Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» звернулося до суду з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.04.2025 між ТОВ «Споживчий Центр» та відповідачем укладено кредитний договір (оферти) №13.04.2025-100001463 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до умов договору та заявки, позичальнику надано кредит у розмірі 28000 грн строком на 183 дні, дата повернення кредиту - 12.10.2025. Відповідачем проведена часткова оплата за вищевказаним кредитним договором: 12.05.2025 на суму 12213,59 грн, 18.06.2025 на суму 10300 грн, 01.07.2025 на суму 5133 грн, 01.07.2025 на суму 2100,59 грн. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, однак, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав у повному обсязі та кредит у визначений строк не повернув, утворилась заборгованість у розмірі 67066,09 грн, з яких: 26252,82 грн - основний борг; 32133,27 грн - відсотки; 8680 грн - неустойка. Відтак, просить стягнути з відповідача вказану суму. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд проводить розгляд справи в заочному порядку, з врахуванням одночасного існування чотирьох умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши викладені в позовній заяві доводи позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 13.04.2025 між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №13.04.2025-100001463 (кредитної лінії) шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 28000 грн. строком на 183 дні (дата повернення кредиту - 12.10.2025) з дати його надання з процентною ставкою - фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту, - 20% від суми кредиту та дорівнює 5600 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 4495.05 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 73281.54 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 45281,54 грн. Неустойка: 280 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. (п.п. 2, 3, 4, 6, 7, 14, 15 договору). Також відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту. Надання швидкого кредиту відповідачу підтверджується листом ТОВ "УПР" від 28.10.2022 про успішність перказу грошових коштів 13.04.2025 на суму 28000 грн, номер картки [NUMBER] , призначення платежу: видача за договором кредиту №13.04.2025 - 100001463. Згідно із довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №13.04.2025-100001463 від 13.04.2025, заборгованість [PERSON] складає 67066,09 грн., з яких: 26252,82 грн. - основний борг, 32133,27 грн. - проценти, 8680 - неустойка, які нараховані за період з 13.04.2025 по 12.10.2025. Відповідно до картки субконто контрагента договору за період з 13.04.2025 по 29.10.2025 борг складає 58386,09 грн, сплачено тіло кредиту - 1747,18 грн., комісії - 3813 грн, 1786,41 грн, процентів 8400 грн, 8552,82 грн, 127,18 грн, штрафу 5005,82 грн, 314,18 грн. За правилами ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст. 610, 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). З огляду на зазначені норми права Верховний Суд у своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19. Відповідно до ст. 11, 12 Закону України«Про електроннукомерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено. Згідно із ч. 3 ст.11 Закону України«Про електроннукомерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Виходячи з викладеного вище, враховуючи, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми боргу по тілу кредиту в розмірі 26252,82 грн. підлягають до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення 8680 грн. неустойки суд зазначає наступне. Відповідно до п. 15 заявки кредитного договору, за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання нараховується неустойка у розмірі 280 грн. Частиною 1 статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (постанова Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №320/8618/15-ц). Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду від 06.09.2023 в справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду від 18.10.2023 в справі № 706/68/23). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі воєнний стан було неодноразово продовжено. На переконання суду, на кредитний договір №13.04.2025-100001463 від 13.04.2025 розповсюджується дія п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а відповідно нарахування ТОВ «Споживчий центр» неустойки згідно пункту 15 кредитного договору в розмірі 14000 грн. є безпідставним. Таким чином, у зазначеній частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, а сплачені відповідачем кошти в рахунок штрафу в розмірі 5320 грн згідно картки субконто контрагента договору за період з 13.04.2025 по 29.10.2025 мають бути зараховані у погашення відсотків за користування кредитом. Щодо заборгованості [PERSON] за відсотками за користування кредитом, то суд, здійснивши їх перерахунок, зважаючи на вищенаведене, зокрема, пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, дійшов висновку про зарахування сплаченої вищезгаданої суми штрафу у погашення відсотків за користування кредитом та стягнення з відповідача 26813,27 грн відсотків за користування кредитом. Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги товариства підлягають задоволенню частково в частині стягнення заборгованості в загальному розмірі 53066,09 грн. Відповідно до статті ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2422,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved