Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Товариство зобмеженою відповідальністю"Фінансова компанія "ЕЙС" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 28.08.2024 ТОВ «Оптимальні кредити» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії №LМ801809958, згідно умов якого позичальникові надано кредит на суму 5100,00 грн., зі сплатою процентів та інших платежів, визначених умовами договору. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора NJDF-7982. Відповідно до умов договору факторингу №ОК-ТП/6 від 30.10.2024 між ТОВ «Оптимальні Кредити» та ТзОВ «Таліон Плюс» право вимоги за договором №LМ801809958 від 28.08.2024 перейшло до ТзОВ «Таліон Плюс». 28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір Факторингу №28/0525-01 згідно якого право вимоги до відповідача за договором №LМ801809958 перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». 16.07.2025 між ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЕЙС» укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, згідно умов якого право вимоги за кредитним договором №LМ801809958 від 28.08.2024 перейшло до позивача. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЕЙС», ні на рахунки попередніх кредиторів. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №LМ801809958 від 28.08.2024 у розмірі 12699,00 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000, 00 грн. В судове засідання представник позивача Товариства зобмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволеною з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 28.08.2024 ТОВ «Оптимальні кредити» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії №LМ801809958 у формі електронного документа з використанням електронного підпису NJDF. Відповідач зареєструвався на сайті кредитодавця та отримав доступ до Особистого кабінету, у процесі реєстрації він пройшов процедуру ідентифікації та верифікації, дотримуючись підказок відповідного сайту Кредитодавця. Після цього Відповідач ознайомився з чинною редакцією Правил надання коштів у позику, заповнив свої персональні ідентифікаційні дані, визначені як обов`язкові, та вказав суму коштів, яку бажає отримати. Договір підписано електронним підписом позичальника, витворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.2.1 сума ліміту кредитної лінії складає 5100,00 грн. Згідно п.2.5 кредит надається з метою задоволення поточних споживчих потреб позичальника . Згідно паспорту споживчого кредиту сторонами договору визначено тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, відсоткова ставка та інша додаткова інформація. Паспорт споживчого кредиту підписано за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора 7982. Про успішне перерахування 28.08.2024 грошових коштів на картку відповідача № [NUMBER] в розмірі 5100,00 грн. свідчить копія платіжного доручення №80049а51-7с00-45еb-91b7-ad1a79f480c4 dsl 28.08.2024. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №LМ801809958 від 28.08.2024 загальна сума заборгованості становить 15249,00 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Ейс» за кредитним договором №LМ801809958 від 28.08.2024 в розмірі 15249.00 грн., з яких: 5100,00 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 7599,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 2550.00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить 12699,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином сторони узгодили розмір позик, грошову одиницю, в якій надано позики, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім цього судом витребувано, за клопотанням представника позивача з АТ «А- Банк" інформацію, а саме письмові докази, які становлять банківську таємницю. 05.01.2026 на адресу суду надійшов лист відповідь у якому вказано про те, що карта № [NUMBER] емітована на громадянина [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) , також додано довідки про рух коштів з 28.08.2024 по 02.09.2024. Також зазначено інші активні картки клієнта: 4323347330891125,4323347360612466, 4323347381895371. Фінансовий номер на який відправлялася інформація +380979603509, також повідомлено, що номер [NUMBER] знаходився в даних клієнта. Надано платіжну інформацію у сумі 5100 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріали справи містять копії договорів факторингів: №ОК-ТП/6 від 30.10.2024 між ТОВ «Оптимальні Кредити» та ТзОВ «Таліон Плюс» відповідно до якого право вимоги за договором №LМ801809958 від 28.08.2024 перейшло до ТзОВ «Таліон Плюс». 28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» №28/0525-01 згідно якого право вимоги до відповідача за договором №LМ801809958 перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». 16.07.2025 між ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЕЙС» № 16/07/25-Е, згідно умов якого право вимоги за кредитним договором №LМ801809958 від 28.08.2024 перейшло до позивача. Вказані договори факторингу є чинними, оскільки їх дійсність ніким не оспорено. Таким чином, ТзОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] , за кредитним договором №LМ801809958 від 28.08.2024 на загальну суму 12699,00 грн, а тому, позов ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір в розмірі 2422,40 грн. У відповідності до вимог ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витратна правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом,та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат направничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ЄСПЛ у рішенні від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, а у рішенні від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» звернув увагу на те, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши матеріали справи в сукупності із наданими представником позивача доказами, а саме: копію Довіреності від 11.08.2025, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №7073/10 від 10.10.2018, Акту прийому-передачі наданих послуг ( даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги) №20/08/25-01 від 20.08.2025, Додаткової угоди №25771229258 до Договору про налання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, Додатку 31 до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, суд приходить до висновку, що позивач дійсно поніс витрати на правову допомогу в сумі 7000,00 грн., розмір яких є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, у зв`язку з чим відповідне клопотання підлягає задоволенню. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесенні останнім судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень. На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 551, 599, 611, 612, 625, 629, 1046 - 1050 Цивільного кодексу України

Outcome: approved