Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

У вересні 2025 року представник позивача звернулась до суду із позовом, яким просила стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість в розмірі 51 515,32 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.03.2019 року між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2001266898301, відповідно до умов якого позичальнику надано кредитну картку з кредитним лімітом в розмірі 30 600 грн., який пізніше збільшено, зі стандартною процентною ставкою 47,88 % річних, реальною річною процентною ставкою 47,88 % річних, з орієнтовною загальною вартістю кредиту за весь строк кредитування кредитом в розмірі 12 577,58 грн., зі строком дії кредитного ліміту 12 місяців з дня надання кредитного ліміту. У зв`язку із неналежним виконанням умов договору, у відповідача утворилася заборгованість, яка станом на 07.05.2025 року складає загалом 51 515,32 грн., з яких: 24 203,05 грн. заборгованість за кредитом, 27 312,27 грн. заборгованість процентами. З посиланням на зазначене сторона позивача просила задовольнити позовні вимоги повністю. 25.09.2025 року ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач до суду не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалась. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Судом встановлено, що 12.03.2019 року між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2001266898301, відповідно до умов якого позичальнику надано кредитну картку з кредитним лімітом в розмірі 30 600 грн., який пізніше збільшено, зі стандартною процентною ставкою 47,88 % річних, реальною річною процентною ставкою 47,88 % річних, з орієнтовною загальною вартістю кредиту за весь строк кредитування кредитом в розмірі 12 577,58 грн., зі строком дії кредитного ліміту 12 місяців з дня надання кредитного ліміту. У зв`язку із неналежним виконанням умов договору, у відповідача утворилася заборгованість, яка станом на 07.05.2025 року складає загалом 51 515,32 грн., з яких: 24 203,05 грн. заборгованість за кредитом, 27 312,27 грн. заборгованість процентами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у, розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за Кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до абз.1 ч. 1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищезазначені норми, основними умовами надання кредиту є безумовне його повернення, строковість, платність, цільова спрямованість і забезпеченість. Водночас, кредитний договір не може змінюватись в односторонньому порядку, і позичальник несе відповідальність за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відсотків за його користування. Відповідач в судове засідання власного розрахунку заборгованості та доказів на спростування доводів представника позивача не надала. Крім того, даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за цим кредитним договором у добровільному порядку відповідачем за час розгляду справи в суді не надано. Враховуючи, що до теперішнього часу [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала, заборгованість не сплатила, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 422,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved