Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , представник позивачів, адвокат Статіва Олена Володимирівна, до [PERSON] про припинення права спільної власності на частку та визнання права власності на одиницю, яку було уточнено заявою від 22.12.2025. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла гр. [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась в тому числі і з житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Так, спадкоємцями майна [PERSON] є її син [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 серпня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 644 (спадкова справа №139/2003) спадкоємцями майна гр. [PERSON] є її: дочка [PERSON] на 1/4 частку, сини [PERSON] на 1/4 частку, [PERSON] на 1/4 частку, [PERSON] на 1/4 частку. Все домоволодіння складається з таких об`єктів: Літера «А-1» житловий будинок (загальна площа 76,8 кв.м., житлова 47,1 кв.м.); Літера «Б» літня кухня; Літера «В», гараж; Літера «Д» сарай; Літера «Г» омшаник; Літера «Е» сарай; Літера «Ж» погріб; Літера «З» душ; Літера «И» сарай; Літера «К» вбиральня; №1 ворота з хвірткою; №2 хвіртка. Належність майна сторонам на праві спільної часткової власності обмежує їх права, щодо прийняття самостійних рішень, щодо належної кожному частки, як-то продати, провести перебудову, облаштувати нову систему опалення так як ці дії вимагають отримання згоди іншого співвласника майна. Також в країні триває війна і держава гарантувала кожному громадянину України компенсацію на випадок руйнації житла внаслідок військових дій, але для отримання такої компенсації потрібно звернення усіх співвласників і наявність зареєстрованого права в державному реєстрі. Позивачі користуються належними їм частками спільно, несуть витрати на утримання майна та його ремонт. Відповідачка є громадянкою рф, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, у якому зазначено, що вона має зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території Криму. Законодавчо встановлені обмеження, щодо розпорядження майном, яке належить громадянам рф та обмежені нотаріальні дії стороною яких є громадяни рф, відповідно внаслідок того, що один зі співвласників, який фактично не утримує майно самоусунувся інші співвласники обмежені у своєму праві розпоряджатися своїм майном. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна від 18 вересня 2025 року за адресою [ADDRESS] належне позивачам майно може бути поділено за типом майна житловий будинок, не проводячи будівельних робіт. Домоволодіння може бути розподіллено з виділом частки позивачів в одиницю, до складу якого входять фактично використовувані об`єкти нерухомості: житловий будинок літера «А-1» загальною площею 49.9 м.кв., житловою площею 35.7 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами. Отже, до складу новоутвореного об`єкту нерухомого майна входить житловий будинок А-1, що складається з кімнат 1 - площею 4.1 м.кв., 2 - площею 10.1 м.кв., 3 - площею 15.4 м.кв., 4 - площею 20.3 м.кв. та господарських будівель та споруд -літня кухня літера Б, гараж літера В, сарай Д, И, погріб Ж, душ Ж, ворота з хвірткою №1. Закон не містить заборони, щодо виділу в одне домоволодіння часток двох/трьох співвласників, що фактично користуються за згодою окремими приміщеннями, які за технічної можливості можуть бути відокремлені в окремий об`єкт нерухомого майна. Так, у власності відповідача залишається частка будинку, яка складає 29.7 м.кв. загальної площі та 11.4 м.кв. житлової площі. Будинок має чотирьох співвласників, троє з них бажають, щоб належна їм частка була окремим домоволодінням, щоб в подальшому реалізація їх прав не залежала від волі та бажання відповідача. Станом на зараз без особистої заяви відповідача позивачі не можуть переобладнати будинок, провести нові комунікації, приватизувати земельну ділянку, у випадку руйнування будинку не зможуть реалізувати своє право на отримання житлового сертифікату, а з огляду на те, що відповідачка є громадянкою росії, вони взагалі не будуть мати права на компенсацію від держави, так як чинні нормативні документи читко встановлюють, що компенсація за зруйноване/пошкоджене житло не виплачується громадянам росії. Права відповідачки на житло в наслідок виділу частки позивачів не будуть порушені, так як, у власності відповідача залишається частка будинку, яка фактично складає окреме житлове приміщення у розумінні ст.50 ЖК України. На плані житлового будинку, який міститься в технічному паспорті та висновку щодо технічної можливості поділу, частка, що належить відповідачці заштрихована і з плану вбачається, що частка має окремий вихід, опалення. Відповідно до внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень житлового будинку, експертом зазначені приміщення з площами та їх призначенням. Частина будинку -1, яку просять виділити позивачі складається з тамбуру -1, кухні -2, вітальні -3, житлової кімнати - 4 загальною площею 49.9 кв.м. Частина будинку 2, що залишається відповідачці складається з коридору 1, кухні -2, житлової кімнати -3 Таким чином, частка що залишається у власності відповідачки відповідає законодавчо встановленим нормам жилої площі в України, яка відповідно до ст.47 ЖК України становить 13.65 кв.м./особу. У зв`язку з чим, просить суд припинити право спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається з Літера «А-1» житловий будинок (загальна площа 76,8 кв.м., житлова 47,1 кв.м.); Літера «Б» літня кухня; Літера «В», гараж; Літера «Д» сарай; Літера «Г» омшаник; Літера «Е» сарай; Літера «Ж» погріб; Літера «З» душ; Літера «И» сарай; Літера «К» вбиральня; №1 ворота з хвірткою; №2 хвіртка. Визнати право власності на ціле домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 49.9 м.кв., житловою 35.7 м.кв., до складу якого входять кімната 1 - площею 4.1 м.кв., 2 - площею 10.1 м.кв., 3 - площею 15.4 м.кв., 4 - площею 20.3 м.кв. з господарськими будівлями та спорудами - літня кухня літера Б, гараж літера В, сарай Д, И, погріб Ж, душ З, ворота з хвірткою №1 в рівних частках за [PERSON] , [INFO] , (паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області 07 травня 2001 року, РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації [ADDRESS] ), [PERSON] , [INFO] , (паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області 11 червня 1999 року, РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації [ADDRESS] ), [PERSON] , [INFO] , (паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області 23 липня 2001 року, РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації [ADDRESS] ). Визнати за [PERSON] , [INFO] , громадянкою російської федерації, що зареєстрована за адресою [ADDRESS] , право власності на ціле домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 26.9 м.кв., житловою 11.4 м.кв., до складу якого входять кімната 1 - площею 6 м.кв., 2 - площею 9.5 м.кв., 3 - площею 11.4 м.кв., з господарськими будівлями та спорудами омшаник літера «Г», сарай літера «Е», вбиральня літера «К», №2 хвіртка. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб слухання справи в судовому засіданні участі не приймали. Від представника надійшла заява, в якій просила розглядати справу без її участі та участі позивачів, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти прийняття у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, шляхом публікації оголошень про виклик до суду на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в судовому засіданні участі не приймала, про причини неявки суду не повідомила, однак з цієї дати відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та спосіб судового розгляду справи. Відзиву стосовно заявлених позовних вимог на адресу суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 серпня 2003 року, виданого в.о. державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Трубніковим А.О., зареєстрованого в реєстрі за № 644 (спадкова справа №139/2003) спадкоємцями майна гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , є її діти в рівних частках кожен: дочка [PERSON] , сини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Спадкове майно, на яке видається це свідоцтво складається в тому числі з житлового будинку з господарськими та побутовим будовами та спорудами [ADDRESS] . Згідно Витягу про державну реєстрацію прав № 34244016 від 23.05.2012 право власності по 1/4 частці на будинок за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано 23.05.2012 за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за № 644 від 15.08.2003, виданого в.о. державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори, що також підтверджується інформацією сформованою за допомогою додатку "Реєстр нерухомості" від 13.01.2026. З висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виданого ФОП [PERSON] 18.09.2025 слідує, що загальна площа житлового будинку літ. «А-1» становить 76,8 кв.м., житлова площа 47,1 кв.м., літня кухня літ «Б», гараж літ. «В», омшаник літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», погріб літ. «Ж», душ літ. «З», сарай літ. «И», вбиральня літ. «К», №1 ворота з хвірткою; №2 хвіртка. Фактичне користування: частка житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 49.9 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м., а саме кухня 2/10,1 кв.м., вітальня 3/15,4 кв.м., житлова 4/20.3 кв.м., тамбур 1/4,1 кв.м., літня кухня літ. «Б», гараж літ. «В», сарай літ. «Д», погріб літ. «Ж», душ літ. «З», сарай літ. «И», ворота з хвірткою №1, що розташована за адресою: [ADDRESS] , може бути поділено на житловий будинок літера «А-1», загальною площею 49.9 кв.м., житловою площею 35.7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складається з таких об`єктів: «А-1» житловий будинок (загальна площа 76,8 кв.м., житлова 47,1 кв.м.); «Б» літня кухня; «В» гараж; «Г» омшаник; «Д» сарай; «Е» сарай; «И» сарай; «Ж» погріб; «З» душ; «К» вбиральня; №1 ворота з хвірткою; №2 хвіртка. Частина 1 житлового будинку «А-1» має загальну площу 49,9 кв.м., житлову 35,7 кв.м. Частина 2 житлового будинку «А-1» має загальну площу 26,9 кв.м., житлову 11,4 кв.м. Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного. Згідно з положеннями статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом ч.3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.10.2023 у справі №161/23210/21). Згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 липня 2021 року (справа № 310/7011/17), здійснено висновок про те, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року (справа № 495/3521/18) зазначено, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності в разі поділу (стаття 367 ЦК України), спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. При цьому слід ураховувати, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. Приймаючи до уваги, що сторони дійсно є співвласниками об`єкта нерухомого майна, позивачі виявили бажання виділити належні їм частки в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна та є технічна можливість такого виділення, що підтверджується відповідним висновком експерта, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження при розгляді судом даного спору, а тому підлягають задоволенню. Позивачі не вимагають від відповідача компенсацію за понесені судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved