Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , в особі представника адвоката Пелеха Володимира Володимировича, (далі - заявники), звернулися до суду з заявою, вказавши заінтересованою особою: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення юридичного факту про встановлення юридичного факту, в якій просили встановити юридичний факт, що громадянка ФРН [PERSON] та громадянин ФРН [PERSON] , є відповідно матір`ю та батьком дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з даною заявою про встановлення юридичного факту, заявники посилаються на те, що 27.01.2022 року у подружжя громадянина ФРН [PERSON] та громадянки ФРН [PERSON] ) Іветт народилася дитина [PERSON] в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства, яка має генетичну спорідненість із заявниками. Дитина народилася у Комунальному некомерційному підприємстві «Київський міський пологовий будинок №3» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що було складено медичний висновок № 6КА7-ЕМ3В-ЕМ4К-8Х8Х від 27.01.2022 року. [PERSON] , громадянка України, яка надавала послуги сурогатного материнства та народила дитину, надала свою письмову згоду, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. від 01.02.2022 року, на те, щоб батьками народженої нею у м. Києві дитини чоловічої статі [PERSON] , яка народилася в результаті застосування репродуктивних технологій методом сурогатного материнства та має генетичну спорідненість зі своїм генетичним батьком громадянином [PERSON] та генетичною матір`ю громадянкою ФРН [PERSON] , були записані ці особи, які є генетичними батьками новонародженої дитини. Заявникам було видане відповідне свідоцтво про народження дитини, у якому вони записані батьками дитини. Заявники посилаються на те, що звернення з даною заявою до суду обумовлене спеціальним для Федеративної Республіки Німеччина порядком реєстрації батьківства щодо дітей, народжених шляхом сурогатного материнства за кордоном. Так, Верховний федеральний суд ФРН у справі ХІІ ZB 320/17 від 20.03.2019 року, предметом розгляду у якій було питання запису матір`ю в Німеччині саме особи, яка була записана такою у свідоцтві про народження в Україні відповідно до українського права, зробив такий висновок: «Запис в українському реєстрі про народження, а також видане на його підставі свідоцтво про народження, не є рішенням, яке може бути визнаним в розумінні частини 1 параграфу 108 Закону про провадження у справах сім`ї та з питань добровільної підсудності». Відповідно до ч. 1 параграфу 108 («Визнання іноземних рішень») Закону ФРН «Про порядок розгляду сімейних справ та справ добровільної підсудності» за винятком рішень у справах про шлюб, рішення, прийняті за кордоном визнаються без особливого провадження. Таким чином, відповідно до законодавства ФРН, для оформлення батьківських прав заявників щодо їх дитини з урахуванням забезпечення як найкращих інтересів дитини, необхідно рішення компетентного суду України, яке б встановлювало юридичний факт батьківства заявників щодо їх дитини. Рішення суду України про встановлення юридичного факту батьківства заявників щодо їх дитини є єдиним документом, який необхідний для оформлення батьківських прав на території ФРН, тому, у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, встановлення цього факту іншими засобами є неможливим з огляду на вищевказані джерела права. Наявність такого рішення забезпечуватиме права заявників та дитини, зокрема матеріального забезпечення та піклування, а також права на повагу до сімейного життя, передбаченого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому, дана заява подана з метою охорони прав подружжя та дитини на повагу до приватного та сімейного життя, а також, з метою створення умов для здійснення подружжям особистих немайнових прав щодо дитини в країні їх громадянства та постійного проживання. Ухвалою суду від 04.02.2026 року заяву [PERSON] , [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду на 16.02.2026 року, який відкладено на 26.02.2026 р. В судове засідання 26.02.2026 року заявники не прибули. Їх представник адвокат Пелех В.В. в заяві просив розглянути справу у його відсутність. Заінтересована особа будучи належним чином повідомлена про розгляд справи у судове засідання свого представника не направила, подала лист про розгляд справи за відсутності представника, проти заявлених вимог не заперечила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За змістом ст. 496 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 31.07.2007 року між громадянином ФРН [PERSON] , [INFO] , та громадянкою ФРН [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, актовий запис про укладення шлюбу № 452/2007 (Копія свідоцтва про шлюб, справжність перекладу та вірність копії засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. 02.02.2022 року, а.с. 32-38). Копія паспорту громадянина ФРН [PERSON] , [INFO] , справжність перекладу та вірність копії засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурменко Н.О. 28.01.2026 року (а.с. 52-54). Копія паспорту громадянки ФРН [PERSON] , [INFO] , справжність перекладу та вірність копії засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. 02.02.2022 року (а.с. 48-51). [INFO] у заявників в Україні народився син [PERSON] (а.с. 55). Як вбачається із свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 04.02.2022 року Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), його батьками записані [PERSON] громадянин ФРН та [PERSON] громадянка ФРН, про що складено актовий запис № 248 (а.с. 55). Дитина народилася у Комунальному некомерційному підприємстві «Київський міський пологовий будинок №3» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що було складено медичний висновок № 6КА7-ЕМ3В-ЕМ4К-8Х8Х від 27.01.2022 року (а.с. 41). Дитина народилась в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, методом сурогатного материнства, а сурогатною матір`ю дитини стала [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про генетичну спорідненість батьків (матері чи батька) з плодом №0402/1-22/2 від 04.02.2022 року ТОВ «ВІОТЕХСОМ» (а.с. 39) та довідкою про результати дослідження ДНК на встановлення біологічного батьківства (а.с. 40). [PERSON] , громадянка України, яка надавала послуги сурогатного материнства та народила дитину, надала свою письмову згоду, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. 01.02.2022 року (а.с. 46), на те, щоб батьками народженої нею у м. Києві дитини чоловічої статі (медичний висновок № 6КА7-ЕМ3В-ЕМ4К-8Х8Х, виданий 27.01.2022 року Комунальним некомерційним підприємством «Київський міський пологовий будинок №3» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яка народилася в результаті застосування репродуктивних технологій методом сурогатного материнства та має генетичну спорідненість зі своїм генетичним батьком громадянином ФРН [PERSON] та генетичною матір`ю громадянкою ФРН [PERSON] , були записані ці особи, які є генетичними батьками новонародженої дитини. Відповідно до заяви [PERSON] , засвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. від 01.02.2022 року, остання вказала, що ніколи в зареєстрованому шлюбі, як в Україні, так і за її межами, не перебувала та не перебуває в даний час (а.с. 47). Як вбачається з копії Повного витягу №00034906601 від 04.02.2022 року із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 42-45), 04.02.2022 року за №00143374092 реєстратором Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано актовий запис №248 про народження [PERSON] , яка народилася [INFO] у місті Києві, Україна; відомості про батька: громадянин ФРН [PERSON] , [INFO] ; відомості про матір: громадянка ФРН [PERSON] , [INFO] . Підстава запису відомостей про батька: № АЗ: 452/2007, дата складання АЗ: 31.07.2007, орган ДРАЦС: Відділом РАЦС Марцан-Хеллерсдорф м. Берлін, Федеративна Республіка Німеччина. Державна реєстрація народження проведена відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 65 ЗУ «Про міжнародне приватне право» встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 123 Сімейного Кодексу України, у разі народження дружиною дитини, зачатої в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, здійснених за письмовою згодою її чоловіка, він записується батьком дитини. У разі перенесення в організм іншої жінки ембріона людини, зачатого подружжям (чоловіком та жінкою) в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, батьками дитини є подружжя. Згідно п. 11 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5, у разі народження дитини жінкою, якій в організм було перенесено ембріон людини, зачатий подружжям у результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, державна реєстрація народження проводиться за заявою подружжя, яке дало згоду на таке перенесення. У цьому разі одночасно з документом, що підтверджує факт народження дитини цією жінкою, подається заява про її згоду на запис подружжя батьками дитини, справжність підпису на якій має бути нотаріально засвідченою, а також довідка про генетичну спорідненість батьків /матері чи батька/ з плодом. При цьому в графі "Для відміток" актового запису про народження робиться один з таких записів: "Матір`ю дитини, яка ідентифікована електронною системою охорони здоров`я за даними заяви про згоду на запис подружжя батьками дитини, є громадянка (прізвище, власне ім`я, по батькові)" або "Матір`ю дитини згідно з медичним свідоцтвом про народження є громадянка (прізвище, власне ім`я, по батькові)", а також зазначаються найменування закладу (установи), що видав(ла) довідку, дата її видачі та номер, дані нотаріуса (прізвище та ініціали, нотаріальний округ чи державна нотаріальна контора), дата та за яким реєстровим номером засвідчено справжність підпису жінки на заяві про її згоду на запис подружжя батьками дитини. Як вбачається з копії згаданого вище Повного витягу №00034906601 від 04.02.2022 року із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 42-45) в графі «Відомості про відмітки зроблені в актовому записі» зроблено відповідні записи, а саме: «Матір`ю дитини, яка ідентифікована електронною системою охорони здоров`я за даними заяви про згоду на запис подружжя батьками дитини є громадянка [PERSON] . Підпис на заяві громадянки [PERSON] на запис подружжя [PERSON] та [PERSON] батьками дитини засвідчено 01.02.2022 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. зареєстровано в реєстрі за № 562. Довідка про генетичну спорідненість батьків (матері чи батька) з плодом видана №0402/1-22/2 від 04.02.2022 видана Медичним Центром Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІОТЕХСОМ», місто Київ. Власне ім`я дитини вказано за письмовою заявою батьків, по батькові не вказано відповідно до національних традицій батьків. Місце проживання та по батькові батьків документами не підтверджено. Відомості в графі 7, 9 документами не підтверджено. Актовий запис підписаний у присутності перекладача [PERSON] , диплом спеціаліста [NUMBER] від 24.06.2005 р., виданий Київським національним лінгвістичним університетом. Відповідно до ст. ст. 2, 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держави - учасниці поважають та забезпечують всі права, передбачені цією Конституцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Верховний федеральний суд ФРН у справі XII ZВ 320/17 від 20 березня 2019 року, предметом розгляду у якій було питання запису матір`ю в Німеччині саме особи, яка була записана такою у свідоцтві про народження в Україні відповідно до українського права, зробив такий висновок: «Запис в українському реєстрі про народження, а також видане на його підставі свідоцтво про народження, не є рішенням, яке може бути визнаним в розумінні частини 1 параграфу 108 Закону про провадження у справах сім`ї та з питань добровільної підсудності» (а.с. 6-28). Відповідно до ч. 1 параграфу 108 («Визнання іноземних рішень») Закону ФРН «Про порядок розгляду сімейних справ та справ добровільної підсудності», за винятком рішень у справах про шлюб, рішення, прийняті за кордоном визнаються без особливого провадження (а.с. 29-31). У рішеннях у справі «Меннессон проти Франції» скарга №65192/11 та у справі «Лабассе проти Франції» скарга №65941/11, Європейський суд з прав людини зазначив, що кожна країна має право заборонити сурогатне материнство на її території. Однак, Суд також визначив, що заборона сурогатного материнства не може впливати на дітей, народжених у такий спосіб за кордоном. У цьому контексті Суд висловив позицію, що країни, де сурогатне материнство заборонене, повинні визнати родинний зв`язок між дітьми, народженими від сурогатної матері за кордоном, та їхніми біологічними батьками, інакше буде мати місце порушення прав дітей на повагу до приватного та сімейного життя, гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. З урахуванням висновку, викладеного у рішенні Верховного федерального суду ФРН XII ZВ 320/17 від 20 березня 2019 року, таке порушення прав може бути усунуто шляхом встановлення факту родинних відносин в суді України. Дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що є достатньо підстав вважати, що громадянка ФРН [PERSON] та громадянин ФРН [PERSON] , є відповідно матір`ю та батьком дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] . За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог в повному обсязі. Судові витрати у виді сплаченого судового збору у даній категорії справ покладаються на заявників. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved