Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить зняти заборону на нерухоме майно, зареєстровану 16 лютого 2005 року за №1686897 реєстратором приватним нотаріусом Коваленком В.В. на об`єкт обтяження: квартира за адресою: [ADDRESS] . Заявлені вимоги мотивує тим, що у 2003 році її чоловік [PERSON] уклав кредитний договір №45/03-03 з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та на підставі довіреності від її імені договір застави №877. Зобов`язання за кредитним договором виконані в повному обсязі, проте в єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження на заставне майно за договором застави №877 від 12.03.2003. На даний час заборона на майно не скасована, запис про обтяження нерухомого майна продовжує існувати, що призводить до порушення її прав та законних інтересів. Позивач позбавлена можливості в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Тому [PERSON] змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 30.12.2025 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представником АТ «Банк «Фінанси та Кредит», повноваження під час ліквідації якого, здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб Шилець А.Р. подано відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову [PERSON] прохає відмовити (а.с.28-30). Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність. Представник АТ «Банк «Фінанси та Кредит», повноваження під час ліквідації якого, здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб Шилець А.Р. в судове засідання не з`явився. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Як встановлено судом [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності та нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Згідно вказаного реєстру за об`єктом нерухомого майна: [ADDRESS] зареєстровано обтяження заборона на нерухоме майно, з реєстраційним номером №1686897 від 16.02.2005 реєстратором приватним нотаріусом Коваленком В.В., на підставі договору застави №876. Як убачається з повідомлення Національного банку України від 12.08.2025 адресованого [PERSON] , на виконання вимог ст.52-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб передає, а Національний банк України приймає документи неплатоспроможного банку на зберігання по мірі їх подання фондом. Кредитна справа [PERSON] (кредитний договір, договір позики) [PERSON] в описах архівних справ ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не зазначена та на архівне зберігання до Національного банку України не передавалася. У архівних справах ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», зокрема у договорі купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги, які були укладені між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та новими кредиторами, немає інформації стосовно кредитного договору [PERSON] (а.с.10). Згідно повідомлення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, останній безпосередньо здійснює повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Фондом використовується програмний комплекс «Єдина операційно-інформаційна система Фонду гарантування вкладів фізичних осіб», який становить собою організаційно-технічну систему, яка призначена для комплексної автоматизації банківської діяльності неплатоспроможних банків, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації. Будь яка інформація щодо заборгованості [PERSON] перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в ЄОІС відсутня (а.с.9). Згідно з ч. 1 ст. 374 ЦК УРСР, в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору та договору застави, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Відповідно до ч. 4 Розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України від 16.01.2003 №435-IV(який набрав чинності з 01.01.2004) визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1 Закону України «Про заставу», в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору та договору застави, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає в силу договору чи закону. За змістом ч. 1, 2 ч. 4 Закону України «Про заставу» предметом застави можуть бути майно та майнові права. Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення. 01.01.2004 набув чинності Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV абзацом 4 статті 1 якого визначено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно дост.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права)на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі(споруди),якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати)будівлі (споруди)іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. Судом встановлено, що 12.03.2003 між КБ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , який діє на підставі довіреності від [PERSON] укладено договір застави, відповідно до якого заставодавець передає в заставу заставодержателю квартиру [ADDRESS] , яка передається як забезпечення повернення позики виданої кредитним договором №45/03-03 про надання споживчого кредиту від 12.03.2003 на суму 6000 гривень строком до 12.03.2005. Оскільки з наданих повідомлень Фондом гарантування вкладів фізичних осіб від 04.03.2025 на Національного банку України від 12.08.2025 відсутні дані про невиконання [PERSON] умов кредитного договору, то суд обґрунтовано вважає, що підстави для обтяження нерухомого майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , відсутні. Положеннями статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830, Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 №73/5 закріплено, що внесення записів до вказаного Реєстру здійснюється на підставі відповідних рішень суду або заяв обтяжувачів. Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із, зокрема, повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту), припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження, рішенням суду. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частинами першими статей 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Власник майна, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на вказане, у зв`язку з відсутністю даних про не виконання [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором №45/03-03 від 12.03.2003, не припинене обтяження на майно порушує права позивача вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй власністю, відтак, слід зняти заборону на нерухоме майно, зареєстровану 16.02.2005 за №1686897 реєстратором приватним нотаріусом Коваленком В.В. на об`єкт обтяження: квартира за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved