Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

позов зареєстрований судом 25.09.2025 року і мотивований тим, що 26.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 101926124, який за угодою сторін підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Кредитні кошти в розмірі 7 000 грн. були перераховані відповідачу на картковий рахунок на підставі платіжного доручення. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки, виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором, однак, умови кредитного договору не виконав. 14.09.2021 року на підставі договору відступлення права вимоги №08Т ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги за кредитним договором № 101926124 від 26.05.2021 року. Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу відповідача перед новим кредитором становить 29 250 грн. Вказана сума складається із: заборгованості за тілом кредиту 7 000 грн., заборгованості за відсотками 22 250 грн. Заборгованість відповідач [PERSON] не погасила, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «Діджи Фінанс» просило стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 101926124 від 26.05.2021 року в загальному розмірі 29 250 грн. та судові витрати: судовий збір 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу 5 000 грн. Представник позивача Романенко М.Е. в судове засідання не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутності. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась завчасно за адресою зареєстрованого місця проживання, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності не надавала. Про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з метою укладення кредитного договору відповідач [PERSON] звернулась 26.05.2021 року до ТОВ «Мілоан» із анкетою-заявою № 101926124, згідно якої відповідачу були погоджені умови кредитування по заяві: 7 000 грн. на 20 днів, без сплати комісії, ставка 1 % за кожен день користування. 26.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 101926124, який за угодою сторін підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Кредитні кошти в розмірі 7 000 грн., із строком повернення 15.06.2021 року, із нарахуванням відсотків згідно п. 1.5, 1.5.2, 1.6, 1.7 договору, згідно договору № 101926124, погодженим графіком, із загальною вартістю кредиту станом на 15.06.2021 року 8 400 грн. (7 000 грн. тіло, 1 400 грн. - %), були перераховані відповідачу [PERSON] на картку [NUMBER] 74 * 32 згідно платіжного доручення від 26.05.2021 року № 28013323. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки, виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором, однак, умови кредитного договору не виконав. 14.09.2021 року на підставі договору відступлення права вимоги №08Т ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги за кредитним договором № 101926124 від 26.05.2021 року. Отже, позивач - ТОВ «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ 42649746) набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором№ 101926124 від 26.05.2021 року. Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу відповідача перед новим кредитором становить 29 250 грн. Заборгованість відповідач [PERSON] не погасила, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦКУкраїни). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту прав визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Враховуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що позивач довів сукупністю доказів наявність зобов`язальних правовідносини, що виникли між сторонами, які регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 26.05.2021 року між ТОВ «Міолан» та [PERSON] кредитного договору № 101926124 та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 7 000, 00 грн. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, який не був оспорений відповідачем, станом на дату укладення договору факторингу № 08Т від 14.09.2021 року, загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 101926124 від 26.05.2021 року становить 29 250 грн. Вказана сума складається із: заборгованості за тілом кредиту 7 000 грн., заборгованості за відсотками 22 250 грн. Станом на день розгляду справи заборгованість відповідач не погасив, тому загальна сума боргу 29 250 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2 422,40 грн. згідно платіжної інструкції від 05.09.2025 року. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сумі 2 422,40 грн. Правнича допомога позивачу у даній справі була надана адвокатом ФОП [PERSON] на підставі укладеного із директором ТОВ «Діджи Фінанс» Романенком І.Е. договору про надання правової допомоги від 05.05.2025 року , із встановленими в п.4.7 тарифами, додаткової угоди від 29.07.2025 року щодо представництва інтересів у справі про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] , яким, зокрема, доповнено розд. 5 щодо порядку виплати гонорару, акту про надання правничої допомоги від 29.07.2025 року. Зокрема, правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ 1 год, вартістю 1 000 грн., складання позовної заяви 2 год, вартістю 3 000 грн., формування додатків до позовної заяви 0, 5 год. 500 грн., подання позовної заяви та копій позовної заяви з додатками до суду шляхом надсилання позовної заяви поштовим відправленням (у даному випадку позовна заява сформована в системі «Електронний суд») 0, 5 год. 500 грн. Разом з тим, враховуючи вимоги ст.ст. 137, 141 ЦПК України, тривалість і складність справи та виконані адвокатом роботи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, предмет позовних вимог та значення справи для сторін, враховуючи ціну позову і співмірність гонорару із складністю справи та ціною позову, а також те, що справа була розглянута у відсутності представника позивача на підставі його заяви, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу розмірі 3 000 грн.

Outcome: approved