Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У жовтні 2023 р. [PERSON] звернулась до Васильквіського міськрайонного суду Київської області із позовом про визнання незаконними рішень Путрівської сільської ради від 21 серпня 2020 р. № 1439-46-УІІ «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян для ведення особистого селянського господарства на території Путрівської сільської ради» в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] , рішення сьомої сесії УІІІ скликання Глевахівської (нині Глеваської) селищної ради від 04 лютого 2021 р. № 72-07-УІІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки» в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки з кадастровим номером 3221487001:01:013:0039, площею 0,05 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,05 га, з кадастровим номером 3221487001:01:013:0039, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , передану [PERSON] . Заявлені вимоги мотивує тим, що у зв`язку з виділенням у власність позивачці та третій особі частини спірного будинковолодіння, у них виникла необхідність у вирішенні питання встановлення порядку користування земельною ділянкою під спірним будинковолодінням, яка сторонами ще не була приватизована, та під час якої виявлено порушення відповідачем законодавчо визначених правил поділу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні вимог позову не визнали, вказуючи на те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту; вважають, що позивач хибно сприймає спірну земельну ділянку за спільну, а тому не має на таку права; позовні вимоги, на їх думку, є необґрунтованими та безпідставними. Суд, заслухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2005 р. у справі №2-131-05 за позовом [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON] до [PERSON] про поділ будинку та визначення порядку користування присадибною земельною ділянкою (надалі - рішення), виділено у власність позивачки та [PERSON] в будинку [ADDRESS] , приміщення №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, частину ганку з козирком, вбиральню з душем, частину огорожі, частину вимощення, ворота з хвірткою загальною вартістю 57 645 грн., що складають 69/100 частин домоволодіння [ADDRESS] та виділено у власність [PERSON] приміщення 1-7, частину ганку з козирком, частину огорожі, частину вимощення загальною вартістю 22 707 грн., що складає 31/100 частину вказаного домоволодіння; зобов`язано позивачку замурувати дверний проріз між приміщеннями 1-4 та 1-7; зобов`язано відповідача влаштувати перегородки з двома дверними прорізами в кімнаті 1-7, влаштувати дверний проріз для входу в будинку з приміщення 1-7; зобов`язано сторони забезпечити свої квартири автономними системами електропостачання та опалення. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2005 р. стало підставою для реєстрації за сторонами права власності на виділені їм у власність частки спірного домоволодіння. Домоволодінню позивачки та третьої особи, на підставі Рішення виконавчого комітету Путрівської сільської ради № 21 від 30.03.2016 р., присвоєно поштову адресу [ADDRESS] . Рішенням виконкому Путрівської сільської ради від 22.04.1988 р. № 27 відповідачу було надано дозвіл на перебудову індивідуального житлового будинку та господарських будівель на виділеній присадибній ділянці площею 0,15 га, в тому числі під забудову 0,08 га, що також підтверджується актом про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку від 28.06.1988 р. та встановлення в натурі меж земельної ділянки площею 0,08 га, для будівництва індивідуального жилого будинку. Як вбачається з довідки радгоспу «Калинівський» від 05.04.1988 № 19, відповідно до записів земельношнурової книги радгоспу «Калинівський» за № 72 числиться 0,15 га землі по селу Путрівка. Довідкою виконавчого комітету Путрівської сільської рад № 41 від 16.01.2008 р. підтверджено видачу у 1988 р. відповідачу земельної ділянки для будівництва житлового будинку площею 0,15 га в [ADDRESS] . Як зазначено у вказаній довідці, станом на 16.01.2007 р., згідно рішення суду співвласниками будинку по [ADDRESS] , є позивач, відповідач та третя особа, тому земельна ділянка загальною площею 0,15 га перебуває в спільному користуванні сторін. Розпорядження землею здійснюється за згодою всіх співвласників домоволодіння. Актом обміру земельної ділянки [ADDRESS] від 19.03.2004 р. зафіксовано розміри земельної ділянки, що перебуває у спільному користуванні сторін та її площа 0,15 га. Рішенням Путрівської сільської ради № 458 від 08.04.2009 р. позивачці було дозволено замовити виготовлення кадастрового плану земельної ділянки площею 0,15 га в [ADDRESS] , в землевпорядній організації, що має право (ліцензію) на проведення даних робіт, для розподілу земельної ділянки між співвласниками будинку з виділенням окремих ділянок згідно розподілу будинку. На виконання вказаного рішення позивачкою було замовлено та розроблено в ліцензованій установі кадастровий план земельної ділянки загальною площею 0,15 га, що розташована по [ADDRESS] згідно з виділеними в натурі сторонам частинами спірного домоволодіння. Із зазначених кадастрових планів вбачається, що позивачці та третій особі пропонується виділити в користування з подальшою приватизацію земельну ділянку загальною площею 0,1035 га, виходячи з площі та місця розташування виділеної їм у власність частини домоволодіння. Відповідачу запропоновано виділити в користування з подальшою приватизацію земельну ділянку загальною площею 0,0456 га, виходячи з площі та місця розташування виділеної відповідачу у власність частини домоволодіння. Як вбачається з матеріалів справи № 362/6768/18, за результатами проведеної у справі судової земельнотехнічної експертизи, що проведена через відсутність згоди відповідача із запропонованим варіантом поділу землі, судовим експертом 16.07.2019 р. складено висновок № 8991/8992/19-41, яким запропоновано два варiанти встановлення порядку користування земельною дiлянкою мiж сторонами, що відповідають належним сторонам частинам у праві власності на житловий будинок. При цьому, предметом дослідження судової земельно-технічної експертизи була земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва та обслуговування будинку за адресою: [ADDRESS] , що перебувала у спільному користуванні сторін. Рiшенням Василькiвського мiськрайонного суду Київської області від 22.08.2022 р. у справі № 362/6768/18 за позовом позовні вимоги позивачів були задоволені, а саме встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] площею 0.1500 га між позивачами та відповідачем-1 згідно варіанту №1 Додатку №2 до Висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №8991/8992/19-41 від 16 липня 2019 р.; Позивачці та третій особі, як власникам 69/100 частки будівель і споруд, виділено в користування земельну ділянку площею 0.15 га, що становить 0.1035 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та на схемі заштрихована рожевим кольором на Додатку №2, в межах: від точки 1 лінія розподілу довжиною 17.44 м проходить по внутрішній стороні фундаменту (по межі земельної ділянки) до точки 2; від точки 2 лінія розподілу довжиною 4.12 м проходить по металевому паркану (по зовнішній межі земельної ділянки) до точки 3; від точки 3 лінія розподілу довжиною 52.43 м проходить по металевому паркану (по зовнішній межі земельної ділянки) до точки 4; від точки 4 лінія розподілу довжиною 20.54 м проходить по умовній межі (по зовнішній межі ділянки) до точки 5; від точки 5 лінія розподілу довжиною 18.91 м проходить по умовній межі до точки 6; від точки 6 лінія розподілу довжиною 5.26 м проходить по умовній межі (на відстані 1 м від стіни будинку) до точки 7; від точки 7 лінія розподілу довжиною 1.44 м проходить по умовній межі до точки 8; від точки 8 лінія розподілу довжиною 1.39 м проходить по стіні будинку до точки 9; від точки 9 через точку 10 до точки 11 лінія розподілу проходить по внутрішнім стінам будинку; від точки 11 лінія розподілу довжиною 1.44 м проходить по умовній межі до точки 12; від точки 12 лінія розподілу довжиною 4.27 м проходить по умовній межі до точки 13; від точки 13 лінія розподілу довжиною 15.80 м проходить по умовній межі до точки 1; відповідачу, як власнику 31/100 частин будівель і споруд, виділено в користування земельну ділянку площею 0.15 га, що становить 0.0465 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та на схемі заштрихована блакитним кольором на Додатку №2, в межах: від точки 1 лінія розподілу довжиною 15.80 м проходить умовній межі до точки 13; від точки 13 лінія розподілу довжиною 4.27 м проходить по умовній межі до точки 12; від точки 12 лінія розподілу довжиною 1.42 м проходить по умовній межі до точки 11; від точки 11 через точку 10 до точки 9 лінія розподілу проходить по внутрішнім стінам будинку; від точки 9 лінія розподілу довжиною 1.39 м проходить по стіні будинку до точки 8; від точки 8 лінія розподілу довжиною 1.44 м проходить по умовній межі до точки 7; від точки 7 лінія розподілу довжиною 5.26 м проходить по умовній межі (на відстані 1 м від стіни будинку) до точки 6; від точки 6 лінія розподілу довжиною 18.91 м проходить по умовній межі до точки 5; від точки 5 лінія розподілу довжиною 8.74 м проходить по умовній межі (по межі земельної ділянки) до точки 14; від точки 14 лінія розподілу довжиною 5.67 м проходить по металевому паркану (по межі земельної ділянки) точки 15; від точки 15 лінія розподілу довжиною 38.13 м проходить по умовній межі (по межі земельної ділянки) до точки 16; від точки 16 лінія розподілу довжиною 15.12 м проходить по внутрішній стороні фундаменту (по межі земельної ділянки) до точки 1. Постановою Київського апеляційного суду від 20.07.2023 р. скасовано рішення Василькiвського мiськрайонного суду Київськоi області від 22.08.2022 р. у справі № 362/6768/18 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Путрівська сільська рада, Глевахівська об`єднана територіальна громада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, та ухвалив нове судове рішення, яким відмовив у задоволенні позову, мотивуючи наступним: «Визначення меж земельної ділянки, переданої у власність відповідача, а саме визначення, що вона межує з півночі - земельна ділянка [PERSON] , свідчать про те, що ця земельна ділянка надана в межах раніше визначеної йому у користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, так як на кадастрових планах ця земельна ділянка межує також з земельною ділянкою [PERSON] . З висновку експерта також вбачається, що предмет дослідження становила земельна ділянка площею 0,15 га, що межує з землями [PERSON] на півночі, землями сільради на сході та землею [PERSON] на півдні. Порядок користування визначений з урахуванням відповідно до часток у домоволодінні та порядку користування, що фактично склався між співвласниками. При цьому у користуванні позивачів, в обох варіантах розподілу, визначена земельна ділянка, яка межує з земельною ділянкою [PERSON] . Однак, при проведенні експертизи та вирішенні справи судом першої інстанції не враховано, що частина цієї земельної ділянки перейшла у власність відповідача, а тому визначення такого порядку користування земельною ділянкою є неможливим, так як він порушує право приватної власності відповідача, з урахуванням якого будуть порушені і права позивачів, так як рішення суду про визначення такого порядку користування не може бути виконаним». Відповідно до рішення Путрівської сільської ради Васильківського (нині Фастівського)району Київської області від 24.10.2001 р. відповідачу було надану земельну ділянку під город площею 0,05 га по [ADDRESS] . Рішенням Путрівської сільської ради від 21.08.2020 р. № 1439-46-УІІ відповідачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,050 га в [ADDRESS] . Рішенням Глевахівської (нині Глеваської) селищної ради від 04 лютого 2021 р. № 72-07-УІІІ було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідача та передано йому у власність земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер 3221487001:01:013:0039, для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку, право власності у відповідача на земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер 3221487001:01:013:0039, виникло на підставі рішення Глевахівської (нині Глеваської) селищної ради від 04.02.2021 р. № 72-07-УII, тобто через 2 роки після проведення у справі № 362/6768/18 судової земельноїтехнічної експертизи. Як вбачається із зазначених рішень, земельна ділянка відповідачу була виділена із земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності Путрівської сільської ради, які не надані у власність або в користування. Тобто, відповідачу земельна ділянка виділена за рахунок земель запасу комунальної власності, а не за рахунок земельної ділянки площею 0,15 га в [ADDRESS] , що перебуває у спільному користуванні сторін, та щодо якої сторонами вирішувався спір у судовому порядку. Разом з тим, з огляду збірного кадастрового плану, приватизована відповідачем земельна ділянка площею 0,05 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221487001:01:013:0039 знаходиться в межах земельної ділянки площею 0,15 га, що перебуває в користуванні сторін, займає її частину на площі 0,0388 га, що також встановлено чинною постановою Київського апеляційного суду, а тому доведенню не підлягає. Виходячи зі змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України, серед яких зокрема передбачено - визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. У відповідності до статті 19 Конституції України та частини 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до частини першої статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно з пунктом 11 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 р. (надалі - Постанова) передбачено, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів, суд повинен перевіряти законність рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки. Відповідно до пункту 7 вказаної Постанови захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). Беручи до уваги ту обставину, що рішення, якими порушуються права позивачки, винесено відповідачем, то такі мають бути визнані судом незаконними та скасовані. Щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,05 га, кадастровий номер 3221487001:01:013:0039, для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS] , то оскільки приватизація вказаної земельної ділянки відповідачем відбулась на підставі незаконних по своїй суті рішень, чим були грубо порушені права позивачки, то є всі підстави для задоволення вказаної позовної вимоги. Відповідно до частини тринадцять статті 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Відповідно до статті 16 Закону України «Про земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Нормами статті 182 ЦК України передбачена обов`язкова державна реєстрація права власності на нерухомі речі, його виникнення, перехід та припинення. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі Закон). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У відповідності до статті 3 Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам підлягає обов`язковій державній реєстрації, що випливає зі ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Фактично ж реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. Відповідно до частини 3 статті 26 Закону у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Також на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3220,80 грн., а також витрати зі сплати професійної правової допомоги в розмірі 10 000,00 грн., понесення яких підтверджено платіжною інструкцією № 174606323 від 07.09.2023 р. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved