Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

У грудні 2025 року позивач ТОВ «Юніт Капітал» через директора Хлопкову М.С. звернулося до суду із вказаним вище позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що 28 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (далі - ТОВ «ФК «Кредіплюс») та [PERSON] укладено кредитний договір №145002, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 24 096 гривень на споживчі потреби та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, передбачені договором. ТОВ «ФК «Кредіплюс» свої зобов`язання за договором виконало, перерахувало на платіжну картку № [NUMBER] [PERSON] грошові кошти, а відповідач вчасно їх не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 28 892 гривні 82 копійки. 06 лютого 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу №06022025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Кредитним договором №145002 від 28 червня 2024 року. Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 06 лютого 2025 року за Договором факторингу №06022025 від 06 лютого 2025 року від ТОВ «ФК «Кредіплюс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача. Таким чином до ТОВ «Юніт Капітал» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на суму 28 892 гривні 82 копійки. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень. Позивач ТОВ «Юніт Капітал» в судове засідання представника не направив, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи суду не подавав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] , які отримав особисто, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (арк.спр.93, 96). Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 30 грудня 2025року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання (арк.спр.82-83). 27 січня 2026 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. Враховуючи наявність підстав для ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, про що 24 лютого 2026 року постановив ухвалу. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, частиною третьою статті 211 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити, зважаючи на таке. Суд установив, що 28 червня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №145002 (індивідуальна частина), який відповідач підписав власноручно. Відповідно до умов указаного договору кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі. Типом кредиту є кредит (арк.спр.8-10). Сума (загальний розмір) кредиту становить 24 096 гривень, надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 19 999 гривень 68 копійок на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника) у розмірі 4096 гривень 32 копійки шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно з п.2.5 індивідуальної частини (п. 2.2.1 Договору). Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 300,00 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний (п. 2.3 Договору). Комісія за надання кредиту складає 4096 гривень 32 копійки, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 17,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено (п. 2.4 2.5 Договору). Загальний строк кредитування за цим Договором складає 126 днів з 28 червня 2024 року (дата надання кредиту) по 01 листопада 2024 року. Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів (п.2.6 2.6.1 Договору). Денна процентна ставка складає: 19 998 гривень 66 копійок / 24 096 гривень / 126 днів * 100% = 0,6587%/день (п. 2.7.1 Договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 5476,05% річних (п. 2.8. Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом) складає 44094 гривні 66 копійок (п. 2.9.1. Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем власноручно (арк.спр.17-19). В пункті 1.1 Договору про споживчий кредит (публічна частина) вказано, що Договір про споживчий кредит (далі Кредитний договір або Договір) складається з цієї публічної частини договору про споживчий кредит (далі публічна частина), яка є загальною для всіх Позичальників та персональних для кожного Позичальника індивідуальної частини договору про споживчий кредит (далі індивідуальна частина) та графіку(ів) платежів. Позичальник укладає Договір та приймає умови публічної частини, як невід`ємної його частини, шляхом підписання індивідуальної частини. Правовідносини за цим Договором також регулюється ПРАВИЛАМИ НАДАННЯ КОШТІВ У ПОЗИКУ, В ТОМУ ЧИСЛІ І НА УМОВАХ ФІНАНСОВОГО КРЕДИТУ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС", затвердженими Наказом № 30-од від 20.10.2023 року, надалі за текстом «Правила», а також чинним законодавством (арк.спр.11 (зворот)). 28 червня 2024 року на картку [PERSON] № [NUMBER] видано кредит в розмірі 19 999 гривень 68 копійок про що свідчить довідка про успішність операцій, згідно з договором №1412/22-1 від 14 грудня 2022 року, укладеного між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (арк.спр.31-32). 06 лютого 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу №06022025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Кредитним договором №145002 від 28 червня 2024 року (арк.спр.43-49), про що також складено Акт приймання передачі Реєстру №1 від 06 лютого 2025 року до Договору Факторингу №06022025 від 06 лютого 2025 року (арк.спр.52). Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 06 лютого 2025 року за Договором факторингу №06022025 від 06 лютого 2025 року від ТОВ «ФК «Кредіплюс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 28 892 гривні 82 копійки (арк.спр.50-51). Згідно з платіжною інструкцією в національній валюті від 07 лютого 2025 року №250 ТОВ «Юніт Капітал» оплатило ТОВ «ФК «Кредіплюс» кошти за відступлення прав вимоги згідно з Договором факторингу №06022025 від 06 лютого 2025 року та Реєстру прав вимог №1 від 06 лютого 2025 року (арк.спр.53). Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладеного договору, а тому до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», перейшло право вимоги за Договором про споживчий кредит №145002 (індивідуальна частина) від 28 червня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] . Відповідно до картки обліку виконання договору №145002 встановлено, що [PERSON] має заборгованість загальною сумою 28 892 гривні 82 копійки, з яких: заборгованість за тілом кредиту 18 509 гривень 37 копійок, заборгованість за відсотками 9683 гривні 45 копійок, заборгованість за комісією 700 гривень (арк.спр.54-55). Згідно з Випискою з особового рахунку за Кредитним договором №145002 від 28 червня 2024 року заборгованість [PERSON] станом на 01 листопада 2025 року складає 28 892 гривні 82 копійки, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 18 509 гривень 37 копійок, прострочена заборгованість за відсотками 9683 гривні 45 копійок, заборгованість за комісією 700 гривень (арк.спр.56). На виконання ухвали суду від 30 грудня 2025 року АБ «УКРГАЗБАНК» надало відповідь №БТ-48 від 08 січня 2026 року, за змістом якої на ім`я [PERSON] емітовано банківську картку № [NUMBER] до основого рахунку договору 26208111686065.100101.980, повний номер картки [NUMBER] ; на ім`я [PERSON] також емітовано картку № [NUMBER] , фінансовим номером телефону до карток вказано [NUMBER] , а також надано Звіт за переказами операцій Р2Р (10, 26), який підтверджує факт зарахування 19 999 гривень 68 копійок на рахунок [PERSON] 28 червня 2024 року о 11:25:51 на банківську картку № [NUMBER] (арк.спр.90-92). Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права. Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» за своїм правовим статусом відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК). Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як визначено статтею 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Суд установив, що 28 червня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] , укладено Договір про споживчий кредит №145002 (індивідуальна частина), відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит на суму 24 096 гривень. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у вказаному розмірі підтверджується матеріалами справи. Проценти за користування кредитом нараховані в межах строку договору. Таким чином, оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості. Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договору, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 2 422 гривні 40 копійок, а всього 9 422 гривні 40 копійок. Щодо судового збору. Матеріалами справи встановлено що при звернення до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок. Оскільки позовні вимоги задоволені, а позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням ціни позову (28 892 гривні 82 копійки), відповідно до частини першої статті 141ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422 гривні 40 копійок (3028 х 0,8=2422,40). Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке. Позивач ТОВ «ФК «Юніт Капітал» в особі директора Хлопкової М.С. 10 вересня 2025 року уклав договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 з Адвокатським бюро «Соломко та партнери» (арк.спр.57-58). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язаних з цією справою, позивач надав також Протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року (арк.спр.59); Додаткову угоду №25770859200 від 11 вересня 2025 року до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року (арк.спр.60); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Соломко О.В. (арк.спр.62); Акт прийому-передачі наданих послуг від 25 листопада 2025 року (арк.спр 61), відповідно до якого Адвокатське бюро «Соломко та партнери» надало клієнтові ТОВ «Юніт Капітал» такі послуги пов`язані з представництвом інтересів за позовом клієнта до [PERSON] про стягнення заборгованості: - складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до позичальника, яким є [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №145002 від 28 червня 2024 року; - вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є [PERSON] , за кредитним договором №145002 від 28 червня 2024 року; - підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №145002 від 28 червня 2024 року на рахунок позичальника, яким є [PERSON] ; - підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №145002 від 28 червня 2024 року на рахунок позичальника, яким є [PERSON] , на що витрачено 6 годин. Вартість послуг становить 7000 гривень. Тобто, позивач надав докази понесених витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України відшкодуванню підлягає не будь-яка допомога, а та, що пов`язана зі справою (представництво в суді, підготовка до її розгляду, збір доказів тощо). Відповідно до частини четвертої цієї ж статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Вивчивши матеріали справи та подану заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновків про таке. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При вирішенні питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт: вивчення документів, підготовка позовної заяви. Суд також враховує категорію та складність справи, суть спору й характер спірних правовідносин, загальну тривалість процесу, кількість учасників справи, кількість та обсяг зібраних та доданих до позовної заяви доказів, а також обсяг документів, що підлягав вивченню у справі. Мають значення у даному випадку і критерії, які застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтований. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, яка є малозначною, обсяг виконаних адвокатом робіт, а також відсутність судових засідань у цій справі, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 гривень, який є завищеним. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 гривень. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторін.

Outcome: approved