Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

26 грудня 2025 року до Сколівського районного суду Львівської області надійшла справа (№456/6462/25) із Стрийського міськрайонного суду Львівської області. Справу передано судді Ясінському Ю.Є. для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 18 листопада 2025 року до суду звернувся представник позивача Рудзей Ю.В. з позовом в якому просить стягнути з боржника на користь ТзОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» заборгованість за Договором №95638 від 10 серпня 2019 року у розмірі 24959,5 гривень. Судові витрати просить покласти на відповідача. Ухвалою судді від 07 січня 2026 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на підставі ч.5 ст. 279 ЦПК України. В обґрунтування позову вказав, що 10 серпня 2019 року між ТзОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 95638, відповідно до умов якого відповідач отримав 5000 грн. зі сплатою процентів та комісії за користування кредитом. Кредитний договір Відповідач та Кредитодавець уклали у вигляді електронного документа у відповідності до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач свої зобов`язання, які встановленні кредитним договором, не виконав, у зв`язку із чим у відповідача утворилася заборгованість за кредитом, яку відповідач добровільно не повертає та яка, станом на дату подання позову (18.11.2025 року) становить 24959,5 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5000 грн., 19959,5 грн. заборгованість по процентам та комісії за користування позикою. Також позивач просить стягнути судовий збір в сумі 2423 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. Відповідач [PERSON] про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач відзиву на позовну заяву не подав, представник позивача у позовній заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 10 серпня 2019 року між [PERSON] та ТзОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» укладено Договір позики №95638 у формі електронного документа, який підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору, позикодавець надає позичальнику позику в сумі 5000 грн., а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов договору, в національній грошовій одиниці України гривні. Пунктами 1.1.2.1,1.1.2.2, 1.1.5 договору передбачено наступне: проценти складають 0,1 % в день від поточного залишку позики, комісії 1.3 % в день від початкового розміру позики відповідно пп. 1.1.5 Договору. Строк повернення позики 08 вересня 2019 року. До договору позики наявний графік платежів, в якому зазначено дату та суму повернення позики, а також паспорт позики, в якому вказані основні умови надання грошей у позику. Згідно до листа ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛАЄНС» від 01 вересня 2025 року вбачається, що між ТзОВ «ФК «ЕЛАЄНС» та ТзОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» було укладено договір про надання послуг з переказу грошових коштів №04/08-17 від 04.08.2017 р., та згідно цього договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТзОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ»» на суму 5000 грн. 10 серпня 2019 року. Призначення платежу - зарахування на картку: № [NUMBER] . Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №95638 від 10 серпня 2019 року сума заборгованості Відповідача становить 24959,5 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5000 грн., 19959,5 грн. заборгованість по процентам та комісії за користування позикою. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України (ред., яка діяла на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах 1 та 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України). З наданих суду доказів вбачається щодо укладення між ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та [PERSON] договору позики №95638 від 10 серпня 2019 року, згідно якого, сторони погодили всі істотні умови договору, в тому числі, розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсотків, порядок їх нарахування та сплати. Підписавши кредитний договір, позичальник погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із товариством, якщо вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим. Натомість Відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень, отже умови договору, в тому числі і щодо сплати відсотків, є обов`язковими для виконання позичальником. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір, або окремі його положення недійсними не визнано. З матеріалів справи вбачається, що позичальник виконав покладені на нього зобов`язання, а саме надав відповідачеві позику в сумі 5000,00 грн. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, не повернув своєчасно суму кредиту, нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, не здійснив інші обов`язкові платежі згідно умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором на загальну суму 24 959,5 грн. Відповідач доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за Кредитним договором №95638 від 10 серпня 2019 року суду не представив, не спростував документально нарахований та наданий позивачем розмір заборгованості. У зв`язку з викладеним, суд вважає доведеним наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТзОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ»» заборгованості на загальну суму 24 959,5 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збору розмірі 2422, 40 гривень. Згідно з п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами відповідно до вимог ч.2 ст. 137 ЦПК України. Представником позивача надані документи на підтвердження оплати професійних послуг адвоката надано: Договір про надання правової допомоги від 09.07.2025 року, укладеного з адвокатом Рудзей Ю.В.; Акт наданих послуг правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 09.07.2025 року, згідно якого адвокатом Рудзей Ю.В. надало позивачу послуги з надання правової допомоги правову допомогу на загальну вартість 5000,00 грн. Тому суд вважає, що з відповідача на користь ТзОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» підлягають стягненню також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

Outcome: approved