Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

22.01.2025 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про звільнення нерухомого майна з-під арешту. Вимоги обґрунтовував тим, що 02.08.2006 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №11024783000 на суму 147 070 швейцарських франків строком до 02.08.2027 під 8,99% річних. Виконання зобов`язань забезпечено іпотекою чотирикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . 08.12.2011 право вимоги відступлено ПАТ «Дельта Банк». Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.04.2015 у справі №521/16097/14-ц задоволено позов ПАТ «Дельта Банк», звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі квартири у власність банку, виселено зареєстрованих осіб та визначено порядок виконання рішення. Виконання відстрочено на час дії валютного мораторію. Рішення набрало законної сили. 15.11.2019 року ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» за договором №2083/К, у зв`язку з чим кредитора та іпотекодержателя змінено. Ухвалою суду від 27.09.2024 року замінено стягувача у цивільній справі №521/16097/14-ц на ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС». Під час виконання рішення встановлено, що на квартиру накладено арешт постановою державного виконавця №50010469 від 23.11.2022 у межах виконавчого провадження, стягувачем у якому є АТ «Райфайзен Банк Аваль». ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» стороною цього провадження не є. Звернення до органу ДВС щодо зняття арешту залишено без задоволення у зв`язку з перебуванням виконавчого провадження на виконанні. Наявність арешту перешкоджає виконанню судового рішення та порушує права позивача як іпотекодержателя, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Ухвалою суду від 23 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні. Позивач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою та просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] направив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що повністю визнає позовні вимоги ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», просив підготовче засідання та усі подальші засідання у справі проводити без його участі. Представник відповідача АТ «Райфайзен Банк» в судове засідання не прибув, подав заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити без участі представника банку. Представник третьої особи Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не прибув, відзиву до суду не подав, належним чином сповіщений про день та час розгляду справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд встановив, що 02 серпня 2006 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] як позичальник уклали договір про надання споживчого кредиту №11024783000, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 147070,0 швейцарських франків строком до 02 серпня 2027 року або достроково зі сплатою 8,990% річних за користування кредитними коштами із цільовим використанням на особисті потреби. В забезпечення виконання зобов`язань, 02 серпня 2006 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали договір іпотеки, відповідно до якого предметом іпотеки є чотирьохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею: 162,7 кв. м., житловою площею: 81,6 кв. м. Надалі, право вимоги за вказаним кредитним та іпотечним договорами перейшло від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк». Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2015 року у справі №521/16097/14-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та усунення перешкод задоволено. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №11024783000 від 02 серпня 2006 року, яка станом на 14 серпня 2014 року становить 196957,99 швейцарських франків (сто дев`яносто шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім швейц. франків 99 сан.), що станом на день НБУ складає 2839240,41 гривень (два мільйони вісімсот тридцять дев`ять тисяч двісті сорок грн. 41 коп.), перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Код ЄДРПОУ: 34047020, місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп. Б) звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно - чотирикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею: 162,7 кв. м., житловою площею: 81,6 кв. м., шляхом передачі Іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» предмет іпотеки у власність. Визнано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Код ЄДРПОУ: 34047020, місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп. Б) право власності на нерухоме майно, а саме: чотирикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею: 162,7 кв. м., житловою площею: 81,6 кв. м. Виселено осіб, які були зареєстровані у вказаній квартирі. Зобов`язано [PERSON] передати ПАТ «Дельта Банк» правовстановлюючі документи на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (свідоцтво про право власності, державний акт), ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), документи, що характеризують об`єкт нерухомості (технічний паспорт на будинок), та інші документи передбачені Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 3654,0 гривень (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн. 00 коп.). Встановлено порядок виконання рішення суду, відповідно до якого після набрання ним законної сили, це рішення є підставою для Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області для зняття з реєстраційного обліку осіб, які були зареєстровані у вказаній квартирі. Відстрочено виконання судового рішення до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року. 15.11.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №2083/К, за яким ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло права вимоги, у тому числі за кредитним договором №11024783000 від 02 серпня 2006 року та договорами забезпечення. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2024 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС", код ЄДРПОУ 43212924, 04073, м. Київ, пр-т С. Бандери, 28-А у цивільній справі №521/16097/14-ц з виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2015 року, ухваленого за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.11.2024 року вбачається, що на квартиру за адресою [ADDRESS] накладено арешт згідно з постановою, серія та номер: 50010469 від 23.11.2022 року, видавник: Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] . Номер запису про обтяження: 48512832 (спеціальний розділ). Стягувачем за виконавчим провадженням згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень є ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райфайзен Банк Аваль" ЄДРПОУ 23876031. ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" зверталося до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою, в якій просило припинити чинність (скасувати) арешт накладений постановою №50010469 від 23.11.2022 р. Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (правонаступник - Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) номер запису про обтяження: 48512832 на квартиру [ADDRESS] . Згідно відповіді Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 12.12.2024 року, виконавче провадження в рамках якого була винесена постанова про накладення арешту знаходиться на примусовому виконанні, вимоги виконавчого документу боржником не виконані. Вказано, що зняти арешт з майна накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виданою Першим Малиновським ВДВС у м. Одеси Південного МРУЮ № 50010469 від 23.11.2022 року неможливо. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно із ст. 1, 3, 4 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду; Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності; обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановленихст. 12 цього Закону: у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону України «Про іпотеку» випливає, що в разі, коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Такий правовий висновок було викладено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/4772/17, від 31.10.2018 у справі № 923/1105/17, від 19 червня 2019 року у справі № 825/1764/16, від 17.10.2019 у справі № 822/1426/16. Отже, пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. На дату накладення спірного арешту на квартиру [ADDRESS] , запис про іпотеку цього майна був наявний в Державному реєстрі іпотек з 02.08.2006 року. Отже, спірний арешт накладено на майно, іпотекодержателем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС", що підтверджується відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Наявність такого арешту унеможливлює реалізацію позивачем прав іпотекодержателя та виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, чим порушує його законні інтереси. За таких обставин позовні вимоги про зняття арешту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ із метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Правовими нормами ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив про те, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог із метою повного та ефективного захисту прав і законних інтересів позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС", який просить звільнити з-під арешту іпотечне майно, а саме квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На думку суду, таке вирішення спору буде відповідати засадам цивільного судочинства, зокрема верховенству права, і буде таким, що прийнято у межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, а також відповідати принципам, закріпленим у Європейській конвенції з прав людини. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в повному обсязі, питання про поділ судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved