Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», через представника Грибанов Д.В., звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами: № Z06.21842.005209664 від 6 травня 2019 року в розмірі 215 670,63 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06 травня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z06.21842.005209664 . 17.листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №17112023, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило за плату належне йому право вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до Реєстру боржників №2 набуло права грошової вимоги до Відповідача за договором № Z06.21842.005209664 від 6 травня 2019 року в розмірі 215 670,63 грн, з яких 74 904,33 грн заборгованість за основним боргом, 49 717,66 грн заборгованість за відсотками, 91 048,64 грн заборгованість за комісіями. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. Всупереч умовам Договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №Z06.21842.005209664 від 6 травня 2019 року в розмірі 215 670,63 грн, з яких 74 904,33 грн заборгованість за основним боргом, 49 717,66 грн заборгованість за відсотками, 91 048,64 грн заборгованість за комісіями, яку позивач і просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 09 січня 2026 року позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представником Відповідача адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем 26.01.2026 року направлено до суду відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що загальна сума, що підлягає стягненню із Відповідача, становить 121 762,80 грн, з яких: 72 045,14 грн заборгованість за основним боргом, 49 717,66 грн заборгованість за відсотками. Просив розгляд справи провести у відсутності сторони відповідача, позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково, стягнути з його довірителя заборгованість за кредитним договором №Z06.21842.005209664 від 6 травня 2019 року в сумі 121 762,80 грн, судовий збір в сумі 1 838,86 грн та 3 047,95 грн витрат за надання правничої допомоги. Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що сторонами було узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, строк та умови кредування, а також порядок нарахування відсотків у зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі Відповідачана укладення Кредитного договору, який він підписав електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) Заборгованість нарахована у відповідності до умов Кредитного договору та додатків до нього. Просив розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати, проти стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у сумі 3047,95 грн заперечував. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.05.2019 р. між АТ «Ідея Банк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» (страховий агент) (надалі ТОВ «Нью Файненс Сервіс») та [PERSON] було укладено Договір кредиту та страхування №Z06.21842.005209664, на підставі якого АТ «Ідея Банк» надало відповідачу кредит в сумі 74944,00 грн на 60 місяців, строк дії договору до 06.05.2024 року, зі сплатою процентів в розмірі 21,99% річних, процентна ставка змінювана (а.с. 5). Відповідно до положень пункту 1.7 договору кредиту та страхування банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 74944,00 грн на рахунок позичальника № [NUMBER] , який відкритий в АТ «Ідея Банк», та Позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 6501,99 грн згідно з умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до пункту 2 договору. Пунктом 3 вказаного договору передбачено, що нанесенням власноручного підпису, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті банку www.ideabank.ua. Згідно пункту 6 договору всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані Договором, регулюються ДКБОФО (Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб), який визначає всі інші істотні умови надання та користування Кредитом, додатково до тих, що вказані в Договорі, і є невід`ємною частиною Договору та чинна редакція якого розміщена на сайті банку: www.ideabank.ua. Суду було також надано паспорт споживчого кредиту, який є Додатком №1 до Договору кредиту та страхування №Z06.21842.005209664 від 06.05.2019 року (а.с.6), який підписано [PERSON] власноручним підписом, що є підтвердженням того, що він ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальність вартість кредиту, наданою виходячи із обраних ним умов кредитування. Обставини отримання відповідачем вказаної суми кредитних коштів підтверджуються копіями ордерів-розпоряджень про перерахування коштів. Згідно ордеру-розпорядження №1, про видачу кредиту, [PERSON] надано кредит в розмірі 68442,01 грн (а.с.7). Згідно ордеру-розпорядження №2, про сплату страхового платежу, АТ «Ідеа Банк» сплатило страховий платіж від [PERSON] у сумі 6501,99 грн (а.с.7). У відповідності до довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z06.21842.005209664 від 06.05.2019 року, станом на 17 листопада 2023 року заборгованість відповідача становить 215670,63 грн, та складається з заборгованості за основним боргом в розмірі 74904,33 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 49717,66 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями, в розмірі 91048,64 грн (а.с.11). Позивачем також надано виписку по рахунку [PERSON] за період з 06.05.2019 по 17.11.2023 року, з якої вбачається, що Відповідач здійснював наступні внесення коштів в рахунок погашення заборгованості за обслуговування кредиту: 14.06.2019 року 2398,03 грн, 14.06.2019 року 2.2,28 грн, 03.07.2019 року 258,88 грн (а.с.10). 17.11.2023 між АТ «Ідея банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № №Z06.21842.005209664 від 06.05.2019 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ, що підтверджено копією Договору факторингу №17112023 від 17.11.2023 (а.с. 12-13). Відповідно до Реєстру боржників №2 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Z06.21842.005209664 від 06.05.2019 року в сумі в сумі 215 670,63 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 74904,33 грн, заборгованість за відсотками 49717,66 грн, заборгованість за комісіями 91048,64 грн (а.с.15). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 ЦК України. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з кредитним договором, що підтверджується долученими до матеріалів справи ордерами-розпорядженнями. Проте, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Що стосується стягнення комісії за кредитним договором, то суд зазначає наступне. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно вимог ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У відповідності до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування»; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону. Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. З урахуванням наведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] 06.05.2019 року, тобто після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), суд дійшов висновку про те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме: нарахована сума заборгованості за комісіями у розмірі 91048,64 грн не підлягає стягненню з відповідача. Позивачем надано суду виписку по рахунку [PERSON] за період з 06.05.2019 по 17.11.2023 року, з якої вбачається, що Відповідач здійснював наступні внесення коштів в рахунок погашення заборгованості за обслуговування кредиту: 14.06.2019 року 2398,03 грн, 14.06.2019 року 2.2,28 грн, 03.07.2019 року 258,88 грн, всього 2859,19 грн. (а.с.10). Оскільки судом визнано нікчемними умови договору щодо встановлення комісії, вказана сума у відповідності до вимог ст. 19 ЗУ «Про споживче кредитування» підлягає зарахуванню в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 121 762,80 грн, що складається з: 72045,14 грн (74904,33 грн 2859,19 грн) заборгованість за основним боргом; 49717,66 грн заборгованість за відсотками. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача, слід стягнути судовий збір в розмірі 1826 грн 44 коп., оскільки позовну заяву задоволено частково. Представником Відповідача заявлено вимогу про стягнення з Позивача витрат за надання професійної правничої допомоги у сумі 3047,95 грн, на що Позивачем подано клопотання про зменшення такої суми витрат в зв`язку з неспівмірністю із складністю справи. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, у матеріалах справи міститься: копія договору № б/н/26 від 23.01.2026 року про надання професійної правничої (правової) допомоги, укладеного між Відповідачем та адвокатським бюро «Калінін і партнери»; Додаток №1 до договору № б/н/26 від 23.01.2026 року про надання професійної правничої (правової) допомоги, рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди), затверджені рішенням засновника адвокатського бюро «Калінін і партнери», акт виконаних робіт (наданих послуг) від 25.01.2026 року на суму 7000 грн (а.с. 43-47). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). Вищенаведені документи судом оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) відповідачем [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження), її розглянуто за одне судове засідання за відсутності сторін, невеликий обсяг досліджуваних доказів, виконаних представником відповідача робіт (написання відзиву), обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи клопотання сторони Позивача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 2000 грн.

Outcome: partial