Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла його дружина [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0, 25 га кадастровий номер 5621684400:01:001:0042, а також земельна ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0, 4221 га кадастровий номер 5621684400:01:001:0043, що належали спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2015 року. На день смерті спадкодавця з нею в одному будинку була зареєстрована дочка від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , яка фактично не проживала з ними з 2015 року. Місце її проживання і перебування їм не було відомо, оскільки вона виїхала за кордон і припинила будь-яке спілкування з матір`ю. Не приїздила, не проживала з того часу, усі речі забрала при виїзді. На похороні матері присутня не була. Після смерті дружини він звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Бадаліс Ж.П., на підставі якої було заведено спадкову справу. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане вище майно, йому було відмовлено, та усно повідомлено, що оскільки в матеріалах спадкової справи міститься інформація щодо наявності ще одного спадкоємця за законом дочки спадкодавця [PERSON] , остання вважається такою, що прийняла спадщину, так як була зареєстрована разом з матір`ю на час її смерті за адресою: [ADDRESS] . Однак, як свідчить зокрема довідка Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області № 84 від 28.02.2025 року, [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті за цією ж адресою була зареєстрована, однак по місцю реєстрації не проживала і не проживає по даний час дочка спадкодавця [PERSON] , [INFO] . Чоловік [PERSON] проживає без реєстрації. Оскільки відповідачка не проживала разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини не подала, тому вона не може вважатися такою, що прийняла спадщину. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії в справі. Ухвалою суду від 15.09.2025 року відкрито провадження у справі та розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 01.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, відзив на позову заяву не подала, заяв та клопотань від неї не надходило. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за її відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис 48 (а.с. 6). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 квітня 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно довідки виданої Привільненською сільською радою Дубенського району Рівненської області № 84 від 28.02.2025 року , [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті за цією адресою була зареєстрована, однак по місцю реєстрації не проживала і не проживає по даний час дочка спадкодавця [PERSON] , [INFO] . Чоловік [PERSON] проживає без реєстрації (а.с. 7). [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2015 року належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0, 25 га кадастровий номер 5621684400:01:001:0042, а також земельна ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0, 4221 га кадастровий номер 5621684400:01:001:0043 (а.с. 9-14). Згідно матеріалів спадкової справи №31/2015, заведеної приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Бадаліс Ж.П. після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем її майна за законом є [PERSON] , за заявою якого відкрито спадкову справу та 29.08.2025 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вкладення спадкодавця (а.с. 43-47). IV. Норми права, які застосував суд. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не відмовився від неї в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибіг місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №464/566/19 (провадження № 61-1688св21) Верховний Суд зауважує, що якщо особа (спадкоємець) не проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено належними доказами, то сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем не може свідчити, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини, оскільки не є беззаперечним доказом постійного проживання особи на момент смерті із спадкодавцем. Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17-ц (провадження № 61 -27212св19) та від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61 -3 8452св 18). Згідно із п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 « Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та(або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . Він вчасно прийняв спадщину після її смерті, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Як свідчать надані позивачем докази, відповідачка по справі [PERSON] , яка була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою, не проживала разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини не подала, тому вона не може вважатися такою, що прийняла спадщину. З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved