Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки. 05.12.2025 позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 19.04.2024 по справі № 193/345/24 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку) починаючи з 29.02.2024 і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Відповідач присуджені судом аліменти на утримання позивачки сплачує не у повному обсязі та не регулярно, внаслідок чого станом на 14.11.2025 утворилася заборгованість зі сплати аліментів у сумі 19 117,52 грн. У зв`язку із чим позивачка, посилаючись на положення ст. 196 СК України, звернулася до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на її утримання за період з 01 червня 2025 року по 31 жовтня 2025 року у розмірі 19 117,52 грн. Заяви, клопотання сторін, процесуальні дії суду у справі. 11.12.2025 за ухвалою судді провадження у цивільній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.20). Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, протенадала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. Третя особа, без самостійних вимог, Софіївський відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про причину його неявки суд не повідомила, письмових пояснень по справі від неї не надходило. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди позивача, вирішено розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За положеннями частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оскільки текст рішення складено 02.03.2026, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 24.02.2026, датою ухвалення рішення є саме 02.03.2026. Фактичні обставини справи встановлені судом Згідно виконавчого листа, виданого 20.05.2024 на підставі рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 19.04.2024 по справі № 193/345/24, з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку) починаючи з 29.02.2024 і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] (а.с.10). Згідно розрахунку заборгованості, виданого державним виконавцем Софіївського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів на підставі вищевказаного виконавчого листа станом на 14.11.2025 складає у розмірі 19 117,52 грн. (а.с.8). Мотиви суду та застосування норми права. Згідно з частиною першою статті 196 СК України, передбачено, що уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки поширюється на правовідносини, які встановлюють обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання і регулюються положеннями глави 15 ЦК України і є санкцією за ухилення батьків від сплати аліментів на утримання дітей. Так, виходячи із системного аналізу Глави 15 («Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання») і Глави 22 СК («Обов`язок по утриманню інших членів сім`ї та родичів»), зокрема статті 274 СК, норми положень Глави 15 СК до правовідносин, що врегульовані нормами інших глав СК, можуть застосовуватися лише у випадку прямого на це посилання. Іншим прикладом може бути те, що сімейне законодавство поширює положення статті 196 СК також на правовідносини, визначені главою 16 СК, якими встановлено обов`язки батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Зокрема, стаття 201 СК містить пряму вказівку на те, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Разом з тим, сімейне законодавство не містить положень, які поширюють дію статті 196 СК на правовідносини, визначені главою 17 СК, якими встановлено обов`язки повнолітніх дочки, сина утримувати батьків. В свою чергу, Глава 9 СК «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить посилань на те, що визначення заборгованості по аліментам на одного із подружжя здійснюється відповідно до статей 194-197 СК, а тому положення статті 196 цього Кодексу на спірні правовідносини не поширюються. Ураховуючи, що до заборгованості зі сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку можуть бути застосовані інші санкції майнового характеру, передбачені цивільним законодавством, які позивач не просила застосувати, в задоволенні її позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, слід відмовити. Аналогічний підхід щодо дії статті 196 СК висловив і Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року по справі №635/6679/16-ц (провадження №61-22926св18). Зокрема касаційна інстанція наголосила на тому, що вимоги статті 196 СК передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки, тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання батьків. Крім того, Верховний Суд звернув увагу на неможливості застосування аналогії закону «розширивши» дію статті 196 СК. Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що позивачкою заявлені вимоги про стягнення на підставі ст.196 СК України (Глава 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання») пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини, які були стягнуті судом на підставі ст. 84 СК України (Глава 9 «Права та обов`язки подружжя по утриманню»), -суд дійшов висновку про безпідставність стягнення пені за прострочення виплати аліментів на утримання дружини. Зважаючи на те, що у задоволені позовних вимог відмовлено повністю і позивачка при зверненні до суду з цим позовом була звільнена від сплати судового збору, в той час як відповідач під час розгляду справи будь-яких судових витрат не поніс, то судові витрати у зв`язку з розглядом цієї справи згідно вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed