Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ,аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання цієї заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] ; встановити факт самостійного виховання та утримання його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , без участі її матері [PERSON] ; надати йому дозвіл на реєстрацію місця проживання його доньки [PERSON] , [INFO] , разом з ним. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що зжовтня 2017 року він перебував з відповідачкою у шлюбних відносинах, від яких у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час мешкає разом з ним. Сумісне життя з відповідачкою у нього не склалося, оскільки по своїх характерах і світогляді вони протилежні люди, у них відсутнє взаєморозуміння в сім`ї, постійні сварки побутового характеру, відповідачка не веде домашнього господарства, не займається доглядом дитини, тому між ними давно втрачені почуття любові і взаємоповаги один до одного. З лютого 2024 року сторони мешкають окремо та не ведуть спільного сімейного господарства, кожен окремо будує своє особисте життя, відповідачка зараз мешкає зі своєю мамою. Приблизно в лютому 2024 року [PERSON] зателефонувала йому та запропонувала забрати доньку до себе, мотивуючи тим, що вона втомилася та не має можливості доглядати за дитиною. На наступний день він забрав доньку до тимчасового помешкання в квартиру свого товариша по [ADDRESS] , тому що в його квартирі по [ADDRESS] йде ремонт. Вести йому домашнє господарство, доглядати та виховувати доньку допомагає старша сестра його доньки, [PERSON] , якій на даний час виповнилося 16 років. На теперішній час донька є ученицею 1 класу Комунального закладу Ліцею №5 Покровської міської ради. Відповідачка не піклується про свою доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з ними взагалі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Він ніколи не перешкоджав відповідачці бачитися з донькою, але сама відповідачка за останні рік навіть жодного разу не телефонувала донці, щоб дізнатися про її життя. Він є фізичною особою-підприємцем, тобто офіційно працевлаштований, має постійний заробіток та може в повній мірі забезпечити свою доньку всім необхідним для всебічного повного її розвитку, матеріального забезпечення. Встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини відповідатиме інтересам дитини та буде направлено на захист прав доньки, яка фактично залишилася без піклування з боку матері та виховується тільки батьком. Виходячи з того, що відповідачка навмисно ухиляється від обов`язків по вихованню та утриманню своєї доньки, не виявляє інтересу до її життя та здоров`я, не надає матеріальну допомогу на її утримання, хоча єпрацездатною особою, стягнення по виконавчим документам з неї не здійснюється, вона зобов`язана та має можливість сплачувати аліменти на утримання їхньої доньки, але не виконує своїх передбачених законом обов`язків по утриманню доньки, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги, які уточнив, підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити. Просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ,аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання цієї заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] ; встановити факт самостійного виховання та утримання ним його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , без участі її матері [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивача визнала та просить їх задовольнити. В судове засідання представник третьої особи не з`явилась, надала клопотання, в якому просить розглянути справу за відсутності їх представника. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.7). Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П. і зареєстрованого в реєстрі за №1085, [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Загальна площа 59.2 кв. м (а.с.6). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №167791658 від 23.05.2019 року, сформованого приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П., [PERSON] на праві приватної власності належить 3-х кімнатна квартира загальною площею 59.2 кв. м за адресою [ADDRESS] (а.с.3). Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] є фізичною особою-підприємцем (а.с.4). Згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку №1704093400382 від 29.11.2017 року, [PERSON] є платником податків. Вид господарської діяльності ремонт комп`ютерів і периферійного устаткування (а.с.5). Факт того, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] ,дійсно проживає разом зі своїм батьком [PERSON] також підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що сторони разом проживали в цивільному шлюбі, у них є донька [PERSON] . Вже більше року сторони не проживають разом, донька залишилася проживати з батьком. Мати її не виховує і не утримує, матеріально не забезпечує. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що сторони по справі знає, жили вони разом. На даний час [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] , мати не займається дитиною, він підвозить батька та дитину до школи. Сторони разом не живуть більше року. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 15 Сімейного Кодексу України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини готувати її до самостійного життя та праці. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-Х]1 від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу №7 абз. 2 Декларації прав дитини,прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч, ч, 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 291 ЦК України фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я має право на сім`ю. Фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сією, крім випадків, встановлених законом. Ніхто не має права втручатися у сімейне життя фізичної особи, крім випадків передбачених Конституцією України. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Також, суд вважає, що в інтересах дитини необхідно в судовому порядку вирішити питання про стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.09.2024р. у справі №201/5972/22 про встановлення факту самостійного виховання дитини дійшла до наступних правових висновків. П.83. У справі, яка розглядається, наявний спір про право - зокрема, спір щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від участі у вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування (ч. 4, 5 ст. 19 СК Украйни). П.87. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини,то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. П.90. Заява про встановлення факту що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі одного з батьків у вихованні й утриманні дитини. З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них у тому числі від обов`язків виховання дитини, то питання, заявлене [PERSON] у цій справі, не може з`ясовуватись безвідносно до дій другого з батьків та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини за загальним правилом у позовному провадженні. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають - значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи, що відповідач має працездатний вік, не має на утриманні непрацездатних та неповнолітніх осіб, стягнення по виконавчим документам з неї не здійснюється, суд вважає, що вона в змозі сплачувати аліменти, а тому виходячи з принципу справедливості та розумності, вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу) щомісячно. При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд виходить із встановлених під час судового засідання розміру потреб дитини та відсутність об`єктивних даних про неможливість відповідача з поважних причин забезпечити такі потреби. Вирішуючи спір, суд керується пріоритетом інтересів дитини та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу). Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч. 1 ст. 430 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитинизадовольнити повністю. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved