Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

До Галицького районного суду Івано-Франківської області в електронному форматі із використанням сервісу «Електронний суд» надійшла позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №454550-КС-001 від 28.09.2022 у розмірі 17 551 (сімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 94 копійки. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 28.09.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Позика» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 454550-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов зазначеного договору, [PERSON] отримала кредит у розмірі 9000,00 грн. Відповідачка частково виконувала свої зобов`язання за договором, сплативши на користь позивача грошові кошти в загальній сумі 7 773,72 грн. Однак на момент звернення до суду заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 17 551,94 грн, у тому числі: 7 691,46 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту; 9 860,48 грн сума прострочених процентів за користування кредитом. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з [PERSON] зазначену суму заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 12 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою витребувано в АТ КБ «Приватбанк» інформацію, що стосується руху коштів [PERSON] . В судове засідання представник позивача Танцуріна Є.В. не з`явилася. У позовній заяві зазначила про розгляд справи без участі представника ТОВ «Бізнес позика», не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. На адресу суду двічі поверталися поштові конверти із позначкою - «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. Згідно з частиною 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, із врахуванням позиції представника позивача, який не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. З урахуванням положень статті 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що ТОВ «Бізнес Позика» 28.09.2022 направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір №454550-КС-001 про надання кредиту, яка прийнята відповідачкою шляхом підписання нею 28.09.2022 акцепту пропозиції (оферти) щодо укладення Договору №454550-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с.27-34). Відтак, 28.09.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір Договір №454550-КС-001 про надання кредиту, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-4508 (а.с.23-26). Відповідно до пункту 1 вказаного Договору ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 9 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Згідно з умовами Договору сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 2,00% в день, знижена процентна ставка 1,57% в день, строк кредиту 16 тижнів, комісія за надання кредиту - 1350,00 грн, термін дії договору до 18.01.2023, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 18 880,00 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 12031,85 процентів. Пунктом 3.2.3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору та застосування зниженої процентної ставкию Сторонами також підписано Паспорт споживчого кредиту до Договору з аналогічними умовами (а.с.21). Вказане свідчить, що умови кредитування в ТОВ «Бізнес Позика» погодженні відповідачкою у повному обсязі без будь-яких застережень чи заперечень. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 9 000,00 грн. шляхом перерахування на її банківську картку маска якої [NUMBER] , що підтверджується Довідкою «Tac Pay» №527000082 від 28.09.2022 про перерахування коштів [PERSON] в сумі 9 000,00 грн (а.с.37) За умовами Договору, [PERSON] зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними відповідно до умов Договору, але в процесі користування кредитними коштами остання у порушення умов Договору не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, здійснивши тільки часткову оплату. Кредитні кошти перебували у користуванні відповідачки, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] за період 28.09.2022 по 18.01.2023 за банківською карткою № [NUMBER] , наданої АТ КБ «Приватбанк» (а.с.82-84). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, за період кредитування з 28.09.2022 по 18.01.2023, видано кредитних коштів - 9 000,00 грн , нараховно відсотків - 14 975,66 грн, комісії - 1350,00 грн. Позивачкою сплачено: 7773,72 грн, них: 1308,54 грн - тіло кредиту, 5115,18 грн відсотків за користування кредитом, 1350,00 грн - комісії. Залишок заборгованості за кредитним договором складає 17 551,94 грн: 7691,46 грн - тіло кредиту, 9860,48 грн - відсотки за користування кредитом (а.с.11-19). Відповідно до Довідки про стан заборгованості [PERSON] , яка видана позивачем станом на 27.11.2025, загальна заборгованість за договором складає 17 551,94 грн: 7691,46 грн - тіло кредиту, 9860,48 грн - відсотки за користування кредитом (а.с.20). Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачкою [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1статті 626 ЦК України). Згідно з частини 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частни 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 28.09.2022 шляхом підписання Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та акцепту Пропозиції між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено кредитний договір №454550-КС-001, який підписано відповідачкою електронним підписом через використання одноразового ідентифікатора у визначеному Законом України «Про електронну комерцію» порядку. Підписанням Договору та додаткової угоди до нього сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки та комісійних платежів, періоди здійснення обов`язкових платежів, а також суми платежів у них. За вказаним договором позичальниця отримала доступ до кредитних коштів на загальну суму 9 000,00 грн на платіжну карту, яка емітована банком на її ім`я, що підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» по особовим рахункам [PERSON] . Окрім того, відповідно до розрахунку заборгованості за договором №454550-КС-001 відповідачка на виконання умов договору здійснила часткову оплату на загальну суму 7 773,72 грн. Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, [PERSON] вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), в якому зазначено про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Також в Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц зазначено про те, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Разом з тим, [PERSON] порушено погоджені умови Договору, внаслідок чого у неї виникла заборгованість яка, як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 454550-КС-001, нарахована за період з дати укладення договору 28.09.2022 до 18.01.2023 та склала у загальному розмірі 17 551,94 грн: 7691,46 грн - тіло кредиту, 9860,48 грн - відсотки за користування кредитом. Розрахунок заборгованості по кредитному договору, наданий позивачем, відповідає вимогам до первинних документів, що підтверджують наявність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Бізнес Позика». Наданий розрахунок підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових зазначеної заборгованості за кредитом. При цьому, відповідачка суду не надала контррозрахунок заборгованості чи підтверджень сплати нею утвореної заборгованості за кредитним договором. Відтак, вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору №454550-КС-001 від 28.09.2022 та [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами неналежного виконання умов договору з боку відповідача, та, як наслідок, наявність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про задоволення позову у повному обсязі. Відповідачкою суду не надано будь-яких доказів на спростування достовірності наданого банком розрахунку або помилковості обрахованої заборгованості за тілом кредиту та простроченими процентами, яка підтверджується наданими позивачем доказами. У суду відсутні докази про те, що відповідачка мала перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, однак вона належним чином не виконувала свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків, порушивши умови кредитного договору. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами перед судом доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , а тому з останньої на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №454550-КС-001 від 28.09.2022 в розмірі 17 551,94 грн: 7691,46 грн - тіло кредиту, 9860,48 грн - відсотки за користування кредитом. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved