультацій малолітня [PERSON] повідомила, що тата вона практично не знає, декілька раз спілкувалась по відеозв`язку і 2 рази бачила особисто, і, що зараз вона не знає, де тато, також дівчинка сказала, що ображається на тата, так як він перевів її в іншу школу, не запитавши та не розповів їй про це. За рік навчання [PERSON] адаптувалась до нового шкільного колективу, до неї добре ставились вчителі та однокласники. [PERSON] умисно створив перешкоди дитині у здобутті повної загальної середньої освіти. Лише з відповіді Департаменту освіти та науки Хмельницької обласної державної адміністрації №2955-31/2024 від 29.08.2024 року на адвокатський запит стало відомо, що [PERSON] відраховано з комунального закладу загальної середньої освіти «Гімназія №30 Хмельницької міської ради» (СЗОШ I-III ступенів №7 м.Хмельницького) на підставі заяви батька [PERSON] (від 14.08.2024 року) і довідки комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №5 Хмельницької міської ради» (від 13.08.2024 року №01-42/401). [PERSON] зарахована до комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №5 Хмельницької міської ради» (від 13.08.2024 року №01-42/401). Із наданих департаментом документів, вбачається, що [PERSON] в заяві на ім`я директора СЗОШ №7 м. Хмельницького Смертюк А.В. повідомив відомості про зміну місця проживання [PERSON] . [PERSON] після смерті матері [PERSON] постійно проживала і продовжує проживати разом зі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою [PERSON] була зареєстрована ще з народження [INFO] . Крім того, [PERSON] є спадкоємцем частки цієї квартири за заповітом після смерті матері. [PERSON] 05.08.2024 року змінив місце реєстрації [PERSON] без згоди дитини в порушення вимог ч.2 ст.160 СК України (місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини) та зареєстрував місце проживання дитини за адресою своєї реєстрації. Комунальний заклад загальної середньої освіти «Ліцей №5 Хмельницької міської ради» розташований по вул. Староміська, 2 у м. Хмельницькому, на значній відстані від фактичного місця проживання [ADDRESS] . З відповіді на адвокатський запит від 11.09.2024 року №01-42/499 що надана комунальним закладом загальної середньої освіти «Ліцей №5 Хмельницької міської ради» вбачається, що 29.08.2024 року бабуся [PERSON] отримала підручники та розклад занять. 02.09.2024 року [PERSON] привела ученицю [PERSON] на перший урок «Перемагає той, хто пам`ятає», де дівчинку класний керівник познайомила з учнівським колективом, дівчинка залишилась в ліцеї до завершення навчальних занять, після яких забрала її бабуся [PERSON] . Щодня від 02.09.2024 року і по 11.10.2024 року ученицю зранку доправляє вчасно до навчального закладу і забирає після завершення освітнього процесу, цікавиться потребами дівчинки у класного керівника і забезпечує їх, зокрема, закупівлею друкованих зошитів з англійської мови та інформатики, бабуся дівчинки [PERSON] . Зі слів класного керівника [PERSON] батько учениці [PERSON] на заняття не приводив і не забирав, успіхами дівчинки не цікавився, батьківські збори не відвідував, з батьківського чату учнів 5-В класу у додатку Viber видалився. З характеристики учениці [PERSON] з ліцею №5 , класний керівник закладу повідомила, що на перших батьківських зборах класу 27.08.2024 року була присутня бабуся [PERSON] [PERSON] (по лінії батька). З її слів класний керівник дізналась, що [PERSON] перевели без її відома, з іншого навчального закладу до ліцею, оскільки батько проживає в мікрорайоні, який закріплений за ліцеєм. 29.08.2024 року [PERSON] разом з бабусею [PERSON] прийшли до школи, адже тільки в цей день дізнались, до якого навчального закладу перевели дівчинку. Вони отримали підручники та розклад занять. Шкільним життям [PERSON] цікавиться її бабуся [PERSON] . Вона активно бере участь у навчальному процесі: щодня приводить [PERSON] до ліцею, забирає після уроків, цікавиться поведінкою та адаптацією, успішністю [PERSON] . Реєстрація в електронному журналі також була виконана на бабусині дані. [PERSON] активно співпрацює з педагогічним колективом. Батько [PERSON] , [PERSON] жодного разу не приходив до школи, не телефонував і не виявляв інтересу до шкільного життя доньки. В матеріалах особової справи міститься особиста заява [PERSON] від 14.08.2024 року, довідка [PERSON] про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду від 12.07.2023 року, яку надав [PERSON] . Натомість [PERSON] надала до ліцею № 5 медичну довідку [PERSON] від 01.07.2024 року та карту щеплень. 3.Дитина постійно проживає разом зі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її повному утриманні. Батько в житті дитини не з`являється, матеріальним станом дівчинки не цікавиться, на зв`язок не виходить. [PERSON] не виконував свого батьківського обов`язку зі сплати аліментів, постійно допускав заборгованість і наразі теж не надає коштів на забезпечення першочергових потреб дитини. Державним виконавцем вжито заходів примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів, накладено арешти на всі рахунки [PERSON] . Борг по аліментах не сплачено, наразі становить більше 45 000 грн. Ухвалою слідчого судді від 17.12.2024 року у справі №686/33112/24 зобов`язано внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за заявою [PERSON] від 27.11.2024 року, зареєстрованої в ЄО ХРУП ГУНП в Хмельницькій області за №23681 щодо відомостей про ухилення від сплати аліментів. Витяг з ЄРДР додаю. З відповіді з поліції №72793-2025 від 01.05.2025 року, вбачається, що місцезнаходження [PERSON] не вдалось встановити. Крім того, спостерігались недобросовісні дії відповідача щодо відібрання аліментних платежів, які стягнуто державним виконавцем примусово. 30.07.2024 року [PERSON] звертався до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом про оскарження дій державного виконавця щодо безпідставного, на його думку стягнення з нього аліментів на утримання доньки на користь її покійної матері (справа №686/20846/24). 12.09.2024 року [PERSON] звертався до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (справа 686/13999/16-ц, провадження 6/686/524/24). 31.10.2024 року представник [PERSON] звертався до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (справа 686/13999/16-ц, провадження 6/686/612/24). 20.11.2024 року представник [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про заміну сторони та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (справа 686/13999/16-ц, 6/686/646/24). Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.01.2025 року у справі №686/13999/16-ц відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про заміну сторони та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Судом встановлено, що «бабуся дівчинки дійсно фактично здійснює опіку над нею впродовж тривалого часу і дотепер, про що свідчить інформація з навчального і медичного закладів, які відвідує дитина, спільного фактичного місця проживання бабусі та дитини». Серед матеріалів виконавчого провадження №51957028 (про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] ), які містяться в АСВП, є повідомлення командира в/ч [NUMBER] №2889/2024 від 31.07.2024 року, з якого вбачається, що [PERSON] самовільно залишив військову частину у липні 2024 року, місце його перебування не відоме. В липні 2024 року [PERSON] самовільно залишив військову частину, 29.07.2024 року оформив пенсію [PERSON] по втраті годувальника, зняв арешт з рахунку, змінив місце реєстрації [PERSON] з [ADDRESS] на свою адресу проживання - [ADDRESS] . [PERSON] 14.08.2024 року написав заяву до комунального закладу загальної середньої освіти «Гімназія №30 Хмельницької міської ради» (СЗОШ I-III ступенів №7 м. Хмельницького) та перевів дитину в ліцей №5, не повідомивши про це ні її, ні саму дитину, навчанням дитини не цікавиться, в заклад не водить, потребами в навчанні дитини не цікавиться. Лише з відповіді на адвокатський запит, [PERSON] дізналась, в який навчальний заклад перевів дитину [PERSON] . Такі дії [PERSON] вчиняє умисно, аби отримати звільнення з військової служби, привласнити собі стягнуті державним виконавцем аліменти та пенсію. Жодних коштів на задоволення першочергових потреб дитини [PERSON] не надає. Вказаними діями [PERSON] заподіяв своїй доньці моральної шкоди. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2025 року, визначено суддю - Хараджу Н.В. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27.05.2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.01.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті Позивач та її представник у судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, не подав відзиву на позовну заяву, клопотання про проведення судового засідання без його участі не надходило та не повідомив суд про причину неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а саме рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та конвертом із судовому повісткою, який повернуто до суду з відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», що є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17). У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Оскільки відповідач відзив на позовну заяву не подав, позивач та представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 серпня 2013 року донька [PERSON] [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] . Від цього шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини перебували у шлюбі до 2016 року та проживали однією сім`єю разом із дитиною за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.11.2016 року у справі № 686/14007/16-ц шлюб між ними розірвано. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.08.2016 року у справі № 686/13999/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист перебуває на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.10.2018 року у справі № 686/4776/18 з [PERSON] стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] . [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . 06.12.2022 року донька [PERSON] [PERSON] була прооперована у нейрохірургічному відділенні Хмельницької обласної лікарні з приводу патологічного перелому хребця, під час операції встановлено металоконструкцію з гвинтами. Після операції [PERSON] було діагностовано вторинне злоякісне новоутворення кісток та кісткового мозку (аденокарциному), а також злоякісне новоутворення привушної слинної залози. У 2023 році стан здоров`я [PERSON] значно погіршився. Внаслідок об`ємного утворення лівої привушної залози відбулося вторинне метастатичне ураження печінки та кісток, виникли патологічні переломи тіл хребців, ребер та грудини, а також жовчнокам`яна хвороба (конкремент жовчного міхура). У зв`язку з тяжким станом здоров`я [PERSON] не могла самостійно пересуватися, тому [PERSON] здійснювала щоденний догляд за донькою та за своєю внучкою.. Мати [PERSON] [PERSON] померла [INFO] . Після смерті доньки [PERSON] [PERSON] повністю забезпечує потреби своєї малолітньої внучки [PERSON] , утримує її, піклується про її навчання, сприяє здобуттю загальної середньої освіти та прагне, щоб внучка була всебічно розвиненою відповідно до свого віку. Батько [PERSON] повністю самоусунувся від виховання та утримання дитини [PERSON] Позивачка звернулася до Хмельницького міськрайонного суду з позовом у власних інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про: позбавлення батьківських прав, призначення опікуна, визначення місця проживання дитини з бабусею. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2025 року у справі № 686/23679/24 ухвалено позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] та визначити місце її проживання за позивачем. Рішення вступило в законну силу 04.02.2025 року і було повністю виконане. Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.02.2025 року № 216 її внучці, малолітній [PERSON] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та призначено [PERSON] її опікуном. 22.04.2025 року шляхом подачі системою «Електронний суд» від представника [PERSON] , адвоката Морозова В.Ю. надійшла апеляційна скарга на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.01.2025 року. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 25.04.2025 року у справі №686/23679/24 поновлено процесуальний строк для подачі апеляційної скарги, зупинено дію Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2025 у справі № 686/23679/24. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 23.06.2025 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2025 року у справі № 686/23679/24 скасовано, у задоволені позову відмовлено. Постановою Верховного суду від 22.10.2025 року постанову Хмельницького апеляційного суду від 23.06.2025 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 23.12.2025 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2025 року у справі № 686/23679/24 залишено без змін. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.12.2025 року у справі № 686/34379/24 позовні вимогу [PERSON] , задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , в інтересах котрої діє її бабуся [PERSON] , грошові кошти в сумі 41101, 37 грн. Розглядаючи підстави заявленого позову про відшкодування моральної шкоди у сумі 120 000 грн., суд виходить із такого. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини. В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19.10.2023 року (заява № 35481/20 «Терещенко проти України»), в якому Суд констатував порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема що ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини. Матеріали не містили відомостей про те, що особиста зустріч батька з дитиною становила ризик для добробуту чи безпеки дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 СК України). Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства. Той із батьків, який проживає окремо від своєї дитини, має право на особисте спілкування з нею, а інший не повинен перешкоджати у цьому, якщо тільки таке спілкування не супроводжується фізичним чи психічним насильством та/або буде доведено його негативний вплив на розвиток дитини (див. постанови Верховного Суду: від 05.10.2022 року у справі № 196/1202/19, від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22, від 09 жовтня 2024 року у справі № 753/7011/23). Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (див. рішення у справі Странд Лоббен та інші проти Норвегії, № 37283/13, 30 листопада 2017 року; рішення у справі Хаддад проти Іспанії, № 16572/17, 18.06.2019 року). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду № 569/18837/19; 753/15487/18. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, для відшкодування моральної шкоди необхідна наявність чотирьох складових: протиправна поведінка, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, а також вина особи, яка її завдала (у випадках, коли вона є обов`язковою). При визначенні компенсації моральної шкоди не можливо її обчислити конкретно за допомогою будь-якої грошової шкали чи порівняння до іншого майнового еквіваленту. Позивач як на підстави для відшкодування завданої моральної шкоди посилається на три види правопорушень, вчинених [PERSON] щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно першої підстави, яка на думку позивача полягала у недоотриманні пенсії у зв`язку з втратою годувальника на малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , то дійсно рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.12.2025 року у справі № 686/34379/24 позовні вимоги [PERSON] , задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , в інтересах котрої діє її бабуся [PERSON] грошові кошти в сумі 41101, 37 грн., судом встановлено, що дійсно [PERSON] заподіяв малолітній [PERSON] матеріальну шкоду, яка виразилася у недоотриманні дитиною від батька її власної пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Проте рішенням суду вказане порушене право було відновлене, та стягнуто з [PERSON] не тільки недоотриману пенсію в сумі 39233,48 грн, але й інфляційні втрати. При цьому матеріали справ не містять доказів, що у зв`язку з недотриманням вказаних коштів погіршилася якість життя дитини, у зв`язку з чим вона отримала моральні страждання. Навпаки матеріали справи мають докази, зокрема з навчальних закладів, що дівчинка завжди охайна та доглянута, завжди має необхідне навчальне приладдя. За характеристикою з місця проживання бабуся забезпечує першочергові потреби онуки у харчуванні, лікуванні, одязі, взутті відповідно до сезону, у квартирі дотримано санітарно-гігієнічні норми, для [PERSON] облаштовано окрему кімнату. Щодо другої підстави, яка на думку позивача полягала у самоусуненні батька від виховання дитини та її утримання, то дійсно вказані обставини знайшли своє підтвердження згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2025 року у справі № 686/23679/24, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 23.12.2025 року, за яким [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо доньки [PERSON] та визначено місце її проживання за позивачем [PERSON] . Проте згідно позову та наданих документів з часу розірвання шлюбу між батьками дитини, [PERSON] [INFO] постійно проживала разом своєю рідною бабусею та матір`ю, а після смерті матері у 2024 року, з бабусею. З 2014 року батько самоусунувся від виховання та утримання дитини. У матеріалах справи міститься висновок фахівця за результатами проведеного психологічного дослідження, відповідно до якого дитина [PERSON] не сприймає біологічного батька як свого батька та ставиться до нього негативно. Згідно з наведеним висновком, психічний стан дитини у разі потенційних зустрічей із біологічним батьком характеризується підвищеною тривожністю, зніяковілістю, недовірою та страхом. У зв`язку з цим дитина не виявляє бажання спілкуватися зі своїм біологічним батьком, [PERSON] . Таким чином, доказів того, що дитина отримала моральні страждання у зв`язку з відсутністю батьківського піклування, виховання чи утримання дитини, матеріали справи не містять. Отже вказані обставини, зазначені в позові, не може розглядатися судом як підстава для відшкодування моральної шкоди, в контексті ст. 23 ЦК України. Щодо третьої підстави, яка на думку позивача полягала у переведенні батьком дитини [PERSON] без її згоди та врахування її думки до іншого навчального закладу, то суд зауважує наступне. Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. При цьому суд встановив, що [PERSON] з 01.09.2020 року по 31.05.2023 року навчалась у Богдановецькій гімназії Хмельницької міської ради. З вересня 2023 року [PERSON] почала навчатись у Спеціалізованій загальноосвітній школі I-III ступенів № 7 м. Хмельницького. Довідкою з навчального закладу №80/01-45 від 15.02.2024 року підтверджено, що [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Я брала активну участь у житті дитини, відвідувала батьківські збори, спілкувалася з класним керівником, учителями. Дівчинка завжди була охайна та доглянута. 14 серпня 2024 року [PERSON] стало відомо, що батько дитини [PERSON] забрав документи [PERSON] з Спеціалізованої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 7 м. Хмельницького. З відповіді Хмельницького міського центру соціальних служб №412/01-23 від 27.09.2024 року вбачається, що під час консультацій малолітня [PERSON] повідомила, що тата вона практично не знає, декілька раз спілкувалась по відеозв`язку і 2 рази бачила особисто, і, що зараз вона не знає, де тато, також дівчинка сказала, що ображається на тата, так як він перевів її в іншу школу, не запитавши та не розповів їй про це. Згідно відповіді Департаменту освіти та науки Хмельницької обласної державної адміністрації №2955-31/2024 від 29.08.2024 року на адвокатський запит Павловську Діану відраховано з комунального закладу загальної середньої освіти «Гімназія №30 Хмельницької міської ради» (СЗОШ I-III ступенів №7 м.Хмельницького) на підставі заяви батька [PERSON] (від 14.08.2024 року) і довідки комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №5 Хмельницької міської ради» (від 13.08.2024 року №01-42/401). [PERSON] зарахована до комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №5 Хмельницької міської ради» (від 13.08.2024 року №01-42/401). Із наданих департаментом документів, вбачається, що [PERSON] в заяві на ім`я директора СЗОШ №7 м. Хмельницького Смертюк А.В. повідомив відомості про зміну місця проживання [PERSON] . [PERSON] 05.08.2024 року змінив місце реєстрації [PERSON] без згоди дитини в порушення вимог ч.2 ст.160 СК України (місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини) та зареєстрував місце проживання дитини за адресою своєї реєстрації. Комунальний заклад загальної середньої освіти «Ліцей №5 Хмельницької міської ради» розташований по вул. Староміська, 2 у м. Хмельницькому, на значній відстані від фактичного місця проживання [ADDRESS] . У матеріалах справи міститься висновок фахівця за результатами проведеного психологічного дослідження, відповідно до якого дитина [PERSON] зазначила, що батько зробив багато поганого щодо неї, зробив їй больно, оскільки без її відома взяв і перевів її до іншої шкоди. Вони через адвоката з бабусею шукали школу, в яку він її перевів. В тій школі їй було важко, вона не змогла знайти друзів. Туди треба було їздити аж на другий кінець міста, а попередня школа знаходиться поруч, їй краще ходити до цієї школи. В неї була депресія, вона дуже боялася, було дуже страшно,бо не знала, як до неї поставляться в новій школі. Суд оцінює наведений висновок у сукупності з іншими доказами та обставинами справи, враховуючи, що висновок складено на підставі безпосереднього спілкування з дитиною. Таким чином неправомірні дії батька, пов`язані із порушенням прав дитини, які передбачені ст. 171 СК України, перебували у прямому причинно-наслідковому зв`язку із спричиненими цими діями моральними стражданнями дитини, що є підставою для відшкодування моральної шкоди в контексті ст. 23 ЦК України. Щодо визначення розміру відшкодування суд виходить із матеріального становища сторін, яке встановлено під час судового розгляду. Позивач вказала, що наскільки їй відомо, відповідач наразі не працює, інших доходів чи заробітку, а належним йому майном є 1/4 частка квартири. З одного боку, відсутність підтвердженого доходу ускладнює сплату, з іншого наявність майна дає можливість оцінити часткову платоспроможність. Інших доказів матеріального становища відповідача судом не отримано. Враховуючи це, суд вважає за доцільне задовольнити позов частково про відшкодування моральної шкоди у межах 20 000 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial