Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.01.2026 позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.02.2020 у справі № 274/5942/19. Стянуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. З дня набрання рішенням законної сили, припиняється стягнення аліментів на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.02.2020 у справі № 274/5942/19. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави 1211,40 грн судового збору. Ухвалою суду від 16.02.2026 виправлено описку, допущену у заочному рішенні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.01.2026 у справі № 274/7331/25. Викладено п`ятий абзац резолютивної частини у такій редакції: «Стягнути з [PERSON] в дохід держави 1211,40 грн судового збору». 24.02.2026 на адресу суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення, у якій остання просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 8000,00 грн (вісім тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу та правову допомогу. Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Від представника позивача надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності позивача та її представника. Ураховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення за відсутності учасників провадження, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду заяви. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Так в позовній заяві представником позивача зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести, становлять 8000 грн. Докази, що підтверджують розмір витрат, будуть надані суду в строк, передбачений ч.8 ст.141 ЦПК України. Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Так, представником позивача - адвокатом Істоміною В. Л. для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано суду: ордер на надання правничої допомоги від 13.10.2025, договір про надання правничої допомоги від 13.10.2025, додаткову угоду від 30.10.2025 (додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 13.10.2025), акт приймання - передачі № 1 до договору про надання правничої допомоги від 13.10.2025 на загальну суму 8000,00 грн (вид правової допомоги: підготовка та подання до суду всіх процесуальних документів з усіма необхідними діями для збору доказів, участь у судових засіданнях, вчинення інших процесуальних, необхідних для захисту прав та інтересів клієнта у судах першої інстанції). Разом з тим, Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial