Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

24 грудня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до суду з позовною заявою та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № 77237456 від 20.10.2021 року у розмірі 16 696,62 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 20.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено Договір № 77237456, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики, сума позики становить 5 250,00 грн., процентна ставка (базова, фіксована) 1,99% за кожен день користування позикою. Договір укладено дистанційно, в електронній формі. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку, передбаченому умовами договору. Строк повернення грошових коштів за договором настав, однак відповідач свої зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплатив. 22 лютого 2022 року було укладено договір № 22/02/2022, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77237456. 10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77237456. Таким чином, позивач наділений правом вимоги до відповідача за договором № 77237456. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості за договором № 77237456 від 20.10.2021 року, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 16 696,62 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5 250,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11 445,76 грн. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» вимушено звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. Ухвалою суду від 21 січня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 21 січня 2026 року. Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що 20.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 77237456, згідно умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони погодили такі умови Договору позики: сума позики 5 250,00 грн., строк позики 21 день, дата повернення 10.11.2021 року, процентна ставка (базова) 1,99% на день, знижена процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) 1,99%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70% (а.с. 25). Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Позикодавець Товариство з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконало повністю та надало позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів. Відповідач скористалася наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконала, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. У подальшому, 22 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» як фактором було укладено Договір факторингу № 22/02/2022 (а.с. 9-13), відповідно до якого право грошової вимоги за договорами позики, укладеними між клієнтом та боржниками, зазначеними у Реєстрі боржників, в тому числі і право грошової вимоги за договором позики № 77237456 від 20.10.2021 року, укладеним з відповідачем, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Згідно з Реєстром боржників № 1 від 22 лютого 2022 року до договору факторингу № 22/02/2022 від 22 лютого 2022 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за договором позики № 77237456 від 20.10.2021 року, укладеним з відповідачем, загальна сума заборгованості 16 695,76 грн. (а.с. 21-24). Також, в подальшому, 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» як первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» як новим кредитором було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 (а.с. 26-31), відповідно до якого право грошової вимоги за договорами, перелік яких міститься в додатках № 1 та № 3 до цього договору, в тому числі і право грошової вимоги за договором позики № 77237456 від 20.10.2021 року, укладеним з відповідачем, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр». Згідно з Реєстром боржників до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року том № 2, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» перейшло право вимоги за договором позики № 77237456 від 20.10.2021 року, укладеним з відповідачем, загальна сума заборгованості 16 696,62 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5 250,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11 445,76 грн.; відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України 0,86 грн. (а.с. 41-44), що також підтверджується розрахунком заборгованості станом на 10 січня 2023 року, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (а.с. 7). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» стало новим кредитором у зобов`язаннях за договором позики, який укладено з [PERSON] . Згідно з Розрахунком заборгованості, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», станом на 03.12.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 16 696,62 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5 250,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11 445,76 грн.; 3% річних 0,86 грн. (а.с. 8). Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним договором позики так і не сплатила. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у позику. При вирішенні позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних суд враховує положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновідомим є той факт, що на теперішній час в Україні діє режим воєнного стану. Таким чином, суд приходить до переконливого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 0,86 грн., а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. З огляду на те, що відповідач прострочила погашення поточних платежів за договором позики та не повернула отримані у позику кошти, не виконавши взятих за договорами зобов`язань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 77237456 від 20.10.2021 року у загальному розмірі 16 695,76 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» правничу допомогу у вказаній справі надавало Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс», що підтверджується Договором № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року (а.с. 64-66) та Заявкою на надання юридичної допомоги № 763 від 03.11.2025 року (а.с. 69). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. 28.11.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» було підписано Витяг з Акту № 16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 року, в якому зазначено, що вартість послуг з надання правової допомоги становить 9 000,00 грн., загальний витрачений час 4 години (а.с. 70). Позивач дійсно отримав правову допомогу від Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс», а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі. Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 9 000,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат. Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. При цьому, вартість послуг з надання усної консультації та складання позовної заяви про стягнення боргу, а також витрачений на вказані послуги час, є очевидно завищеними та такими, що не відповідають складності виконаних адвокатом робіт. Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи,

Outcome: partial