Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 23.10.2021 року між позичальником [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит №3572903, строком на 15 днів, тобто по 07.11.2021 року, згідно якого сума кредиту становить 2000,00 грн., комісія за користування кредитом 580,00 грн., яка нараховується за ставкою 29.00% від суми кредиту, одноразово, проценти за користування кредитом 900,00 грн., які нараховуються за ставкою 3.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 11.10.2021 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №77259921, відповідно до умов якого відповідачу були надані грошові кошти в сумі 1500,00 грн., строком на 14 днів, тобто до 25.10.2021 року, процентна ставка (базова- становить 1,99% (фіксована), процентна ставка за понад строкове користування позикою становить 2,70%, знижена процентна ставка 0,01%, орієнтовна загальна вартість позики 1502,10 грн.. 26.01.2022 укладено договір №26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором №3572903. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3572903. Такими чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №3572903. 22.02.2022 було укладено договір №22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77259921. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77259921. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №77259921. Згідно з умовами кредитних договорів відповідач зобов`язувався вчасно повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цими договорами. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення кредитних коштів в строки, передбачені кредитними договорами, внаслідок чого утворилася загальна заборгованість за кредитними договорами у розмірі 16984,64 грн., з яких: 3500,00 грн. - заборгованість за тілом кредитів; 12904,40 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 580,00 рн., - заборгованість за комісіями; 0,24 грн. - 3% річних. З урахуванням наведеного позивач просить суд, стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 16984,64 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн.. Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09.12.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Заяв по суті справи від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст.191 ЦПК України, - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що розгляд справи проводиться без виклику сторін, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Письмовими матеріалами справи встановлено, що 23.10.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено Договір про споживчий кредит №3572903, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 2000,00 грн. (п. 1.2), строком на 15 днів з 23.10.2021 по 07.11.2021 р. (п. 1.3, 1.4). Загальні витрати позичальника за кредитом, включаючи проценти за користування кредитом на комісії (без врахування тіла кредиту) складають 1480,00 грн.. Згідно п.1.5.1. договору комісія за надання кредиту становить: 580,00 грн., яка нараховується за ставкою 29.00 % від суми кредиту одноразово. Згідно п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом: 900,00 грн., які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6 Договору стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. (а.с.8-12) Додатком № 1 до договору про споживчий кредит складено графік платежів за договором про споживчий кредит, згідно з яким загальна вартість кредиту становить 3480,00 грн., з яких 2000,00 грн. тіло кредиту, 900,00 грн. відсотки за користування кредитом та 580,00 грн., комісія за надання кредиту.(зворот.бік а.с.12) Згідно довідки про ідентифікацію кредитний договір №3572903 від 23.10.2021 року підписаний одноразовим ідентифікатором J35256. (зворот.бік а.с.19) Вказана інформація міститься також в паспорті споживчого кредиту №3572903, копія якого міститься в матеріалах справи.(а.с.13) Окрім того, 23.10.2021 року складена анкета-заява на кредит №3572903 відповідачем [PERSON] , згідно з якою сума кредиту 2000,00 грн.; строк кредиту 15 днів, дата повернення кредиту 07.11.2021; сума до повернення 3480,00 грн.; складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту :580 грн.,, яка нараховується одноразово за ставкою 29.00% від суми кредиту за договором. Проценти за користування кредитом 900 грн., нараховуються за ставкою 3.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.(а.с.14) 23.10.2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] , грошові кошти в сумі 2000,00 грн. згідно договору №3572903, що підтверджується даними квитанції №53400267-50с0-4780-а5f1-baa244b7966e_637706216017878220. (а.с.20) Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення заборгованості , заборгованість [PERSON] , за кредитним договором №3572903 станом на 06.01.2022 року складає 9480,00 грн., з яких: 2000,00 грн. - тіло кредиту; 6900,00 грн.- заборгованість по процентам; 580,00 грн.- заборгованість по комісії. (зворотній бік а.с.20-21). Також матеріали справи містять Правила надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН» в редакції від 13.07.2021 (а.с.15-19). 26.01.2022 було укладено договір №26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3572903. (а.с.39-51) Згідно реєстру боржників до договору факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022 року, за №2920 значиться [PERSON] , загальна сума заборгованості складає 9480,00 грн. (а.с.50-51,52) 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір факторингу №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги за договором №3572903 від 23.10.2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с.67-81). Згідно реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року, за №115726 значиться [PERSON] , (а.с.82-83) Згідно реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року, заборгованість [PERSON] , за кредитним договором №3572903 становить 12380,00 грн., з яких: 2000,00 грн., - заборгованість за тілом кредиту; 9800,00 грн. заборгованість по процентам; 580,00 грн. заборгованість за комісією. (а.с.84) Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №3572903. 11.10.2021 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №77259921, відповідно до умов якого відповідачу були надані грошові кошти в сумі 1500,00 грн., строком на 14 днів, тобто до 25.10.2021 року, процентна ставка (базова) -1.99% (фіксована), процентна ставка за понад строкове користування позикою 2,70%, знижена процентна ставка 0,01%, орієнтовна загальна вартість позики становить 2 1502,10 грн..(зворот.бік а.с.21-22) Згідно довідки ТОВ «ФК`Фінекспрес» від 07.11.2025 року №КД-000080782/ТНПП, останній відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між компанією та ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснило переказ коштів без відкриття рахунку 11.10.2021 року у сумі 1500,00 грн., отримувач: [PERSON] , -ЕПЗ номер [NUMBER] . (зворот.бік а.с.28-29) Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит яка підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором (s85sR8xrjj) загальна вартість кредиту за договором позики №77259921, становить 1502,10 грн., з яких: 1500 грн. тіло кредиту; та 2,10 грн. проценти за користування кредитом (а.с.22) Також матеріали справи містять Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в редакції від 12.08.2021 (зворот.бік а.с.22-28). 22 лютого 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено Договір №22/02/2022, у відповідності до умов якого ТОВ«ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «Вердикт капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт капітал» прийняло належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, в тому числі за договором №77259921. (а.с.53-63) Згідно реєстру боржників до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 року, за №4136 значиться [PERSON] , (зворот.бік а.с.63-64) Згідно реєстру боржників №1 до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 року, заборгованість [PERSON] , за договором позики №77259921 становить 4604,40 грн., з яких: 1500,00 грн., - заборгованість за тілом кредиту; 3104,40 грн. заборгованість по процентам. (а.с.66) 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77259921. (а.с.67-79) Згідно реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року, за №83460 значиться [PERSON] ,(зворот.бік а.с.80-81) Згідно реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року, заборгованість [PERSON] , за договором позики №77259921 становить 4604,40 грн., з яких: 1500,00 грн., - заборгованість за тілом кредиту; 3104,40 грн. заборгованість по процентам. (а.с.85) Такими чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №77259921. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором позики №77259921 від 11.10.2021 року, заборгованість [PERSON] складає 4604,40 грн., з яких: 1500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3104,40 грн., - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. (зворот.бік а.с.31-34) Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору та вимоги ст.ст.526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 3500 грн. є правомірними та підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог ТОВ «Коллект центр» в частині стягнення відсотків за договором про споживчий кредит №3572903 від 23.10.2021 року, суд виходить з наступного. Так, пунктом 2.3 передбачено пролонгацію кредитного договору. В пункті 2.3.2 Договору зазначено, що розділ 2.3 договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної обставини щодо якої невідомо настане вона чи ні, і які полягають у: а) здійсненні платежу після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах згідно п. 2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил; б) продовженні користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п. 1.3, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2 Договору. Після настання визначених в підпунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п.1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п.1.4, змінюються пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується Кредитодавцем в особистому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору, включаючи додатки 1,2 та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені оновленим графіком. Аналіз вищенаведених умов договору свідчить про їх явну суперечливість між собою. Зокрема, п.2.2.1 договору чітко визначає, що у випадку продовження позичальником строку кредитування він має додатково сплатити комісію, при цьому конкретної прив`язки до п.2.3.1.1 або п.2.3.1.2, які передбачають пролонгацію на пільгових та стандартних (базових) умовах, не містить, а лише відсилається на загальний пункт 2.3 договору. Належних доказів того, що відповідач як позичальник вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили б про його добру волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту, зокрема сплатив відповідну комісію, як це передбачено п.2.2.1 договору, до матеріалів позову не додано та в позові не зазначено. Крім цього, структура самого договору про споживчий кредит достатньо свідчить, що строк кредитування визначається предметом договору (розділ 1) і становить 15 днів, а подальші умови, що визначені у розділі 2 договору, передбачають лише умови виконання самого предмета договору, тобто розділу 1 договору, який і включає у себе строк кредитування. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» у редакції чинній на час укладення договору, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Пункти 9, 10 частина 3 статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» у редакції чинній на час укладення договору, передбачають, що несправедливими умовами договору є установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на невизначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру. Установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитись перед укладенням договору. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції чинній на час укладення договору, нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. У зв`язку із цим, нарахування відповідачу після 07.11.2021 року процентів у відповідності до 2.3.1.2 договору не знаходить свого належного юридичного обґрунтування і по своїй суті є реалізацією положень ч.2 ст.625 ЦК України, яка захищає інтереси кредитодавця в разі прострочення позичальником грошового зобов`язання. За таких обставин, суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного у п.1.3 договору строку кредитування відбулася пролонгація кредиту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, у даному випадку є безпідставним. Враховуючи викладене, оскільки відповідачка кредит наданий їй у розмірі 2000 грн., не повернула, з останньої підлягають стягненню відсотки у розмірі 1500 грн., які узгоджені та нараховані їй за 15 днів з моменту отримання кредиту за стандартною (базовою) процентною ставкою 5% за кожен день користування кредитом, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню та із [PERSON] , слід стягнути заборгованість за кредитним договором №3572903 від 23.10.2021 року у загальному розмірі 4080,00 грн., з яких: 2000,00 грн., - заборгованість по тіло кредиту; 1500,00 грн., - заборгованість по процентам; 580,00 грн., - заборгованість по комісії. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками за договором позику №77259921 від 11.10.2021 року суд зазначає наступне. Договором визначений строк дії Договору - 14 днів (п.2.2 договору) . За користування кредитом клієнт сплачує товариству проценти у розмірі 1,99% (а.2.3. договору), що становить 417 грн. 90 коп. (1500х1,99%х14). Отже, нарахування первісним кредитором заборгованості за процентами на загальну суму 417,90 грн., відповідає умовам Договору. Подальше нарахування процентів, на думку суду, є безпідставним та таким, що не відповідає чинному законодавству. З урахуванням наведеного суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення процентів за користування позикою підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 417,90 грн., тобто за 14 днів, що відповідає строку дії договору позики, з урахуванням і п.6.1-6.4 Правил надання грошових коштів у позику. В зв`язку з викладеним вище, з [PERSON] слід стягнути заборгованість за договором позики №77259921 від 11.10.2021 року в загальному розмірі 1918 грн.14 коп., з яких: 1500,00 заборгованість по тіло кредиту; 417,90 грн.. заборгованість по процентам та нараховані 3% річних -0.24 грн.. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення договірних відсотків слід відмовити за безпідставністю їх нарахування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. до матеріалів справи надано копію договору №01-07/2024 про надання правничої допомоги від 01.07.2024, укладений між адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" та ТОВ «Коллект Центр», заявку на надання юридичної допомоги №2295 від 01.10.2025, витяг з акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року та Прай-лист АО «Лігал Ассістанс». (а.с.91-97) Згідно додаткової постанови Верховного суду від 23 грудня 2021 року в справі № 923/560/17 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи N 922/445/19. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 9000,00 грн. Пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя N R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 35,32% (5998,14:16984,64х100) від розміру заявлених позовних вимог, а тому відшкодуванню підлягають витрати по сплаті судового збору на суму 1069,35 грн. (5998,14х3028,00:16984,64) та витрати на професійну правничу допомогу на суму 3178,80 грн. (9000:100х35,32).

Outcome: partial