Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області із позовною заявою до Козелецької селищної ради Чернігівського району про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті матері прийняв Позивач, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття такої і вступив в управління спадковим майном, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Козелецької районної державної нотаріальної контори. Однак у зв?язку з відсутністю правовстановлюючого документу і реєстрації права власності на належну частку за померлою Позивач не має можливості оформити спадкові права в нотаріальному порядку, вимушений звернутися до суду. Представник Позивача подала заяву про розгляд справи без її та Позивача участі, позовні вимоги підтримала. Представник Відповідача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За змістом положень ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст. 206, 207 цього Кодексу. Під час судового розгляду цивільної справи встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.07.1949. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.01.1997. Після її смерті відкрилася спадщина 1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 176 від 11.11.2025 [PERSON] на день смерті була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] . Мала такий склад сім`ї: син [PERSON] , 1942 року народження, невістка [PERSON] , 1948 року народження. Згідно з довідкою Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 177 від 11.11.2025 [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном до виповнення шестимісячного терміну після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Доглядав за будинком, проживав у ньому, сплачував податки, обробляв земельну ділянку. З копії спадкової справи № 344/2000, заведеної Державним нотаріальним архівом Чернігівської області, зареєстрованої в реєстрі за № 1-1942, вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до довідки Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 178 від 11.11.2025 житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] відноситься до категорії колгоспних дворів. Станом на 15.04.1991 в ньому зареєстровані: [PERSON] , померла [INFO] , [PERSON] , 1942 року народження, [PERSON] , 1948 року народження, [PERSON] , 1973 року народження. Як убачається з довідки КП «Ніжинське МБТІ» № 226 від 14.11.2025, право власності на житловий будинок, розташований за вищевказаною адресою, в КП «Ніжинське МБТІ» не зареєстровано. Згідно зі ст. 120, ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір припинено 15.04.1991 у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про власність». Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося до припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили право на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Перешкодою в отриманні Позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем не було оформлено право власності на належну йому частину житлового будинку. З огляду на викладене, ураховуючи визнання позову Відповідачем та, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved