Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач[PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 55 387,80грн., моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн., витрати з оцінки матеріальної шкоди в сумі 4 500,00 грн., та понесені судові витрати (а.с. 57-61), мотивуючи свої вимоги тим, що 04.11.2024 року о 16.20 годин [PERSON] , керуючи автомобілем «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] по Дарницькій площі в м. Києві, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з транспортним засобом «БМВ», державний номер [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.12.2024року у справі № 755/20148/24, відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Страховиком відповідача ТзДВ «Експрес Страхування» виплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 65 658,57 грн. Відповідно до Висновку щодо визначення вартості матеріального збитку № 1252/11-24 від 25.11.2024 року вартість відновлювального ремонтупошкодженого транспортного засобу «БМВ», державний номер [NUMBER] , складає 121 046,37 грн. Таким чином, відповідачем підлягає до відшкодування на користь позивача різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням (121 046,37 грн. - 65 658,57 грн.= 55 387,80грн.) у розмірі 55 387,80 грн., інші матеріальні збитки у виді вартості проведення експертного дослідження - 4 500,00 грн., що є предметом позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що такими протиправними діями відповідача їй завдано не тільки матеріальної, але й моральної шкоди, оскільки дорожньо-транспортна пригода, що сталась внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху України, має для позивача значний психотравмуючий характер. Невиконання відповідачем протягом тривалого строку законних вимог позивача щодо відшкодування на її користь суми невиплаченої матеріальної шкоди позбавило позивача душевного спокою, вести звичайний спосіб життя, оскільки позивач вимушена була безуспішно добиватися від відповідача коштів, сплата яких гарантована законом. У зв`язку з чим позивачка оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач [PERSON] не скористалась процесуальним правом подачі відзиву, а третя особа ТОВ «АвентусЛізинг»- письмових пояснень на позовну заяву у встановлений строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 04.11.2024 року о 16.20 годин [PERSON] , керуючи автомобілем «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , по Дарницькій площі в м. Києві, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з транспортним засобом «БМВ», державний номер [NUMBER] , що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.12.2024 року у справі № 755/20148/24 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.12.2024 року у справі № 755/20148/24. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05.07.2023року, автомобіль «БМВ», державний номерний знак [NUMBER] , належить на праві власності ТОВ «Авентус Лізинг», який передано [PERSON] на підставі Договору фінансового лізингу № 3 435 від 20.02.2024 року. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] ,була забезпечена ТзДВ «Експрес Страхування» на підставі полісу № 221871279, та страховиком 13.12.2024 року виплачено на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 60 687,87 грн., що підтверджено Випискою по рахунку [PERSON] , складено АТ КБ «ПриватБанк» від 02.04.2025 року. Згідно Висновку щодо визначення вартості матеріального збитку № 1252/11-24 від 25.11.2024 року, складеного [PERSON] за заявою ТОВ «Авентус Лізинг», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «БМВ», державний номер [NUMBER] , без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 121 046,37грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «БМВ», державний номер [NUMBER] , становить 65 658,57 грн. з урахуванням ПДВ. Відповідно до квитанції від 06.11.2024 року [PERSON] сплачено [PERSON] вартість проведення оцінки матеріального збитку 4 500,00 грн. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону № 85/96-ВР. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону № 85/96-ВР в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Так, відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, відшкодуванню підлягають саме збитки, а не вартість ремонту без урахування зносу, що також узгоджєуться із положеннями ст.1192 ЦК України. У відповідності до приписів статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (тобто реальні збитки). При цьому приписи статті 1192 Цивільного кодексу України передбачають, що розмір збитків до відновлення пошкодженої речі, тобто, приведення її у той стан, який існував до пошкодження (у даному випадку до ДТП). Тобто, таке відновлення не є поліпшенням стану пошкодженої речі у порівнянні із тим, який існував до ДТП. Між тим, якщо автомобіль мав певний знос, у тому числі й його пошкоджені деталі, що підлягають заміні, то заміна їх саме на нові буде поліпшенням стану вказаного автомобіля, тобто, по суті, необґрунтованим збагаченням його власника за рахунок відповідача. Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затв. Наказом Мінюсту України та Фонду держмайна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, з подальшими змінами та доповненнями) визначає, що вартість матеріального збитку визначається як суму вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (п.8.3 Методики, у якому також наводиться відповідна формула). Як убачається з матеріалів справи, позивач[PERSON] звернулась з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на їїкористь матеріальної шкоди у вигляді різниці між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування фізичного зносу та отриманим страховим відшкодуванням на загальну суму 60 687,87 грн., завдану за наслідками неправомірних дій відповідача під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial