Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка вказала, що сторони з 2015 року перебували у шлюбі. Від шлюбу мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу 15.01.2024 діти залишились проживати з позивачкою. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16.04.2021 у справі № 390/1252/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання двох неповнолітніх доньок. Відповідач має велику заборгованість по сплаті аліментів. Крім того, [PERSON] не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться їхнім життям, В 2024 році позивачка уклала шлюб з [PERSON] , який виконує роль батька в житті дітей, забезпечує матеріально, бере участь у вихованні та розвитку дітей та має намір усиновити їх. Оскільки відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських прав по вихованню та утриманню доньок, позивачка змушена звернутися до суду з даною позовною заявою для захисту прав та інтересів своїх дітей. Ухвалою від 21.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 15.01 2026 справу призначено до судового розгляду. Судовий розгляд здійснено 03.02. і 18.02.2026 Рішення у справі ухвалено 27.02.2026. Позивачка та її представниця не заперечували щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку зокрема, поштовими повідомленнями за місцем реєстрації та шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Аджамської сільської ради у судове засідання не з`явився, до суду надав клопотання про розгляд справи без його участі. Крім того рішенням виконавчого комітету Аджамської сільської ради було затверджено і надано до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення провести заочний розгляд справи у відповідності до вимог статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Веселівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області Серії [NUMBER] , актовий запис № 2 від 25.01.2016 (а.с.4). [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Серії [NUMBER] , актовий запис № 2 від 12.08.2020 (а.с.5). Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16.04.2021 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання двох неповнолітніх доньок (а.с.8-9). Державним виконавцем Кропивницького районного відділу державної виконавчої служби Південного- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) Дмитренко В.О. винесено постанову від 11.06.2021 про відкриття виконавчого провадження ( а.с.14). Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб, зареєстрований 18.05.2024 Соборним відділом державної реєстрації цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 497 (а.с. 6). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Згідно із листом від 05.09.2025 № 22598/30.7-26/5 Кропивницького відділу Державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області, в якому перебуває на виконанні виконавче провадження № АСВП76415490 з примусового виконання виконавчого листа №2/390/92/21, справа 390/1252/20, виданого 26.05.2021 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх доньок заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.09.2025 становить 81 820,21 грн (а.с.7). Відповідно до довідки Веселівського старостинського округу Аджамської сільської ради Кропивницького району від 02.09.2025 № 298 [PERSON] , 1996 року народження, має такий склад сім`ї чоловік [PERSON] , 1990 р.н., дочка [PERSON] , 2020 р.н., дочка [PERSON] , 2016 р.н. Діти проживають з матір`ю та перебувають на її у триманні (а.с.13). З довідок про дітей [PERSON] , 2016 р.н, та [PERSON] , 2020 р.н., виданих Аджамським ліцеєм Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області 02.09.2025 вбачається, що вихованням дітей цікавиться тільки мати [PERSON] . Батько [PERSON] вихованням дітей не займається, до школи не приходить, батьківські збори не відвідує, успішністю не цікавиться (а.с.11-12). Тобто, батько контакту з закладами освіти не підтримує, з педагогами не спілкується. Вихованням та навчанням дітей займається мати [PERSON] , яка відвідує батьківські збори, бере активну участь у шкільному житті дітей. Позивачка [PERSON] пояснила, що за час проживання у шлюбі з відповідачем, останній не проявляв поваги ні до неї, що проявлялось в «підійманні рук» та сімейній зраді, так і до дітей, зокрема, не проявляв інтересу в спілкуванні з ними, не навідував їх, не вітав зі святами, не грався з ними, навпаки діти його дратували. За тривалий час одноразово в літку 2025 зателефонував [PERSON] посваритися, оскільки йому заблокували картки через заборгованість зі сплати аліментів. Свідок [PERSON] , [INFO] , яка є рідною сестрою позивачки, пояснила, що відповідач майже 3 роки не спілкується ні з [PERSON] , ні з доньками. Відповідач на утримання дівчат коштів позивачці не надавав. Позивачка хотіла, щоб діти підтримували зв`язок з батьком, проте останній такого наміру не виявляв. Свідок [PERSON] , [INFO] , є матір`ю позивачки. Пояснила, що відповідач постійно ображав [PERSON] та їхніх спільних дітей, на контакт з дітьми на йшов, діти боялися свого батька. Майже як три роки відносини дітей з батьком припинилися повністю, він не телефонує дітям, на спілкується з ними, участі у вихованні не приймає, не вітає зі святами. Свідок [PERSON] , [INFO] , є колегою позивачки, сусідкою та подругою. Повідомила, що відповідач близько трьох років не навідується до дітей, не підтримує зв`язок з ними, не цікавиться їхнім життям. Чула від інших інформацію що відповідач самовільно залишив військову частину. Свідок [PERSON] , [INFO] , є чоловіком позивачки. Повідомив, що за два роки шлюбу жодного разу не чув, щоб відповідач цікавився дітьми, не вітав на свята. Всі функції батька, він взяв на себе, оскільки піклується дітьми та приймає участь у їхньому вихованні та житті, дівчата його називають татом. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав виконавчий комітет Аджамської сільської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] , 1996 р.н., батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , 2016 р.н., та [PERSON] , 2020 р.н. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення громадянина [PERSON] від виховання та утримання малолітніх дітей, та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Незважаючи на тривалий розгляд справи і належне повідомлення відповідача про дати, час та місце проведення судових засідань, розміщення оголошення про виклик особи на кожне судове засідання, він жодного разу не з`явився для висловлення своєї позиції у справі, спростування доводів сторони позивача. [PERSON] не викладав своїх заперечень і в письмовій формі. Зазначене свідчить про відсутність у відповідача бажання виправитися та його зацікавленості приймати участь у житті дітей. Зважаючи на наведе, суд прийшов до висновку, що [PERSON] , [INFO] , не приймає будь-якої участі в житті своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Частиною першою статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з частиною першою статті 164 СК України (у редакції на час подання позову) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). В постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 308/13654/21 наведено такі правові висновки: «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження з дитиною полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Отже, у цій справі встановлено, що якнайменше протягом трьох років [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю, яка займається їх вихованням та виконує свої батьківські обов`язки. Батько [PERSON] , [INFO] , не приймає будь-якої участі в житті своїх малолітніх дітей. Враховуючи викладене, суд висновує, що у цій справі наявні підстави для позбавлення батьківських прав, оскільки встановлено виключні обставини, а саме ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідачки необхідно стягнути на користь позивачки сплачений судовий збір. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211,20 грн, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved