Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

У вересні 2025 року Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 169696,28 грн, з яких: 24591,14 грн прострочена заборгованість по тілу кредиту; 71576,20 грн - заборгованість по відсотках; 73528,94 грн. тіло кредиту. Також, просило стягнути витрати на професійну правничу допомогу 13921,16 грн. і судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 18.01.2022 між АТ «Альфа-Банк» (в подальшому змінено назву на АТ «Сенс Банк») та [PERSON] була укладена Угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 632260657. Позивачем було надано кредит відповідачеві для особистих потреб з лімітом 200000,00 грн., сума встановленої кредитної лінії 90300,00 грн. із ставкою 35,99% для торгових операцій та/або зняття готівки, з щомісячним поверненням 5% від заборгованості, мінімум 50 грн., однак останній своїх зобов`язнь щодо повернення кредиту та сплати процентів належно не виконав через що утворилась заборгованість, яку заявлено у позові до стягнення. Ухвалою Шевченківський районний суд м. Харкова від 22.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Представник позивача подав заяву згідно якої просив справу розглянути за його відсутністі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідача було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, однак він двічі в судові засідання не з`явився, причини не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. За таких обставин судом, згідно ч. 2 ст. 247, ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. В матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором 4619. Даним паспортом відповідача повідомлено про можливі розмір кредиту, відсотків за користування кредитних коштів, строки і порядок повернення кредиту. В паспорті споживчого кредиту міститься застереження, що Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Про направлення відповідачу вказаного одноразового ідентифікатора свідчить довідка про ідентифікацію із даними відповідача і його телефону. Також, до позову додано підписаний представником банку акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії без дати та номеру згідно якого АТ «Альфа банк» приймає пропозицію [PERSON] на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії. Також, вказано, що остання є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між позивачем та відповідачем. Разом з тим, в матеріалах справи на момент її розгляду відсутня пропозиція [PERSON] на укладення угоди із запропонованими ним умовами кредитної угоди. Крім того, відсутній в справі Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Відсутні докази згоди на кредитні умови, викладені в акцепті пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що наявний у справі. Як свідчать виписка по рахунку за період з 18.01.2022 по 10.05.2025 позивачем відкрито відповідачу рахунок та встановлено кредитний ліміт 98120,08 грн. Банком згідно виписки нараховувалися відповідачу і списувалися відсотки, оведрафт, стягувалися комісії. Відповідачем, систематично здійснювалися покупки за відсутності власних коштів на рахунку, що свідчить про кредитування рахунку позивачем. Так, на здійснені покупки, за даними виписки списано з рахунку коштів у сумі 74078,87 грн. Позивачем направлялося 10.07.2025 відповідачу вимога про виплату заборгованості, яку останній не виконав. Матеріали справи не містять доказів оспорювання відповідачем факту відкриття йому йому рахунку, отримання картки, здійснення системтично операцій з останньою (в т.ч. отримання кредитних коштів і їх часткову сплату). Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). За правилами часин 1-2 статті 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610, частини першої статті 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Законом України «Про споживче кредитування» у п. 1-1 ст. 1 визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживчий кредит визначено п. 11 названого закону, як грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даній справі суд виходить з того, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (висновок Верховного суду, викладений в постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21). За відсутності в справі редакції Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що діяла на момент виникнення між сторонами правовідносин, доказів направлення відповідачем оферти (пропозиції) на укладення кредитної угоди, направлення позивачем відповідачу акцепту, погодження сторонами графіку платежів, розміру відсотків, комісії, овердрафту, слід дійти висновку, що відсутні докази погодження сторонами кредитного договору. Разом з тим, матеріали свідчать про відкриття відповідачу рахунку та його кредитування у сумі 74078,87 грн. без визначення строку повернення цих коштів. Вимогу щодо повернення даних коштів відповідач позивачу пред`явив. За вказаних обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 74078,87 грн. кредитних коштів, які відповідачем не повернуті за вимогою. Як передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 1057,38 грн. судового збору (43,65% від розміру задоволених позовних вимог). Для захисту своїх прав та отримання професійної правничої допомоги АТ «Сенс Банк» уклало з Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» Договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 (далі - Договір). Даним договором передбачено, що за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: - за підготовку і подання позовної заяви до суду - 375,00 грн; - за отримання рішення суду - 225,00 грн; - комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85 %. До стягнення за професійну правничу допомогу, позивачем нараховано 13921,16 грн. (із розрахунку: 375,00 грн + 225,00 грн + 169696,28 грн х 7,85 %). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом, за ч. 8 ст. 141 ЦПК України, на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Однак, суду не надано Актів прийому-передачі наданих послуг, які є підставою для розрахунків між позивачем та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» і визначають надані послуги згідно до пп. пп. 3.3.1 - 3.3.5 п. 3.3 Договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025. Зокрема, Замовник (АТ «Сенс Банк») за пп. 3.3.1 Договору має щомісячно надавати Виконавцю (Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс») звіт про результати погашеної заборгованості. У випадку зауважень замовник і виконавець їх врегульовують. На підставі зазначеного звіту, у відповідності до пп. 3.3.2 Договору виконавець надає замовнику два екземпляри Акту прийому-передачі наданих послуг. А замовник, згідно положень пп. 3.3.3 Договору має підписати такі акти або надіслати виконавцю мотивовану відмову. Підписаний сторонами Акт прийому-передачі наданих послуг є підставою для проведення розрахунків за надані послуги. Враховуючи, що перелік послуг та їх вартість ще підлягають погодженню і визначенню згідно наведених пунктів Договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025, а сам договір не є підставою для оплати послуг, на сьогодні суду не надано належних доказів, які б визначали суми, що підлягають сплаті за професійну правничу допомогу. Отже, в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial