Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Представник заявника [PERSON] адвокат Шаврова Н.М. в судовому засіданні підтримала вимоги, висловлені в його заяві та просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з його батьком [PERSON] , померлим [INFO] в квартирі [ADDRESS] на час відкриття спадщини. Представник заінтересованої особи Покровської міської ради Нікопольського району в судове засідання не з`явився, але надіслав суду письмову заяву, згідно якої просить розглянути справу за їх відсутності, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт постійного проживання заявника [PERSON] з померлим [INFO] його батьком [PERSON] на протязі більше ніж 2 років поспіль, дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер рідний батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , що належала померлому на праві власності. На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт від 13.07.1993 року, посвідчений державним нотаріусом Орджонікідзевської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Балашовою В.М., в якому на випадок своєї смерті все майно, де б воно нне було, та з чого не складалось, в тому числі належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] заповів своєму сину [PERSON] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади Покровської міської ради заявник [PERSON] з 01.08.2000 року і по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Оскільки батько заявника був особою похилого віку (помер у віці 83 роки) і потребував постійної допомоги та догляду, оскільки страждав на серцеві захворювання, заявник [PERSON] був змушений фактично проживати разом з ним, хоча і був зареєстрований за іншою адресою в м. Покров, що знайшло своє підтвердження під час допиту свідків та дослідження доказів доданих до матеріалів цивільної справи. Разом з тим, [PERSON] після смерті свого батька протягом встановленого законом строку до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся, а коли зробив це у грудні 2025 року отримав постанову нотаріусу про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 грудня 2025 року, з посиланням на пропуск ним шести місячного строку встановленого законом для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини. Заявник такої заяви не подавав. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] немає. Верховий Суд у постанові від 10.01.2019 року по справі № 484/747/17 зазначив наступне: «Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець фактично не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом». З досліджених судом доказів, а також пояснень допитаних у судовому засіданні свідків беззаперечно доведено, що [PERSON] на день відкриття спадщини, тобто на [INFO] постійно проживав разом зі своїм батьком [PERSON] , а тому його заява, про встановлення вказаного факту є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved