Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика») - Танцуріна Є.В. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 26174 грн. 19 коп. та судових витрат в розмірі 2422 грн. 40 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.02.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №490440-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 25.02.2024 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №490440-КС-001 про надання кредиту. 25.02.2024 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №490440-КС-001 про надання кредиту на визначених офертою умовах. ТОВ «Бізнес Позика» через телекомунікаційну систему відправило [PERSON] одноразовий ідентифікатор UA-6487 на номер телефону [NUMBER] (який зазначений Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржниця ввела/відправила. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 8000 грн. 00 коп. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 8000 грн. 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (яка вказана позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). Також, 01.03.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Договору №490440-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 3000 грн. 00 коп. На даний час боржник свої зобов`язання за кредитним договором №490440-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти, розрахунок та розмір яких визначені у розрахунку заборгованості за договором №490440-КС-001, чим порушила свої зобов`язання встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №490440-КС-001 відповідачка на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором на загальну суму 5644,69 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Станом на 04.09.2025 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №490440-КС-001 становить 26174 грн. 19 коп. та складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10455 грн. 06 коп., суми прострочених платежів по процентах - 15719 грн. 13 коп. Представник позивача разом із позовною заявою подав клопотання про витребування від Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» доказів, що містять банківську таємницю, щодо того чи випускалась банківська картка з відповідним номером на ім`я відповідачки, а також про рух коштів по зазначеній банківській картці за відповідний період. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю в цивільній справі №287/2345/25 Винара Л.В. Оскільки, відповідачкою у поданому позові вказана фізична особа, то на виконання вимог ЦПК України судом подано запит до відповідного органу місця реєстрації з проханням надати відомості щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки по справі [PERSON] 11.11.2025 року на запит суду з Олевської міської ради Житомирської області надійшла інформація зі змісту якої слідує, що відповідно до Реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Олевського районного суду Житомирської області Винара Л.В. від 12.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувано запитувану інформацію в АТ КБ «ПриватБанк». 22.12.2025 року на виконання ухвали про витребування доказів на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли зазначені докази. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача за правилами спрощеного позовного провадження, не заперечував проти ухвалення судом заочного судового рішення. Також він подав до суду клопотання з аналогічними вимогами. Відповідачка у судові засідання 10.12.2025 року та 25.02.2026 року не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що стверджується матеріалами справи. Також, відповідачка заяву із запереченнями про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не подала, причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Процедура здійснення судових викликів та повідомлень врегульована главою 7 ЦПК України. За змістом п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Зважаючи на те, що суд вжив усі необхідні передбачені процесуальним законодавством заходи щодо повідомлення відповідачки про розгляд справи, у встановлений судом строк відповідачка не подала до суду заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмовий відзив на позов, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, відповідачка в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, жодних заяв та клопотань до суду не надіслала та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши обставини справи, суд встановив таке. 25.02.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладений договір № 490440-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 35-44). ТОВ «Бізнес Позика» направлена відповідачці пропозиція (оферта) укласти договір про надання позики, в свою чергу відповідачка прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 490440-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою, шляхом направлення через інформаційно-телекомунікаційну систему одноразового ідентифікатора. Отже, договір про надання кредиту був укладений в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору про надання кредиту, що акцептована відповідачкою шляхом підписання електронним підписом. Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 8000 грн. 00 коп. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Сторони договору визначили, що кредит надається строком на 16 тижнів, до 16.06.2024 року. Згідно з п. 2.4. договору Стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15957313, фіксована. Пунктом 2.5 Кредитного договору сторонами узгоджено, що комісія за надання кредиту становить 1200 грн. 00 коп. Відповідно до п. 3.2.2. сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений у п.3.2.3. та додатку №1 до договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня прострочення платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3. Додатку №1 до Договору, та до закінчення строку дії договору. Згідно з п. 4.4.4. Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика» позичальник підтверджує, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок, а також інший поточний (картковий) рахунок, який у разі потреби, зазначеної в пункті 4.3.2.1 Правил буде надано позичальником кредитодавцю, належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу. Вказані обставини підтверджуються пропозицією (оферти) укласти договір про надання кредиту № 490440-КС-001 (а.с. 45-54); прийняттям (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 490440-КС-001 (а.с. 55-64); договором № 490440-КС-001 про надання кредиту від 25.02.2024 року (а.с. 35-44); паспортом споживчого кредиту (а.с. 65-78), анкетою клієнта (витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://bizpozyka.com) (а.с. 90); правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» (а.с. 93-112). Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-251201/60602-БТ від 09.12.2025 року, наданого на вимогу суду, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] . У спірних правовідносинах кредитодавець надав кредит позичальнику у розмірі 8000 грн. 00 коп. Також, 01.03.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до Договору №490440-КС-001 про надання кредиту від 25.02.2024 року (а.с. 79-80). Згідно п. 1 Додаткової угоди кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 01.03.2024 року сума неповернутого позичальником кредиту становить 8000 грн. 00 коп., сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить 556 грн. 62 коп., сума нарахованої та несплаченої комісії становить 1200 грн. 00 коп. Кредитодавець та позичальник домовились, що з дати укладення додаткової угоди кредит збільшується на 3000 грн. 00 коп. та кредитодавець, на умовах викладених у договорі збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит збільшений на 3000 грн. 00 коп. у строки та на умовах викладених у договорі (п. 2.1). Після укладення цієї додаткової угоди та збільшення суми кредиту будуть змінені умови кредитування за договором. У зв`язку із зазначеним після укладення цієї додаткової угоди та отримання позичальником додаткових коштів у кредит: загальна сума споживчого кредиту становить: 11000 грн. 00 коп., орієнтовна реальна річна процентна ставка: 19186,49 процентів, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 22834 грн. 72 коп. (п. 2.4). До матеріалів справи додано пропозицію укласти додаткову угоду №1 (оферта) до договору №490440-КС-001 про надання кредиту від 25.02.2024 року (а.с. 81-82), прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання додаткової угоди №1 до договору №490440-КС-001 про надання кредиту від 25.02.2024 року (а.с. 83-84). Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 26174 грн. 19 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10455 грн. 06 коп., суми прострочених платежів по процентах - 15719 грн. 13 коп. Вказані обставини підтверджуються довідкою про стан заборгованості на 29.09.2025 року в сумі 26174 грн. 19 коп. (а.с. 29); розрахунком заборгованості за кредитом у гривні (а.с. 22-28); довідками щодо перерахування коштів [PERSON] (а.с. 91-92). Крім цього, надання позивачем кредиту відповідачці у вказаному розмірі підтверджується наданою на вимогу суду АТ КБ «ПриватБанк» випискою за договором б/н за період з 25.02.2024 року по 16.06.2024 року. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 525, 526, 546 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11 лютого 2021 року № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 5 вище зазначених Правил кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил). Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається на осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків. З матеріалів справи суд встановив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та відповідачкою укладений кредитний договір, відповідно до умов якого Товариство зобов`язувалося надати позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язувалася повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання передбачені договором. Позичальник за допомогою інструменту ідентифікації пройшла автентифікацію, ідентифікацію та верифікацію як фізична особа відповідно до законодавства. Договір укладався дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи. Суд встановив, що кредитний договір підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Отже, укладання між сторонами правочину підтверджене належними та допустимими доказами, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений. За таких обставин суд встановив, що договір позики укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін цього договору узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитор свої зобов`язання за договором виконав та надав позичальнику кредит в обумовленому договором розмірі. Інформацією АТ КБ «ПриватБанк», що надана на виконання ухвали суду про витребування доказів, підтверджено належність відповідачці карткового рахунку, випискою з рахунку підтверджено факт перерахування на зазначений картковий рахунок грошових коштів в обумовленому сторонами договору розмірі. Отже, позивач довів належними та допустимими доказами у контексті норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, фактичні обставини виникнення між позивачем та відповідачкою зобов`язальних правовідносин на умовах укладеного ними договору. З огляду на те, що термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не погашена, позивач звернувся з цим позовом з метою захисту та поновлення своїх порушених прав, у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що факт укладення означеного кредитного договору, його виконання кредитором і його невиконання боржником підтверджений належними доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги та розмір заборгованості відповідачки перед позивачем за кредитним договором, суду не надано. З огляду на встановлені судом обставини справи та приписи чинного законодавства, враховуючи, що матеріали справи містять належні докази того, що відповідачка не повернула у добровільному порядку отримані та використані кошти, відмовилася від виконання зобов`язань за договором в односторонньому порядку, що потягло невиконання його умов, внаслідок чого утворилась заборгованість та порушено права позивача, суд приходить до висновку про те, що така заборгованість підлягає стягненню судом з відповідачки на користь позивача. Отже, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 , п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням результату вирішення цієї справи з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved