Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Кропивницького з позовом, в якому просила: розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 11 червня 2019 року у Кропивницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 359; стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , після чого продовжити стягнення аліментів на доньку [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що 11 червня 2019 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Кропивницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 359 та вони є батьками двох спільних дітей - доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , народжених у шлюбі з відповідачем, який (шлюб) вперше було зареєстровано у 2009 році. Крім того, зазначила, що приблизно на початку зими 2020 року їх сімейні відносини з відповідачем стали погіршуватися, між нею та відповідачем часто виникали сварки та суперечки, причиною яких були різні погляди на сімейне життя, при цьому, вона всіма силами намагалася зберегти сім`ю, однак між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Фактично з літа 2020 року сумісне господарство припинено, проживають окремо, сім`я та шлюб існують формально. За цей час вони переконалися, що є зовсім різними людьми, збереження шлюбу неможливе, а тому в їх інтересах та в інтересах їх спільних дітей, вона вирішила шлюб розірвати шлюб. Крім того, зазначила, що з часу окремого проживання з відповідачем діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, в той час як відповідач, проживаючи окремо, на власний розсуд надає їй матеріальну допомогу на утримання дітей, однак вона хоче врегулювати зазначене питання в судовому порядку, оскільки відповідач офіційно працює, має стабільні джерела існування, а тому він може і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі, визначеному Законом, у зв`язку з чим є необхідним стягувати з відповідача аліменти в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду міста Кропивницького від 27 січня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки для їх подання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася судом належним чином, при цьому, подала заяву,зареєстровану судом 25 лютого 2026 року за вх. № 6231 про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, при цьому подав заяву, зареєстровану судом 25 лютого 2026 року за вх. № 6230 про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей визнає, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи подані учасниками справи заяви, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що від шлюбу сторони мають спільних дітей неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25 лютого 2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 373 та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 09 вересня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 1597. Батьками дітей в свідоцтвах про народження зазначені в графі «батько» - [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] . Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 11 червня 2019 року у Кропивницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис за № 359 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , оригінал якого додано позивачем до позову, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, припинено ведення спільного господарства та спільне проживання. Крім того, як вбачається, з довідки № 248 від 30.12.2025 року, виданої виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради, с.Цибулеве, Кропивницького району Кіровоградської області [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації в [ADDRESS] та разом з нею проживають: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу з відповідачем, серед яких позивач зазначила різні погляди на сімейне життя, втрату почуття любові та поваги один до одного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і, зокрема, позивача, якою пред`явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Крім того, судом відзначається, що добровільність шлюбу, - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, судом під час судового розгляду справи з наявних у справі доказів не встановлено наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин та небажання сторін їх відновлювати, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення як позивача, так і відповідача припинити шлюбні відносини, про що свідчать подані до суду позивачем та відповідачем заяви, крім того, сторони не заявляли клопотань про надання їм строку на примирення, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх спільних дітей, у зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття та якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому, припинення фактичних шлюбних відносин між батьками, а так само проживання їх окремо від дітей, - не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від виконання обов`язків щодо останніх, до досягнення дітьми повноліття, крім того, судом враховується також матеріальний та сімейний стан відповідача, те, що відповідач є молодою, здоровою, працездатною особою, а також інші обставини, визначені ст.182 СК України, які мають враховуватися судом при вирішенні питання про стягнення аліментів, окрім того, судом під час розгляду справи з наявних у справі доказів, не встановлено наявності у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, аліментних зобов`язань, приймаючи також до уваги, що аліментами є періодичні щомісячні платежі, на підставі чого та виходячи з правової норми ст.183 СК України, з урахуванням викладеного вище, а також враховуючи, що у поданій до суду заяві відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі, визначеному позивачем, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем, підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліментів, що складають єдину частку від доходів відповідача, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позивачем позову, з 30 грудня 2025 року і до досягнення старшою дитиною донькою [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . При цьому, якщо після досягнення повноліття старшою дитиною [PERSON] , ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 лютого 2029 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . Крім того, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тим самим, сторони не позбавлені можливості звертатися до суду з позовною заявою про збільшення/зменшення розміру аліментів за наявності вказаних обставин. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. сплачений позивачем за позовну вимогу про розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, та судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. за звернення до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved