Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

У грудні 2025 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 08.08.2019 між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито рахунок та встановлено змінюваний кредитний ліміт. Відповідач скориставшись кредитними коштами належним чином умови кредитного договору не виконав, що призвело до утворення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 11150,75 грн, які разом з судовим збором позивачем заявлено до стягнення. Ухвалою Шевченківський районний суд м. Харкова від 16.12.2025 відкрив провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Представник позивача подав заяву згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, позов задовільнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, однак він в судове засідання не з`явився, причини не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. За таких обставин судом, згідно ч. 2 ст. 247, ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріали справи свідчать, що 08.08.2019 між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг (далі за текстом Договір) в шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг. Даною Анкетою-заявою, яка містить паспортні дані відповідача, передбачено, що вона разом з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал банк», тарифами складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до підписаної анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг відповідач просив Банк відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку відповідно до умов Договору та умов даної заяви. За умовами заяви відповідач беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір кредитного ліміту. Згідно наявної в матеріалах довідки відповідачу було відкрито рахунок [NUMBER] тип: чорна картка та видано банківську картку: [NUMBER] . Як свідчить довідка про розмір встановленого ліміту відповідачу було встановлено у 1000,00 грн. 08.08.2019, а потім він був неодноразово збільшений до 15000,00 грн. та неодноразово зменшений в останнє до 10600,00 грн. Тарифами до чорної картки визначено пільговий період у 62 дні із ставкою 0,00001% річних, у разі непогашення кредиту у пільговий період передбачено відсоткову ставку у 3,1% на місяць та встановлено збільшену відсоткову ставку у 6,2% на місяць, яка нараховується у разі простроченої заборгованості. Погашення кредиту визначено щомісячно у розмірі 4% від заборгованості, але не менше 100 грн. та не більше суми заборгованості. Строк кредитування не встановлювався. За даними виписки про рух коштів від 21.10.2025 по рахунку [NUMBER] до картки: [NUMBER] на рахунку було встановлено кредитний ліміт у сумі 1000,00 грн., а потім 15.12.2019 він був збільшений до 4000,00 грн., крім того, 04.02.2020 він був збільшений до 8000,00 грн., та 16.12.2021 збільшений до 15000,00 грн., та неодноразово був зменшений, а саме: 25.02.2022 до 13859,00 грн. в останнє 08.11.2023 до 10600,00 грн. З 08.08.2019 по 21.10.2025 за вказаним рахунком відповідачем систематично здійснювалися операції по його поповненню та списанню коштів. У цей період з рахунка відповідачем систематично здійснено платежі, незважаючи на відсутність на ньому коштів в сумі відповідного платежу. Ці суми відповідач отримував за рахунок кредитного ліміту. Виписка за рахунком, тарифи і розрахунок заборгованості за кредитом узгоджуються в сумах заборгованості за кредитними коштами та нарахованими відсотками всього на суму 11150,75 грн. Судом не можуть бути прийняті в якості погоджених умов Договору Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів монобанк, адже останні затверджено 24.11.2021 і набули чинності 27.11.2021 вже після укладення Договору і даних, що відповідач погодився з даними умовами матеріали справи не містять. Паспорт споживчого кредиту також не може бути прийнято в якості погодження умов кредитування, адже інформація в ньому носить ознайомчий характер, позаяк в паспорті зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Законом України «Про споживче кредитування» у п. 1-1 ст. 1 визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживчий кредит визначено п. 11 названого закону, як грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор, згідно частини 2 статті 530 ЦК України, має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Враховуючи, що стаття 530 ЦК України не визначає форму вимоги звернення позивача до суду позов є також формою вимоги про виконання зобов`язання відповідачем. Таке правозастосування відповідає висновкам Верховного суду, викладеним у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Отже, поданням позову АТ «Універсал банк» пред`явив вимогу про сплату кредитних коштів і нарахованих відсотків кінцевий строк сплати яких сторонами Договору не встановлювався. Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даній справі суд виходить з того, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (висновок Верховного суду, викладений в постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21). Враховуючи викладені обставини, які відповідачем не заперечувалися й не спростовано, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду у сумі 3028 грн. слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved