Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач з використанням системи «Електронний суд» звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 157382 від 17.10.2024 в розмірі 11 071,02 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн, а також вказує, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Позов обгрунтований тим, що 17.10.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] в електронній формі був укладений договір про споживчий кредит №157382, згідно з умовами якого передбачено, що загальна сума кредиту становить 6667, 00 грн, який складається з отримання кредиту в сумі 5000,25 грн та 1666,75 грн - погашення позичальником комісії за надання кредиту; кредит надається на умовах строковості, зворотності, платності та сплати процентів за користування ним відповідно до умов, зазначених у договорі. Представник позивача зауважує, що ТОВ «ФК «Кредіплюс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в строки та на умовах, передбачених договором. 16.04.2025 ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №16042025, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» за плату належні йому права вимоги за договором про споживчий кредит № 157382 від 17.10.2024, за яким відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути на свою користь. ІІ. Процедура та позиції сторін Відповідно до ухвали суду від 12.01.2026 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін; витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, чи емітована платіжна карта № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , а також про зарахування грошових коштів у період з 17.10.2024 по 22.10.2024 на зазначену платіжну картку в розмірі 5000,25 грн (а. с. 75-76). Копія ухвали про відкриття провадження у справі неодноразово направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем її проживання (а. с. 74) та за місцем проживання, вказаним позивачем в позовній заяві, яке було зазначене відповідачем під час укладення кредитного договору, проте поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», а відтак на підставі п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідачка вважається такою, що копію процесуального рішення отримала (а. с. 77, 81-82, 84, 87-88). 11.02.2026 на виконання вимог ухвали суду від 12.01.2026 з АТ КБ «ПриватБанк» надійшли документи, які витребовував суд (а. с. 85). Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Заяви по суті справи до суду також не надходили. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За правилами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду Судом встановлено, що 17.10.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] в електронній формі був укладений договір про споживчий кредит № 157382, який підписаний електронним підписом позичальника з використанням одноразового ідентифікатора fbaa7730 та згідно з умовами якого відповідачу надається кредит у розмірі 5000,25 грн на платіжну картку № [NUMBER] і 1666,75 грн на погашення комісії, нарахованої згідно з п. 2.5 індивідуальної частини договору, строком на 84 дні, дата надання кредиту 17.10.2024, дата погашення кредиту 09.01.2025 зі сплатою відсотків у розмірі 390,00% річних в межах строку кредитування, комісії за управління і обслуговування кредиту - 100,00 грн та комісії за надання кредиту - 1666,75 грн, що нараховується і підлягає сплаті одноразово в день укладання договору за ставкою 25 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту (а.с. 14 -17). На умовах передбачених договором позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони погодили графік платежів за кредитним договором, що становить додаток до договору про споживчий кредит № 157382 (на звороті а. с. 17). На виконання умов договору відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 5000,25 грн шляхом перерахування їх на її банківську картку [NUMBER] , що підтверджується змістом відповідді АТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 85), а також одразу нарахована комісія за надання кредиту в сумі 1666,75 грн. З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що ТОВ «ФК «Кредіплюс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши [PERSON] можливість користуватись кредитними коштами в розмірі, передбаченому умовами договору. Разом з тим, відповідачка свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати інших платежів за договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. 16.04.2025 ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №16042025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» за плату належні йому права вимоги за договором про споживчий кредит № 157382 від 17.10.2024 в сумі 11 071,02 грн, що підтверджується змістом самого договору та Витягу з Реєстру прав вимог до цього договору від 17.03.2025 (а. с. 34-36, 40). Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням наведеного, на підставі ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором договором про споживчий кредит № 157382 від 17.10.2024. Зі змісту виписки з особового рахунку за кредитним договором № 157382 від 17.10.2024, наданої позивачем та картки обліку виконання договору вбачається, що станом на 01.11.2025 заборгованість відповідача перед позивачем становить 11 071,02 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту з урахуванням комісії за надання кредиту 6667,00 грн; заборгованість за проценами 3903,02 грн, які нараховані в межах строку кредитування з 18.10.2024 по 09.01.2025; комісія 501,00 грн (а. с. 20-22). Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачка допустила неналежне виконання умов договору позики, що призвело до порушення майнових прав позивача, а відтак наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості в межах заявлених позивачем вимог в загальному розмірі 11071,02 грн. V. Розподіл судових витрат Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 7000,00 грн підтверджено змістом договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Соломко та партнери», додатковою угодою № 25770870037 від 11.09.2025 до договору про надання правничої допомоги; протоколом погодження вартості послуг, актом приймання-передачі наданих послуг від 25.11.2025, згідно з яким витрати на правничу допомогу складаються з вивчення матеріалів справи 2 год. - 1000, 00 грн; складання адвокатського запиту - 1 год. 500,00 грн; складання клопотання про витребування доказів 1 год. - 500,00 год.; складання позовної заяви - 2 год. - 5000,00 год., що разом становить 7000,00 грн (а. с. 43-46). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. В постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначено, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, постанова від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80, від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відповідно до послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved