Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 26 червня 2018 року відповідач у справі [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 26.06.2018. Поставивши свій підпис на Анкеті-заяві, відповідач підтвердив, що на момент її підписання ознайомився з текстом Умов і правил, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, Тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб та інших додатків, повністю зрозумів їхній зміст, погоджується з викладеним, розуміє свої права та обов`язки. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язуються виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 36200,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . При цьому позивач АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість в порушення умов договору у встановлені строки відповідач кредит та інші передбачені договором платежі не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість відповідача перед банком станом на 03.11.2025, яка становить 36112,53 грн загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту). У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 26 червня 2018 року у розмірі 36112,53 грн, а також 3028 грн понесених судових витрат. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 02 березня 2026 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно матеріалів цивільного позову та поданого клопотання просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Згідно відзиву на позовну заяву заявлені позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в їх задоволенні. Свої заперечення мотивують тим, що між відповідачем та банком кредитний договір не укладався. Підписана ним анкета-заява б/н від 11.01.2018 не містить суттєвих умов кредитного договору, та не містить відсоткової ставки та будь-якої іншої компенсації банку. Позивачем не надано доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, паспорту споживчого кредиту і Тарифі, шо в сукупності із Заявою, що свідчить про укладений у не належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. За таких обставин у задоволенні позовних вимог про стягнення 36112,53 грн. на користь позивача просили відмовити. Визнали позовні вимоги в розмірі 15544,13 грн. Розгляд справи проводити без їх участі. Згідно відповіді на відзив, представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У справі встановлено, що АТ «Універсал Банк» створено проект «Monobank», в рамках якого клієнтам (фізичним особам) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Післяперевіркикредитноїісторії на платіжнихкартках «Monobank» за заявоюклієнтіввстановлюєтьсякредитнийліміт. Особливістю проекту «Monobank» є те, щобанківськеобслуговуванняздійснюєтьсядистанційно без відділень. 26.06.2018 [PERSON] до АТ «Універсал Банк» з метою отриманнябанківськихпослуг і цього ж дня підписав анкету-заявудо договору про наданнябанківськихпослуг АТ «Універсал Банк», в якій просив відкрити в банку поточнийрахунок у гривні на йогоім`я та встановитикредитнийліміт на суму, указану у мобільномудодатку. У анкеті-заявізазначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговуванняфізичнихосіб в АТ «Універсал Банк» при наданнібанківськихпослуг, тарифами, таблицею обчисленнявартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складаютьдоговір про наданнябанківськихпослуг. До анкети-заяви банком долученоУмови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданнібанківськихпослугщодопродуктівmonobank в редакції, чинній з 27.11.2021, які не містятьреквізитів та підписупозичальника. Згідно з довідкою АТ «Універсал Банк» 26.06.2018 [PERSON] в АТ «Універсал Банк» відкритопоточнийрахунок № [NUMBER] за договором про наданнябанківськихпослугвід 26.06.2018. До позову додано виписку з Єдиного державного реєструюридичнихосіб на підтвердженняреєстрації АТ «Універсал Банк» як юридичної особи (а.с. 54) та копіюбанківськоїліцензіївід 10 жовтня 2011 року, виданоїНаціональним банком України, на право наданняпозивачембанківськихпослуг. Відповідно до наданогопозивачемрозрахункузаборгованості за договором № б/н від26.06.2018, укладенимміж банком та відповідачем, станом на 03 листопада 2025 року заборгованість [PERSON] за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 36112,53 грн. Звернувшись з позовом про стягненнязаборгованості, АТ «Універсал Банк» посилалося на невиконанняпозичальником умов кредитного договору щодоповернення у встановлений строк грошовихкоштів. Відповідно до ст. 627 ЦК Українисторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуваннямвимогцьогоКодексу, іншихактівцивільногозаконодавства, звичаївділового обороту, вимогрозумності та справедливості. За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК Україниправочинможевчинятисяусноабо в письмовій (електронній) формі. Сторонимають право обирати форму правочину, якщоінше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умовиякоговстановленіоднієюізсторін у формулярах абоіншихстандартних формах, якийможе бути укладенийлише шляхом приєднаннядругоїсторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не можезапропонуватисвоїумови договору. Договір є укладеним, якщосторони в належнійформідосяглизгоди з усіхістотних умов договору. Істотнимиумовами договору є умови про предмет договору, умови, щовизначені законом як істотніабо є необхідними для договорівданого виду, а такожусітіумови, щодояких за заявоюхоча б однієїізсторінмає бути досягнутозгоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Договір, укладений за допомогоюінформаційно-телекомунікаційних систем за згодоюобохсторін, вважаєтьсяукладеним в письмовійформі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк абоіншафінансоваустанова (кредитодавець) зобов`язуєтьсянадатигрошовікошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальникзобов`язуєтьсяповернути кредит та сплатитипроценти. Закон України «Про електроннукомерцію»визначаєорганізаційно-правові засади діяльності у сферіелектронноїкомерції в Україні, встановлює порядок вчиненняелектроннихправочинівіззастосуваннямінформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язкиучасниківвідносин у сферіелектронноїкомерції. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електроннукомерцію»електроннийдоговір - цедомовленістьдвохабобільшесторін, спрямована на встановлення, змінуабоприпиненняцивільних прав і обов`язків та оформлена в електроннійформі. За приписами ст. 11 Закону електроннийдоговірукладається шляхом пропозиціїйогоукласти (оферти) однією стороною та їїприйняття (акцепту) другою стороною. Електроннийдоговірвважаєтьсяукладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозиціюукластитакийдоговір, відповіді про прийняттяцієїпропозиціїв порядку, визначеномучастиноюшостоюцієїстатті. Пропозиціяукластиелектроннийдоговір (оферта) може бути зроблена шляхом надсиланнякомерційногоелектронногоповідомлення, розміщенняпропозиції (оферти) у мережіІнтернетабоіншихінформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиціяукластиелектроннийдоговір (оферта) можевключатиумови, щомістяться в іншомуелектронномудокументі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідно до ч. 6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиціяукластиелектроннийдоговір, про їїприйняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсиланняелектронногоповідомленняособі, яка зробилапропозиціюукластиелектроннийдоговір, підписаного в порядку, передбаченомуст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняттятакоїпропозиції в електроннійформі, щопідписується в порядку, передбаченомуст. 12 цього Закону; вчиненнядій, щовважаютьсяприйняттямпропозиціїукластиелектроннийдоговір, якщозміст таких дійчіткороз`яснено в інформаційнійсистемі, в якійрозміщенотакупропозицію, і ціроз`ясненнялогічнопов`язані з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електроннукомерцію» моментом підписанняелектронноїправової угоди є використання: електронногопідписуабоелектронного цифрового підписувідповідно до Закону України «Про електроннийцифровийпідпис», за умовивикористаннякоштівелектронного цифрового підписувсіма сторонами електронноїправової угоди; електроннийпідписодноразовимідентифікатором, визначенимицим Законом; аналога власноручногопідпису (факсимільноговідтворенняпідпису за допомогоюзасобівмеханічногоабоіншогокопіювання, іншого аналога власноручногопідпису) при письмовійзгодісторін, у якіймаютьміститисязразкивідповідниханалогіввласноручнихпідписів. Приписами ст. 525, 526 ЦК Українивстановлено, що одностороння відмовавідзобов`язанняабо одностороння змінайого умов не допускається, якщоінше не встановлено договором або законом. Зобов`язаннямаєвиконуватисяналежним чином відповідно до умов договору та вимогцьогоКодексу, іншихактівцивільногозаконодавства. У постанові Верховного Суду у складіОб`єднаноїпалатиКасаційногоцивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 сформульованийвисновок про те, щодобросовісність - цепевний стандарт поведінки, щохарактеризуєтьсячесністю, відкритістю і повагоюінтересівіншоїсторони договору абовідповідногоправовідношення. Доктрина venirecontrafactumproprium (заборона суперечливоїповедінки) базується на римськійправовіймаксимі - nonconceditvenirecontrafactumproprium (ніхто не можедіятивсуперечсвоїйпопереднійповедінці). В основідоктриниvenirecontrafactumpropriumзнаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечитьдобросовісності та чеснійділовійпрактиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідаєпопереднімзаявамабоповедінцісторони, за умови, щоінша сторона, яка дієсобі на шкоду, розумнопокладається на них. Приписамист. 81 ЦПК Українивизначено, щокожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимогабозаперечень; доказиподаються сторонами та іншимиучасникамисправи; доказування не можеґрунтуватися на припущеннях. Відповідност. 76 ЦПК Українидоказами є будь-якідані, на підставіяких суд встановлюєнаявністьабовідсутністьобставин (фактів), щообґрунтовуютьвимоги і запереченняучасниківсправи, та іншихобставин, якімаютьзначення для вирішеннясправи. Ціданівстановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електроннимидоказами; висновкамиекспертів; показаннямисвідків. Належними є докази, якімістятьінформаціющодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Зважаючи на вищенаведенінорми та дослідившиобставинисправи в сукупності, суд приходить до переконанняпро відсутністьправовихпідстав для задоволеннявимоги АТ «Універсал Банк» про стягненнязаборгованості за кредитним договором. Надаючиправовуоцінкувстановленимобставинамсправи, суд виходить з наступного. За матеріаламисправивстановлено, [PERSON] ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційнійсистемі АТ «Універсал Банк» та 26.06.2018 підписав анкету-заявудо договору про наданнябанківськихпослуг, в якій просив відкритипоточнийрахунок в АТ «Універсал Банк» у гривні на йогоім`я та встановитикредитнийліміт на суму, вказану у мобільномудодатку. Анкета-заяваміститьдетальнуінформаціющодо особи [PERSON] , зокрема, дату йогонародження, РНОКПП, серію, номер паспорта і дату йоговидачі, номер мобільного телефону, а такожджерело доходу. У анкеті-заявінаявнікопії паспорта відповідача, якінадані до анкети в електронномувигляді. 26.06.2018 [PERSON] в АТ «Універсал Банк» буловідкритопоточнийрахунок, по якомувстановленокредитнийліміт. Отриманнякредитнихкоштів та користування ними відповідачем не оспорюється. Здійсненнячастковогопогашеннякредитнихкоштіввідображено у розрахункузаборгованості за кредитним договором від26.06.2018. Не можнавважатинеукладенимдоговірпісляйогоповногочичастковоговиконання сторонами. Якщодіїсторінсвідчать про те, щодоговірфактичнобувукладений, суд маєрозглянути по сутіпитаннящодовідповідностіцього договору вимогам закону (висновкиВеликоїПалати Верховного Суду у справі № 338/180/17, викладені у постановівід 05 червня 2018 року). Зважаючи на наведеневище, суд приходить до висновкупро доведеністьіснуванняміж сторонами кредитнихправовідносин та неналежневиконання [PERSON] грошовихзобов`язань за кредитним договором від 26.06.2018. Банк, заявляючивимогу про стягненнякредитноїзаборгованості, просить стягнути з відповідача 36112,53 грн, які є заборгованістю за тілом кредиту. Водночаснаданий банком розрахунокзаборгованостісвідчить про те, щопозивачемнараховувалисявідсотки на залишокпоточноїзаборгованості за кредитом. Підписанавідповідачем анкета-заява не міститьістотних умов договору, зокрема, розмірувідсотків за користування кредитом та порядку їхнарахування, строку повернення кредиту, тощо. АТ «Універсал Банк», обґрунтовуючи право щодостягненнякредитноїзаборгованості, посилався на Умови і правила обслуговуванняфізичнихосіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданнябанківськихпослугщодокартковихпродуктів, розміщені на офіційномубанківськомусайті, як невід`ємнічастиниукладеного договору, якимивстановленийрозмір і порядок нарахуваннявідсотків за користування кредитом. [PERSON] анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами і правилами наданнябанківськихпослуг, тарифами, таблицею обчисленнявартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складаютьдоговір про наданнябанківськихпослуг. Однакпозивачем до позову не додано нітарифів, нітаблиціобчисленнявартості кредиту, ані паспорту споживчого кредиту. НаданіпозивачемУмови і правила обслуговуванняфізичнихосіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданнябанківськихпослугщодокартковихпродуктів не міститьпідписувідповідача, тому не можерозцінюватись як частина договору, укладеногоміж сторонами 26 червня 2018 року шляхом підписанняанкети-заяви до договору про наданнябанківськихпослуг. Матеріалисправи не містятьпідтвердження того, щосаменаданіУмови і правила обслуговуванняфізичнихосіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданнябанківськихпослугщодокартковихпродуктіврозуміввідповідач та ознайомлювався і погодився з ними, підписуючи26.06.2018 анкету-заяву. Оцінюючиповедінку та спосібведення справ банком, судвраховує те, щовін є професійнимучасником ринку наданнябанківськихпослуг, у зв`язку з чим до ньоговисуваютьсяпевнівимогищододотримання правил та процедур, які є традиційними в ційсфері, до обачності та розсудливості у веденні справ, тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумностіведення справ банком є вищими, ніж до споживачафізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільнихвідносинах з такою установою. З врахуваннямнаведеноговсісумніви та розумніприпущеннямаютьтлумачитися судом на користьтакоїслабшоїсторони, яка не є фактичнорівною у спірнихправовідносинах. АналогічнапозиціявикладенаВерховим Судом у постановівід 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20. Отжетвердженняпозивача, якіґрунтуються на змістінаданих ним і не підписанихвідповідачем Умов і правил, можутьсприйматисьлише як припущення, на якихвідповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України не можеґрунтуватисьсудоверішення. Наведенеповністюузгоджуються з правовимивисновкамиВеликоїПалати Верховного Суду, наведених у постановівід 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц, а також з висновками Верховного Суду у постановах від 25 вересня 2019 року у справі № 704/1023/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 322/1220/16, від 07 серпня 2019 року у справі № 182/1806/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 188/1815/17. Таким чином, в ході судового розглядузнайшлипідтвердження доводи відповідача про те, щосторони не обумовилиписьмово та належним чином розмірвідсоткової ставки, порядок і строк нарахуванняпроцентів за користування кредитом. При обрахуванні розміру такого стягнення, суд приймає до уваги, самостійно визначений Позивачем у розрахунку та підтверджений випискою по особовому рахунку Відповідача, залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом від якого необхідно відняти суму безпідставно нарахованих процентів, що становить 15544 грн. 13 коп. Відповідно до змістуст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п.п.1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 15544 грн. 13 коп. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на 43%, тому з відповідача на користь позивача слід пропорційно стягнути 1302 грн. 04 коп., сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: partial