Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Представник ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] (в позові прізвище зазначено [PERSON] ), заборгованість за кредитним договором №00-9849112 від 10.07.2024 у розмірі 20105,00 грн, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10.07.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії №00-9849112 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора «57872». Згідно з умовами договору, позивач надав позичальнику кредит в розмірі 5750,00 грн та сторони погодили всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування коштами, розміру і типу процентної ставки. Грошові кошти надано відповідачу в безготівковій формі на платіжну картку № [NUMBER] . 17.02.2025 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал, у відповідності до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача на загальну суму 20105,00 грн. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за договором, у зв`язку із чим має заборгованість в розмірі 22605,00 грн, з яких: 5750,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 14355,00 грн - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом, 2500,00 грн заборгованість за штрафами. Проте, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 20105,00 грн. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17.11.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду та витребувано докази по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд цивільної справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги разом з вимогою про стягнення витрат на правничу допомогу не визнає в повному обсязі. Разом з заявою долучила копію паспорту на підтвердження, що її прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 13.02.2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 15:00 год 23 лютого 2026 року. Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10.07.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , ID картка [NUMBER] видана 18.08.2021, орган що видав 1239), укладено договір кредитної лінії №00-9849112, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора «57872». Крім того, судом встановлено, що в договорі прізвище позичальника (відповідача) зазначено як « [PERSON] », проте інші дані, такі як: ID картка [NUMBER] видана 18.08.2021, орган що видав 1239, РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , співпадають з даними [PERSON] , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією її паспорта. Таким чином, судом встановлено, що належне прізвище відповідача у справі є саме « [PERSON] ». Згідно умов договору, кредитодавець надав позичальнику кредит у виді кредитної лінії у розмірі 5000,00 грн (п.1.2), строком на 360 календарних днів(п.1.3), з періодичністю платежів зі сплати процентів на 04 серпня 2024 та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (п.1.4), зі сплатою процентів за стандартною ставкою 1,45% в день (п.1.5.1), з орієнтовною реальною річною процентною ставкою за стандартною процентною ставкою на дату укладення договору у розмірі 9115,87% (п.1.8), з орієнтовною загальною вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладення договору у розмірі 31850,00 грн (п.1.9). Пунктом 1.6 договору передбачено сплату комісії за надання кредиту у розмірі 15,00% від суми кредиту, що складає 750,00 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити відповідно до п.3.5 в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення кредиту. Кредит перераховується позичальнику за реквізитами електронного платіжного засобу платіжної картки [NUMBER] . Відповідач підписав одноразовим ідентифікатором «57872» Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором №00-9849112 додаток №1 до договору (графік платежів), за якими відповідач за вказаних умов повинен був сплатити станом на 05.07.2025 суму 31850,00 грн. Також, відповідач ознайомився та підписав одноразовим ідентифікатором «57872», паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування. Згіднодовідки про ідентифікацію, виданої ТОВ «МАКС КРЕДИТ», останнім було ідентифіковано клієнта [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з якою укладено договір №00-9849112 від 10.07.2024. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора); Одноразовий ідентифікатор: 57872, час відправки ідентифікатора позичальнику: 10.07.2024 14:00:03. Згідно підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів та Додатку №1 до нього, які надані ТОВ «ПРОФІТГІД», 10.07.2024 було здійснено переказ коштів [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за кредитним договором №00-9849112 від 10.07.2024, на картковий рахунок № [NUMBER] , номер транзакції 42061-02416-70574, у сумі 5000,00 грн, безготівковим зарахуванням через платіжний сервіс «А-BANK». Відповідно до довідки АТ«А-Банк» №20.1.0.0.0/7-20260120/0196 від 23.01.2026, на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , було емітовано картку № [NUMBER] , фінансовий номер на який відправлялася інформація +380952128987. Згідно платіжної інструкції №894937845530.128 від 10.07.2024 на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] було 10.07.2024 перераховано суму 5000,00 грн. Відповідно до виписки про рух коштів відповідача по рахунку, наданої АТ «А-Банк», через систему електронних платежів на платіжну картку [NUMBER] [PERSON] перераховано суму 5000,00 грн. 17.02.2025 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал, у відповідності до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передало ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимогидо боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал від 17.02.2025 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №00-9849112 від 10.07.2024, на загальну суму 20105,00 грн. Згідно розрахунку первісного кредитора ТОВ «МАКС КРЕДИТ», заборгованість відповідача за договором №00-9849112 від 10.07.2024, станом на 17.02.2025 (відступлення прав вимоги) становить 20105,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 14355,00 грн - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом, 750,00 грн - заборгованість за комісією. Зазначено про штрафні санкції згідно умов договору у розмірі 2500,00 грн. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-9849112 від 10.07.2024 року, станом на 01.10.2025 року відповідач має заборгованість у розмірі 22605,00 грн, з яких: 5750,00 грн - заборгованість за основною сумою кредиту (в яку входить комісія відповідно до п.1.6, 3.5 договору); 14355,00 грн - заборгованість за процентами, 2500,00 грн заборгованістьза штрафами. Проте, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 20105,00 грн, без врахування штрафних санкцій. Доказів, які б спростовували факт укладення договору кредитної лінії, факт відсутності заборгованості за вказаним договором відповідачем суду надано не було. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. У відповідності до частин 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підпису електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ч. 1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Кредитний договір, на підставі якого позивачем вимагається стягнення заборгованості, про який судом зазначено вище, був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Отже, виходячи з вищенаведених положень Закону, правових позицій та встановлених обставин справи, суд бере до уваги те, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки, на яку кредиторами здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номери телефонів, адреса) були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, стороною відповідача до суду не надано, відомостей про те, що правомірність укладеного договору оскаржувалася, також суду не надано. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. В ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В ч. 1 ст.1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання в наслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц). Відповідно до положень ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Отже, враховуючи положення вказаних норм, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є новим кредитором у зобов`язанні з відповідачем за Договором кредитної лінії № 00-9849112 від 10.07.2024, що був укладений між первісним кредитором ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] . Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за Договором кредитної лінії № 00-9849112 від 10.07.2024. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за Договором кредитної лінії № 00-9849112 від 10.07.2024, заборгованість відповідача станом на 01.10.2025 становить 20105,00 грн, з яких: 5750,00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 14355,00 грн заборгованість за процентами. Щодо заперечень відповідача про стягнення з неї заборгованості, суд не приймає їх до уваги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач отримувала грошові кошти за укладеним в електронній формі кредитним договором та користувалася кредитними коштами, що підтверджується наданою АТ «А-Банк» довідкою та випискою по рахунку відповідача. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення боргу та процентів задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором кредитної лінії № 00-9849112 від 10.07.2024, яка станом на 10.07.2024 становить 20105,00 грн, з яких: 5750,00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 14355,00 грн заборгованість за процентами. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України ,інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано суду копії: договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, укладеного між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та адвокатським бюро «Соломко та партнери» (арк.52), додаткової угоди №25770865879 до договору (а.с.51), ордеру на надання правничої допомоги на підставі договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 адвоката Соломко О.В. (а.с.8 звор.бік), протоколу погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 (а.с.51), акту прийому передачі наданих послуг від 01.10.2025 (а.с.54). Посилаючись на вищевказані докази, представник позивача просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7000,00 грн. Разом з тим, відповідачем надано заяву, в якій вона не визнає позовні вимоги та фактично просить про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг, предмет та ціну позову. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні позивача, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial