Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 06 серпня 1993 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка повідомила, що з перших днів подружнього життя у них із відповідачем була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки зіпсувались, хоча подружжя неодноразово намагалось зберегти сім`ю. Позивачка вказала, що зберегти сім`ю не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин з 20.05.2025. Також позивачка зазначила, що з відповідачем не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з подружжя та інтересам сина. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивачки із вимогою про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачка просила поновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 02.02.2026 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої вирішено провести у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. У строк, визначений судом ухвалою суду від 02.02.2026, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання, крім поданих позивачкою разом із позовною заявою, від учасників справи на адресу суду не надходили. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У свою чергу відповідач не заперечував щодо розірвання шлюбу та надав суду заяву про визнання ним позовних вимог. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачем позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 06.08.1993 Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 06.08.1993, актовий запис № 29. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 5) Судом встановлено, що позивачка з відповідачем від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. (а.с. 8) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом. Судом у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладене суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , тим самим задовольнивши визнаний відповідачем позов. Згідно із ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1 311, 20 гривень, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 27.01.2026. (а.с. 9) Судові витрати понесені позивачкою суд вважає за можливе залишити за нею, враховуючи її клопотання викладене у позовній заяві. Доказів понесення інших судових витрат, зокрема відповідачем, суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved