Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (адреса місяця знаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, код ЄДРПОУ: 44559822) через свого представника звернулося до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовною заявою до [PERSON] ( [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) про стягнення заборгованості. В обґрунтуванні позовних вимог вказано про те, що 08.10.2023 року [PERSON] уклав з ТОВ «Лінеура Україна» електронний договір про надання споживчого кредиту № 4039451, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало кредит у сумі 600 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідач умови укладеного договору не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 3360 грн. 00 коп., яка складається за наступного, а саме: 600 грн заборгованість по тілу кредиту, 2760 грн заборгованість за відсотками. 24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №25/05/2024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 4039451. 09.09.2023 року [PERSON] уклав з ТОВ «Авентус Україна» електронний договір про надання споживчого кредиту № 7051566, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало кредит у сумі 7000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідач умови укладеного договору не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 33745 грн. 6 коп., яка складається за наступного, а саме: 7000 грн заборгованість по тілу кредиту, 12815,6 грн заборгованість за відсотками, які нараховано первісним кредитором, 13930 грн заборгованість за відсотками, які нараховано позивачем за 100 календарних днів. 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 7051566. Таким чином, вищеперераховані обставини змусили позивача звернутися до суду через свого представника. 27.06.2025 року Новокодацьким районним судом міста Дніпра було постановлено ухвалу про направлення справи за територіальною підсудністю до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області. На підставі протоколу автоматизованого розподілу справу передано у провадження судді Краснокутської Н.С. 31.10.2025 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та цією ж ухвалою було надано строк на усунення недоліків 10 днів. 02.12.2025 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та цією ж ухвалою справу було призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою його проживання та оголошенням на офіційному сайті суду. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.02.2026 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 08.10.2023 року [PERSON] уклав з ТОВ «Лінеура Україна» електронний договір про надання споживчого кредиту № 4039451, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало кредит у сумі 600 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідач умови укладеного договору не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 3360 грн. 00 коп., яка складається за наступного, а саме: 600 грн заборгованість по тілу кредиту, 2760 грн заборгованість за відсотками. 24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №25/05/2024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 4039451. 09.09.2023 року [PERSON] уклав з ТОВ «Авентус Україна» електронний договір про надання споживчого кредиту № 7051566, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало кредит у сумі 7000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідач умови укладеного договору не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 33745 грн. 6 коп., яка складається за наступного, а саме: 7000 грн заборгованість по тілу кредиту, 12815,6 грн заборгованість за відсотками, які нараховано первісним кредитором, 13930 грн заборгованість за відсотками, які нараховано позивачем за 100 календарних днів. 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 7051566. Таким чином, вищеперераховані обставини змусили позивача звернутися до суду через свого представника. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 628 ЦК України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Положеннями ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно змісту ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). На підтвердження позовних вимог представником позивача надано наступні докази, а саме: - копію паспорту споживчого кредиту; - копію повідомлення боржників про відступлення права вимоги від 27.05.2024 року; - копію розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4039451 від 08.10.2023 року; -копію договору про надання споживчого кредиту № 7051655 від 09.09.2023 року; - копію додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту № 7051655 від 09.09.2023 року; - копію додатку № 1 до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року; - копію паспорту споживчого кредиту; - копію картки обліку договору (розрахунок заборгованості), договір № 7051655 від 09.09.2023 року; - копію додатку № 1 до договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року; - копію платіжного доручення про перерахування коштів, виданого ТОВ «УПР» вих. № 2895-3105 від 31.05.2024 року; - копію додатку № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4039451 від 08.10.2023 року; - копію договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4039451 від 08.10.2023 року; - копію договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року; - копію акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року; - копію акту прийому-передачі інформації, згідно з реєстру боржників в електронному виді за договором факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року; - копію договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року; - копію додатку № 1 до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року; - копію додатку № 2 до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року; - копію додатку № 3 до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року; - копію додатку № 4 до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року; - копію додатку № 5 до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року; - копію додатку № 6 до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року; - копію акту за договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року; - копію акту прийому-передачі за договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року; - копію акту прийому-передачі інформації, згідно з реєстром боржників в електронному виді за договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року. Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, суд доходить висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача, у зв`язку з чим вимога про стягнення заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 15000 грн., суд виходить з наступного. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. До позовної заяви долучено наступні докази на підтвердження факту надання правової допомоги, а саме: - копію заявки № 8762 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року; - копію зразку заповнення платіжного доручення з переліком послуг та сумою сплати за ці послуги до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року; - копію договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року. З огляду на те, що стороною позивача було надано до суду договір про надання правової допомоги та докази виконання вказаної у договорі роботи, а також приймаючи до уваги, що судових засідань у яких би адвокат брав участь не було, виходячи з принципів розумності та справедливості суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 3000 грн. 00 коп. При прийнятті такого рішення судом також враховані вимоги ч. ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та з метою уникнення можливості неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved