Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Саланської І.Л. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус ЗМНО Козиряцька О.В. про застосування наслідків нікчемного правочину, в якому просить: 1. Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ЗМНО Козиряцької О. В., індексний номер - 51637412 від 16 березня 2020 року, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з проведення за [PERSON] державної реєстрації права власності на: - земельну ділянку кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, площею 0,0562 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності 35956186, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1463600123101; - на житловий будинок загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності 35955861, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1038262923101. 2. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1 211,20 грн. та витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначає наступне Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2024 у справі №335/4648/23 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та приватний нотаріус ЛМНО Сиротяк М.Р. про скасування рішення про державну реєстрацію припинення обтяження та звернення стягнення на предмет іпотеки. Скасовано рішення про державну реєстрацію припинення іпотеки, індексний номер рішення 51128054 від 13.02.2020, прийняте державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг ЗМР Демченком З.М., щодо земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, площею 0,0562 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] . Скасовано рішення про державну реєстрацію припинення заборони на нерухоме майно, індексний номер рішення 51129302 від 13.02.2020, прийняте державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг ЗМР Демченком З.М., щодо земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, площею 0,0562 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] . Скасовано рішення про державну реєстрацію припинення іпотеки, індексний номер рішення 51127823 від 13.02.2020, прийняте державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг ЗМР Демченком З.М., щодо житлового будинку загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Скасовано рішення про державну реєстрацію припинення заборони на нерухоме майно, індексний номер рішення 51129242 від 13.02.2020, прийняте державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг ЗМР Демченком З.М., щодо житлового будинку загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Звернуто стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, площею 0,0562 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , та житловий будинок загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Договором позики від 09 серпня 2018 року в сумі 3 194 817,53 грн. (три мільйони сто дев`яносто чотири тисячі вісімсот сімнадцять грн. 53коп.), яка складається з суми неповернутої позики у розмірі 2 160 000,00 грн., втрат від інфляції у розмірі 840 240,00 грн., 3% річних у розмірі 194 577,53 грн., на користь [PERSON] , шляхом проведення прилюдних торгів (електронного аукціону) за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг ЗМР Демченка З. М., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] та приватний нотаріус ЛМНО Сиротяк М.Р., про скасування рішення про державну реєстрацію припинення обтяження та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 19.06.2024 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2024 року по цій справі залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 29.04.2025 касаційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Замковенка М.І. залишено без задоволення. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 червня 2024 року залишено без змін. Постанова суду касаційної інстанції набрала законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає. При розгляді справи № 335/4648/23 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було встановлено наступні обставини стосовно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 09 серпня 2018 року між [PERSON] у якості позикодавця та [PERSON] у якості позичальника був укладений Договір позики, відповідно до п.1 якого [PERSON] , як позикодавець, передав у власність [PERSON] як позичальнику строком до 09.08.2019 грошові кошти у розмірі 2 160 000,00 грн. (що на день укладення цього договору є еквівалентом 80 000,00 доларів США) на безвідсотковій основі. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за Договором позики, 09.08.2018 між [PERSON] як іпотекодержателем та [PERSON] як іпотекодавцем був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Сенченком В.М. 09.08.2018, зареєстрований в реєстрі за № 394. Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки, вказаний Договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з Договору позики, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем в простій письмовій формі 09.08.2018, за умовами якого останній зобов`язаний повернути іпотекодержателю позику у розмірі 2 160 000,00 (два мільйони сто шістдесят тисяч) гривень строком до дев`ятого серпня дві тисячі дев`ятнадцятого року, згідно вищевказаного договору позики. Згідно п. 1.2 Договору іпотеки, для забезпечення своєчасного виконання умов договору позики іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю таке нерухоме майно: - житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м; - земельну ділянку площею 0,0562 га, кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, за цією ж адресою, на якій розташований житловий будинок. На підставі вказаного Договору іпотеки приватним нотаріусом ЗМНО Сенченком В.М. було накладено заборону відчуження майна, переданого в іпотеку (реєстрові номери 395, 396 від 09.08.2018). Того ж дня приватним нотаріусом ЗМНО Сенченком В.М. були внесені записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про іпотеку: - щодо житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м, - на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42469791 від 09.08.2018; - щодо земельної ділянки площею 0,0562 га, кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, - на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42470032 від 09.08.2018. Після спливу строку позики [PERSON] кошти [PERSON] не повернув. 04.10.2019 [PERSON] через приватного нотаріуса ЗМНО Сенченко В.М. направив [PERSON] заяву про необхідність повернення коштів. У заяві [PERSON] вказав, що станом на 04 жовтня 2019 року борг за Договором позики складає 2 160 000,00 (два мільйона сто шістдесят тисяч) гривень. [PERSON] просив виконати порушені зобов`язання протягом тридцяти днів, в іншому випадку, якщо протягом тридцяти днів з дня отримання цього повідомлення суму боргу не буде повернуто, він буде змушений звернути стягнення на предмет іпотеки. [PERSON] вимогу [PERSON] проігнорував, кошти за Договором позики не повернув. 13 лютого 2020 року [PERSON] особисто подав до Департаменту надання адміністративних послуг та розвитку підприємництва ЗМР в паперовому виді: - заяву про державну реєстрацію припинення заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер 38454705) - житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м; - заяву про державну реєстрацію припинення заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер 38454983) - земельну ділянку площею 0,0562 га, кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, за цією ж адресою, на якій розташований житловий будинок; - заяву про припинення іпотеки щодо земельної ділянки площею 0,0562 га, кадастровий номер 2310100000:05:001:0831 (реєстраційний номер 38449488); - заяву про припинення іпотеки щодо житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м. До вказаних заяв [PERSON] надав заяву від 08.02.2020 про повне виконання зобов`язань за Договором позики, складену від імені [PERSON] , підпис якого був посвідчений від імені приватного нотаріуса ЛМНО Сиротяка М.Р. на спеціальному нотаріальному бланку № 787120. Ця заява містила підтвердження від імені [PERSON] того, що 08.02.2020 у м. Львів він отримав від [PERSON] повну суму позики, і претензій до останнього не має. 13 лютого 2020 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг ЗМР Демченко З.М. на підставі поданих [PERSON] документів прийняв такі рішення: - про державну реєстрацію припинення іпотеки, індексний номер рішення № 51128054, щодо земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, площею 0,0562 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] ; - про державну реєстрацію припинення заборони на нерухоме майно, індексний номер рішення 51129302, щодо земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, площею 0,0562 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] ; - про державну реєстрацію припинення іпотеки, індексний номер рішення 51127823, щодо житлового будинку загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - про державну реєстрацію припинення заборони на нерухоме майно, індексний номер рішення 51129242 щодо житлового будинку загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня записи про ці рішення були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підтверджується відповідними інформаційними довідками, що містять в матеріалах справи. 16 березня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] були укладені Договір купівлі-продажу житлового будинку (реєстраційний номер 308 від 16.03.2020) за адресою [ADDRESS] та Договір купівлі-продажу земельної ділянки (реєстраційний номер 309 від 16.03.2020) за адресою [ADDRESS] , загальною площею 0,0562 га, з кадастровим номером 2310100000:05:001:0831, посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Козиряцькою О.В. За умовами вказаних договорів [PERSON] продав, а [PERSON] купила спірне майно, що підтверджується копіями вказаних договорів, що містяться в матеріалах справи. Того ж дня 16.03.2020, на підставі рішення № 51637412 приватного нотаріуса ЗМНО Козиряцької О.В. право власності на спірне майно було зареєстроване за відповідачем [PERSON] . Судом також встановлено, що позивач [PERSON] , як позикодавець за Договором позики та іпотекодержатель за Договором іпотеки, заяву від 08.02.2020 про повне виконання зобов`язань за Договором позики не складав і не підписував, відповідачу [PERSON] не передавав, а приватний нотаріус ЛМНО Сиротяк М.Р. підпис [PERSON] на такій заяві не посвідчував. Оскільки під час розгляду цієї справи судом встановлено, що записи про державну реєстрацію припинення заборон та іпотеки щодо спірного майна були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та обтяжень на підставі заяви від імені [PERSON] , яку він, як іпотекодержатель, не підписував і не подавав, - суд виходить з того, що іпотека, що виникла на підставі Договору іпотеки, із внесенням таких записів не була припинена і продовжує існувати. З наведеного також випливає, що Договори купівлі-продажу від 16.03.2020, на підставі яких право власності на спірні об`єкти нерухомого майна було зареєстроване за відповідачем [PERSON] , були укладені без згоди [PERSON] як іпотекодавця, і тому в силу вимог ч. 3 ст. 12 Закону про іпотеку ці Договори є недійсними, а розумінні ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемними. Виходячи з положень ч. 1 ст. 216 ЦК України, вказані Договори купівлі-продажу не породили жодних правових наслідків, крім наслідків, пов`язаних з їх нікчемністю, що означає, що власником спірного майна продовжує бути [PERSON] , у [PERSON] на підставі цих Договорів право власності на спірні об`єкти нерухомості не виникло, а відповідний запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] не відповідає первинним документам і не може бути взятий до уваги. Відтак, позивач [PERSON] зберігає право вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики, і в тому числі, має право на їх задоволення за рахунок предмета іпотеки у спосіб, передбачений Законом про іпотеку та Договором іпотеки. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 10.06.2025 року відкрито провадження по вказаній справі, у порядку загального позовного провадження. Встановлено відповідачам строк на подачу відзиву, третій особі на подачу письмових пояснень. 15.08.2025 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву про застосування наслідків нікчемного правочину, в якому окрім іншого зазначає, що матеріали даної справи не містять жодних доказів/документів, які б свідчили, що позивач [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Козиряцької О.В., або до будь-якого іншого уповноваженого державного реєстратора, або до адміністратора Державного реєстру прав (яким у м. Запоріжжя, наразі є Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради) із обґрунтованими заявами про вчинення дій, які він формулює як позовні вимоги в цій справі (внесення відповідних змін до Державного реєстру прав). Відтак, жодні відомості про порушення прав позивача у справі відсутні. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав необґрунтованості та недоведеності заявлених вимог. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позов не скористався. 25.08.2025 року представником позивача адвокатом Саланською І.Л. подано відповідь на відзив на позовну заяву про застосування наслідків нікчемного правочину, в якому, окрім іншого, зазначає що оскільки [PERSON] є стороною даних договорів купівлі-продажу, то відповідно вона є належним відповідачем за позовом про застосування наслідків нікчемного правочину. Крім цього, продавець за даними договорами купівлі-продажу - [PERSON] також визначений відповідачем за даним позовом. У свою чергу незалучення сторони даних правочинів до участі у справі дасть [PERSON] підстави для оскарження винесеного судом рішення на підставі п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України - 4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. Третя особа приватний нотаріус ЗМНО Козиряцька О.В. правом на подання письмових пояснень не скористалася. Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 02.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] в особі представника адвоката Саланської І.Л. до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус ЗМНО Козиряцька О.В. про застосування наслідків нікчемного правочину до судового розгляду по суті на 15 жовтня 2025 року на 14-00 год. в приміщенні Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя. Витребувано у Департаменту адміністративних послуг ЗМР в термін до 15.10.2025 року належним чином засвідчену копію рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса ЗМНО Козиряцької О.В, індексний номер - 51637412 від 16 березня 2020 року, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з проведення за [PERSON] державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, площею 0,0562 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності 35956186, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1463600123101; на житловий будинок загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності 35955861, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1038262923101. В судому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Саланська І.Л. позов підтримала та наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Юрасов А.В. проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] та третя особа приватний нотаріус ЗМНУ Козиряцька О.В., в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Причину не явки суду не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду від них не надходило. Заслухавши доводи сторін, дослідивши і вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частина перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України. Отже, у процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2024 у справі №335/4648/23 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та приватний нотаріус ЛМНО Сиротяк М.Р. про скасування рішення про державну реєстрацію припинення обтяження та звернення стягнення на предмет іпотеки. Скасовано рішення про державну реєстрацію припинення іпотеки, індексний номер рішення 51128054 від 13.02.2020, прийняте державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг ЗМР Демченком З.М., щодо земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, площею 0,0562 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] . Скасовано рішення про державну реєстрацію припинення заборони на нерухоме майно, індексний номер рішення 51129302 від 13.02.2020, прийняте державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг ЗМР Демченком З.М., щодо земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, площею 0,0562 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] . Скасовано рішення про державну реєстрацію припинення іпотеки, індексний номер рішення 51127823 від 13.02.2020, прийняте державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг ЗМР Демченком З.М., щодо житлового будинку загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Скасовано рішення про державну реєстрацію припинення заборони на нерухоме майно, індексний номер рішення 51129242 від 13.02.2020, прийняте державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг ЗМР Демченком З.М., щодо житлового будинку загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Звернуто стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, площею 0,0562 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , та житловий будинок загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Договором позики від 09 серпня 2018 року в сумі 3 194 817,53 грн. (три мільйони сто дев`яносто чотири тисячі вісімсот сімнадцять грн. 53коп.), яка складається з суми неповернутої позики у розмірі 2 160 000,00 грн., втрат від інфляції у розмірі 840 240,00 грн., 3% річних у розмірі 194 577,53 грн., на користь [PERSON] , шляхом проведення прилюдних торгів (електронного аукціону) за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг ЗМР Демченка З. М., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] та приватний нотаріус ЛМНО Сиротяк М.Р., про скасування рішення про державну реєстрацію припинення обтяження та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 19.06.2024 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2024 року по цій справі залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 29.04.2025 касаційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Замковенка М.І. залишено без задоволення. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 червня 2024 року залишено без змін. Постанова суду касаційної інстанції набрала законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає. При розгляді справи № 335/4648/23 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було встановлено наступні обставини стосовно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 09 серпня 2018 року між [PERSON] у якості позикодавця та [PERSON] у якості позичальника був укладений Договір позики, відповідно до п.1 якого [PERSON] , як позикодавець, передав у власність [PERSON] як позичальнику строком до 09.08.2019 грошові кошти у розмірі 2 160 000,00 грн. (що на день укладення цього договору є еквівалентом 80 000,00 доларів США) на безвідсотковій основі. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за Договором позики, 09.08.2018 між [PERSON] як іпотекодержателем та [PERSON] як іпотекодавцем був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Сенченком В.М. 09.08.2018, зареєстрований в реєстрі за № 394. Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки, вказаний Договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з Договору позики, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем в простій письмовій формі 09.08.2018, за умовами якого останній зобов`язаний повернути іпотекодержателю позику у розмірі 2 160 000,00 (два мільйони сто шістдесят тисяч) гривень строком до дев`ятого серпня дві тисячі дев`ятнадцятого року, згідно вищевказаного договору позики. Згідно п. 1.2 Договору іпотеки, для забезпечення своєчасного виконання умов договору позики іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю таке нерухоме майно: - житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м; - земельну ділянку площею 0,0562 га, кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, за цією ж адресою, на якій розташований житловий будинок. На підставі вказаного Договору іпотеки приватним нотаріусом ЗМНО Сенченком В.М. було накладено заборону відчуження майна, переданого в іпотеку (реєстрові номери 395, 396 від 09.08.2018). Того ж дня приватним нотаріусом ЗМНО Сенченком В.М. були внесені записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про іпотеку: - щодо житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м, - на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42469791 від 09.08.2018; - щодо земельної ділянки площею 0,0562 га, кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, - на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42470032 від 09.08.2018. Після спливу строку позики [PERSON] кошти [PERSON] не повернув. 04.10.2019 [PERSON] через приватного нотаріуса ЗМНО Сенченко В.М. направив [PERSON] заяву про необхідність повернення коштів. У заяві [PERSON] вказав, що станом на 04 жовтня 2019 року борг за Договором позики складає 2 160 000,00 (два мільйона сто шістдесят тисяч) гривень. [PERSON] просив виконати порушені зобов`язання протягом тридцяти днів, в іншому випадку, якщо протягом тридцяти днів з дня отримання цього повідомлення суму боргу не буде повернуто, він буде змушений звернути стягнення на предмет іпотеки. [PERSON] вимогу [PERSON] проігнорував, кошти за Договором позики не повернув. 13 лютого 2020 року [PERSON] особисто подав до Департаменту надання адміністративних послуг та розвитку підприємництва ЗМР в паперовому виді: - заяву про державну реєстрацію припинення заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер 38454705) - житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м; - заяву про державну реєстрацію припинення заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер 38454983) - земельну ділянку площею 0,0562 га, кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, за цією ж адресою, на якій розташований житловий будинок; - заяву про припинення іпотеки щодо земельної ділянки площею 0,0562 га, кадастровий номер 2310100000:05:001:0831 (реєстраційний номер 38449488); - заяву про припинення іпотеки щодо житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м. До вказаних заяв [PERSON] надав заяву від 08.02.2020 про повне виконання зобов`язань за Договором позики, складену від імені [PERSON] , підпис якого був посвідчений від імені приватного нотаріуса ЛМНО Сиротяка М.Р. на спеціальному нотаріальному бланку № 787120. Ця заява містила підтвердження від імені [PERSON] того, що 08.02.2020 у м. Львів він отримав від [PERSON] повну суму позики, і претензій до останнього не має. 13 лютого 2020 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг ЗМР Демченко З.М. на підставі поданих [PERSON] документів прийняв такі рішення: - про державну реєстрацію припинення іпотеки, індексний номер рішення № 51128054, щодо земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, площею 0,0562 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] ; - про державну реєстрацію припинення заборони на нерухоме майно, індексний номер рішення 51129302, щодо земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, площею 0,0562 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] ; - про державну реєстрацію припинення іпотеки, індексний номер рішення 51127823, щодо житлового будинку загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - про державну реєстрацію припинення заборони на нерухоме майно, індексний номер рішення 51129242 щодо житлового будинку загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня записи про ці рішення були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підтверджується відповідними інформаційними довідками, що містять в матеріалах справи. 16 березня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] були укладені Договір купівлі-продажу житлового будинку (реєстраційний номер 308 від 16.03.2020) за адресою [ADDRESS] та Договір купівлі-продажу земельної ділянки (реєстраційний номер 309 від 16.03.2020) за адресою [ADDRESS] , загальною площею 0,0562 га, з кадастровим номером 2310100000:05:001:0831, посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Козиряцькою О.В. За умовами вказаних договорів [PERSON] продав, а [PERSON] купила спірне майно, що підтверджується копіями вказаних договорів, що містяться в матеріалах справи. Того ж дня 16.03.2020, на підставі рішення № 51637412 приватного нотаріуса ЗМНО Козиряцької О.В. право власності на спірне майно було зареєстроване за відповідачем [PERSON] . Судом також встановлено, що позивач [PERSON] , як позикодавець за Договором позики та іпотекодержатель за Договором іпотеки, заяву від 08.02.2020 про повне виконання зобов`язань за Договором позики не складав і не підписував, відповідачу [PERSON] не передавав, а приватний нотаріус ЛМНО Сиротяк М.Р. підпис [PERSON] на такій заяві не посвідчував. Оскільки під час розгляду цієї справи судом встановлено, що записи про державну реєстрацію припинення заборон та іпотеки щодо спірного майна були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та обтяжень на підставі заяви від імені [PERSON] , яку він, як іпотекодержатель, не підписував і не подавав, - суд виходить з того, що іпотека, що виникла на підставі Договору іпотеки, із внесенням таких записів не була припинена і продовжує існувати. З наведеного також випливає, що Договори купівлі-продажу від 16.03.2020, на підставі яких право власності на спірні об`єкти нерухомого майна було зареєстроване за відповідачем [PERSON] , були укладені без згоди [PERSON] як іпотекодавця, і тому в силу вимог ч. 3 ст. 12 Закону про іпотеку ці Договори є недійсними, а розумінні ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемними. Виходячи з положень ч. 1 ст. 216 ЦК України, вказані Договори купівлі-продажу не породили жодних правових наслідків, крім наслідків, пов`язаних з їх нікчемністю, що означає, що власником спірного майна продовжує бути [PERSON] , у [PERSON] на підставі цих Договорів право власності на спірні об`єкти нерухомості не виникло, а відповідний запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] не відповідає первинним документам і не може бути взятий до уваги. Відтак, позивач [PERSON] зберігає право вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики, і в тому числі, має право на їх задоволення за рахунок предмета іпотеки у спосіб, передбачений Законом про іпотеку та Договором іпотеки. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частина перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України. Отже, у процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Враховуючи вищевикладені факти, суд зазначає наступне. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. За змістом ч.1 ст.575 ЦК України, абз.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Нормами ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним, крім договору купівлі-продажу, укладеного у процесі приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно. Нормами ст.216 ЦК України встановлені правові наслідки недійсності правочину. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. За приписами ч.5 ст.216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно з частиною 1 статті 236 ЦК нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. За загальним правилом якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Між тим, за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Така позиція цілком відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №463/5896/14-ц (провадження №14-90цс19). Судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що Договір купівлі-продажу житлового будинку (реєстраційний номер 308 від 16.03.2020) за адресою [ADDRESS] від 16 березня 2020 року та Договір купівлі-продажу земельної ділянки (реєстраційний номер 309 від 16.03.2020) за адресою [ADDRESS] , загальною площею 0,0562 га, з кадастровим номером 2310100000:05:001:0831, укладені між [PERSON] у якості покупця та [PERSON] у якості продавця, посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Козиряцькою О.В., на підставі яких право власності на спірні об`єкти нерухомого майна було зареєстроване за [PERSON] , були укладені без згоди [PERSON] як іпотекодавця, тому в силу вимог ч. 3 ст. 12 Закону про іпотеку ці Договори є недійсними, а розумінні ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемними. Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Отже, застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача. Наслідком укладення між [PERSON] та [PERSON] нікчемного правочину стало набуття останньою права власності на передане їй нерухоме майно шляхом ухвалення державним реєстратором - приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Козиряцькою О.В. рішення від 16.03.2020 № 51637412. З огляду на це ефективним способом захисту прав Позивача буде застосування такого наслідку нікчемного правочину як скасування рішення про державну реєстрацію права власності. Судовим рішенням, яке набрало законної сили, звернуто стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку кадастровий номер 2310100000:05:001:0831, площею 0,0562 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , та житловий будинок загальною площею 74,55 кв. м., житловою площею 45,55 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Договором позики від 09 серпня 2018 року в сумі 3 194 817,53 грн. (три мільйони сто дев`яносто чотири тисячі вісімсот сімнадцять грн. 53коп.), яка складається з суми неповернутої позики у розмірі 2 160 000,00 грн., втрат від інфляції у розмірі 840 240,00 грн., 3% річних у розмірі 194 577,53 грн., на користь [PERSON] , шляхом проведення прилюдних торгів (електронного аукціону) за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса ЗМНО Козиряцької О.В. від 16.03.2020 № 51637412 є необхідним для повернення права власності у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, та звернення стягнення на це майно на підставі рішення суду. Враховуючи вище викладене, суд вважає позов обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню повністю. Заперечення представника відповідача [PERSON] суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] є сторонами даних договорів купівлі-продажу, то відповідно вони є належними відповідачами за даним позовом про застосування наслідків нікчемного правочину. Інші доводи представника відповідача висновки суду не спростовують Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 гривень , підлягають стягненню з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача.

Outcome: approved