Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач - [PERSON] , 21 травня 2025 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідно до умов договору позики від 29 вересня 2023 року вона [PERSON] позику в розмірі 2800 доларів США на строк до 26 жвотня 2023 року. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання згідно договору позики та не повернув позичену суму коштів 2800 доларів США, що еквівалентно 116421 грн. 80 коп. Оскільки відповідач [PERSON] не виконала зобов`язання щодо повернення коштів в розмірі 2800 доларів США, заборгованість відповідача за розрахунком позивача за Договором Позики складає: - заборгованість за основою сумою боргу - 116421 грн. 80 коп.; - 3% річних від простроченої суми - 5529 грн. 00 коп. Крім цього, невиконанням зобов`язання відповідачу було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 25000 грн. Тому, просив стягнути з відповідача 116421 грн. 80 коп. в рахунок погашення основного боргу, 5529 грн. 00 коп. в рахунок 3 % річних від простроченої суми, 25000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача надав аналогічні пояснення та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] та її представник адвокат Остапишена Л.С., в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Остапишена Л.С. в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] , не може достеменно повідомити чи писала вона оглянуту в судовому засіданні розписку. Надали суду заяву про подальший розгляд справи у їх відсутність. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 27 травня 2025 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін. Ухвалою суду від 15 вересня 2025 року по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу та провадження у справі зупинено (а.с. 43). 06 лютого 2026 року ухвалою суду провадження у справі поновлено (а.с. 49). Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. З розписки від 26.09.2023 року, написаної власноручно [PERSON] видно, що вона зобов`язалась повернути 2800 доларів [PERSON] до 26 жовтня 2023 року. Розписка датована 26 вересня 2023 року та підписана [PERSON] (а.с. 30). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Вислухавши сторони, дослідивши докази, надані сторонами, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 КПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є реальним договором згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: "за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки". У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 грудня 2018 року у справі № 544/174/17 (провадження № 61-21724св18) зроблено висновок щодо застосування положень статті 545 ЦК України і вказано, що "у частині 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач особисто написав розписку про отримання грошових коштів в борг в сумі 2800 доларів США в борг. Зобов`язалася повернути борг до 26.10.2023 року. В розписці було обумовлено строк повернення коштів - до 26 жовтня 2023 року. Відповідачем не надано жодного доказу щодо повернення коштів позивачу. Відповідачем не спростовано факту укладення договору позики та написання власноручно розписки про отримання коштів та зобов`язання їх повернути. За клопотанням відповідача судом було призначено судово-почеркознавчу експертизу, витрати за проведення якої було покладено на відповідача. Відповідач відмовився сплати вартість проведення експертизи, в зв`язку з чим, ухвала про призначення судово-почеркознавчої експертизи експертом залишена без виконання. За таких обставин, суд вважає доведеним факт укладення між сторонами 26 вересня 2023 року договору позики на суму 2800 доларів США, що еквівалентно 116421 грн. 80 коп. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача розмір заборгованості відповідача становить 116421 грн. 80 коп. - сума основного боргу, 5529 грн. 00 коп. 3% річних. Правильність розрахунку заборгованість відповідачем не спростована, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача в сумі 25000 грн. суд вважає необхідно відмовити, так як позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт її спричинення. Сам факт несвоєчасного повернення грошей не може свідчити про заподіяння позивачу моральної шкоди. За несвоєчасне повернення суми позики відповідач несе відповідальність передбачену ст. 625 ЦК України. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до змісту вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що у зв`язку з задоволенням позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати понесені позивачем, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 2831 грн. 20 коп., а також витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог, оскільки стороною позивача надано належні, допустимі та достатні докази витрат позивача на професійну правничу допомогу по даній справі. Позовні вимоги задоволені частково, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати за сплату судового збору та витрат на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог в сумі 4839 грн. 90 коп. (83%) На підставі викладеного,

Outcome: partial