Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] і просить виділити в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належну їй 39/100 частку земельної ділянки кадастровий номер 6810800000:04:002:0124, яка становить площу 0,0214 га та розташована за адресою: [ADDRESS] , а також 39/100 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованих за тією ж адресою, яка складається з приміщень житлового будинку загальною площею 58,2 кв.м, житловою площею 47,2 кв.м, що включає в себе: коридор (2-1) площею 4,2 кв.м, кухню (2-2) площею 3,9 кв.м, санвузол (2-3) площею 2,9 кв.м, житлову кімнату (2-4) площею 17,8 кв.м, житлову кімнату (2-5) площею 11,0 кв.м, житлову кімнату (2-6) площею 18,4 кв.м, а також господарських будівель та споруд: гаража «В-І», огорожі «№»; визнати за нею право власності в цілому на вищезазначені об`єкти нерухомого майна та припинити її право спільної часткової власності на 39/100 частини зазначеної земельної ділянки та будинковолодіння. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що їй на праві власності належить 39/100 частини будинковолодіння по [ADDRESS] . Власником іншої частини будинковолодіння є [PERSON] . Вказує, що частки будинковолодіння кожного із них є фактично окремими об`єктами нерухомого майна, поділені на дві частини, кожна з яких утворює комплекс взаємопов`язаних приміщень, що використовуються для проживання однієї сім`ї, частини будинку відокремлені стіною, мають окремі виходи і кожна із частин може бути виділена та функціонувати як окремий об`єкт нерухомого майна. Крім того, вказане будинковолодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,0618 га, кадастровий номер 6810800000:04:002:0124. Ця земельна ділянка належить їм із відповідачкою на праві спільної часткової власності у розмірах відповідно до їх часток у будинковолодінні, та фактично розділена ними на дві окремих земельних ділянки. Тому, на підставі ч.1 ст.364 ЦК України просить виділити в натурі належну їй частку у праві спільної часткової власності на спірне будинковолодіння та земельну ділянку в окремі об`єкти нерухомого майна та припинити її право спільної часткової власності на 39/100 частини цього будинковолодіння та земельної ділянки. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивачки [PERSON] адвокат Віхерко Н.О. подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності та у відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду також подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03 березня 1995 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Почтальон М.І., зареєстрованого в реєстрі за №2-661, є власником 39/100 частини будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на вказану частину будинковолодіння зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 серпня 2025 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3189094568040, номер запису про речове право 61140590. Згідно рішення 34 сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №3 від 27 вересня 2013 року вулицю Жовтневу перейменовано на вулицю Рудяка. Власником іншої 61/100 частини зазначеного будинковолодіння є [PERSON] на підставі договору дарування від 11 травня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Лавутою Т.О., зареєстрованого в реєстрі за №2-1472. Право власності [PERSON] на вказану частину будинковолодіння зареєстровано у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 23 лютого 2012 року за реєстраційним номером 36068572. Належна [PERSON] 39/100 частина будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , складається із приміщень житлового будинку «А-І», прибудови «а», ганку «1» загальною площею 58,2 кв.м, житловою площею 47,2 кв.м, що складаються з приміщень: коридору (2-1) площею 4,2 кв.м, кухні (2-2) площею 3,9 кв.м, санвузла (2-3) площею 2,9 кв.м, житлової кімнати (2-4) площею 17,8 кв.м, житлової кімнати (2-5) площею 11,0 кв.м, житлової кімнати (2-6) площею 18,4 кв.м, а також господарських будівель та споруд: гаража «В-І», огорожі «№». Зазначені приміщення перебувають у фактичному користуванні [PERSON] . Судом також встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] розташоване на земельній ділянці площею 0,0618 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 6810800000:04:002:0124. Вказана земельна ділянка на підставі рішення 23 сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області «Про передачу земельної ділянки у власність» №26 п.5 від 24 листопада 2017 року була передана [PERSON] та [PERSON] у спільну часткову власність, частка кожної із них становить 39/100 та 61/100 частини відповідно. Право власності [PERSON] на 39/100 частини спірної земельної ділянки, а також право [PERSON] на 61/100 частину цієї земельної ділянки 15 січня 2018 року зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1463071368108. Спірна земельна ділянка фактично поділена сторонами у добровільному порядку на дві окремих земельних ділянки, якими вони користуються кожна окремо. Площа земельної ділянки, якою фактично користується [PERSON] становить 0,0214 га, а площа земельної ділянки, якою фактично користується [PERSON] - 0,0404 га. Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна. Аналіз змісту статей 356, 367, 364 ЦК України свідчить, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. Так, при поділі майно, що знаходиться у спільній частковій власності, розподіляється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. Натомість при виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі №336/1136/19, провадження №61-4521св21, які суд враховує на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин. Відповідно до роз`яснень, даних у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно висновку ПП «Проект БТІ» №326 від 04 квітня 2025 року щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, за технічними показниками домоволодіння по [ADDRESS] є відокремленим, має окремі входи, комунікації та може бути виділено в натурі в окремі об`єкти нерухомого майна, із виділенням [PERSON] приміщень житлового будинку «А-І», прибудови «а», ганку «1» загальною площею 58,2 кв.м, житловою площею 47,2 кв.м, що складаються з приміщень: коридору (2-1) площею 4,2 кв.м, кухні (2-2) площею 3,9 кв.м, санвузла (2-3) площею 2,9 кв.м, житлової кімнати (2-4) площею 17,8 кв.м, житлової кімнати (2-5) площею 11,0 кв.м, житлової кімнати (2-6) площею 18,4 кв.м, а також господарських будівель та споруд: гаража «В-І», огорожі «№». Відповідно до плану поділу земельної ділянки загальною площею 0,0618 га, кадастровий номер 6810800000:04:002:0124, виконаного ФОП [PERSON] , яка є сертифікованим землевпорядником, вищевказана земельна ділянка добровільно поділена між [PERSON] та [PERSON] на дві окремих земельних ділянки, з яких площа земельної ділянки, якою фактично користується [PERSON] становить 0,0214 га, а площа земельної ділянки, якою фактично користується [PERSON] , становить 0,0404 га. Таким чином, із досліджених судом доказів вбачається, що виділ належної позивачці частки із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна є технічно можливим, належна їй частина будинковолодіння є відокремленою, має свій вхід та комунікації, не має самочинних побудов, а також є відокремленою і земельна ділянка, на якій ця частина будинковолодіння знаходиться, враховуючи, що інший співвласник не заперечує проти такого виділу та визнає позов, про що подала до суду відповідну заяву, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. При розподілі судових витрат, суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов [PERSON] задоволено у повному обсязі, тому з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки сплачений нею при подачі позову судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved