Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі ТзОВ «ФК ЄАПБ») звернулося в суд із позовом до [PERSON] (надалі [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 304098791від 15 липня 2021 року, в розмірі 39 138,00 грн., з яких:11 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 27 638,00 грн. сума заборгованості по процентах, а також понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 15.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 304098791, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 11 500 грн. 14.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/17 за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». В подальшому, 27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27/0225-01 за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило позивачу належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «Таліон Плюс». Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала належним чином, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість, яка становить 39 138,00 грн., з яких: 11 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 27 638,00 грн. сума заборгованості по процентах. Оскільки, позичальник не виконала свої зобов`язання добровільно, товариство звернулося до суду за захистом своїх прав. 2.Стислий зміст відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] своїм правом на відзив, що передбачене статтею 178 ЦПК України не скористалась. 3.Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.09.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, з невідомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. ІІ. Мотивувальна частина 1.Фактичні обставини, встановлені судом Відповідно до укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем Договору кредитної лінії №304098791 від 15.07.2021, [PERSON] отримала кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 11 500 грн. зі строком кредитування дисконтного періоду до 09.08.2021, з фіксованою процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду кредитування у розмірі 1,7% в день та 2,30% в день після закінчення дисконтного періоду. Паспортом споживчого кредиту продукту «Смарт» обумовлено, що загальні витрати за кредитом становлять 180 грн., орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом складає 1180 грн., а реальна річна процентна ставка 649% річних. Встановлено, що основна сума кредиту повертається в кінці строку дії договору чи його дострокового припинення. Проценти за користування кредитом виплачуються в кінці строку надання кредиту (Дисконтного періоду), а у разі користування кредитом понад встановлений строк дисконтного періоду, кожного дня користування кредитом. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту становить 839,50% річних. Відповідно до п. 1.1. Договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 11 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Пунктом 1.8. Договору обумовлено, що сторони погодили, що встановлений п. 1.7. Договору строк дисконтного періоду та, відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних у цьому пункті, не обмежена. Згідно з п. 1.12. Договору, сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання Позичальником нових Траншів за Договором та є відкладальною обставиною, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми кредиту знову підкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. Проценти, в розмірі, визначеному пунктами 1.9 або 1.12.2 Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня фактичного повернення всієї суми Кредиту Позичальником. (п.1.13 Договору). Пунктом 2.2.2.1 Договору, позичальник зобов`язався здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору, у строки передбачені договором. Зазначений договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV52JS2, який було введено нею 15.07.2021 о 15:13:01. Позивачем надано розрахунок заборгованості первинного кредитора ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» згідно якого за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 11 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 27 638,00 грн. сума заборгованості по процентах. Крім цього, позивачем надано розрахунок заборгованості ТзОВ «Таліон плюс» [PERSON] за кредитним договором №304098791 на суму 39138 грн., з яких 11500 грн. заборгованість за тілом кредиту, 27638 грн. заборгованість за відсотками. 14.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №МВ-ТП/17 за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». В подальшому, 27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №27/0225-01 за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило позивачу належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «Таліон Плюс». Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 27.02.2025 до Договору факторингу №27/0225-01 від 27 лютого 2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 39 138,00 грн., з яких: 11 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 27 638,00 грн. сума заборгованості по процентах. 2.Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 514 ЦК України встановлює, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом із наведених доказів встановлено, що [PERSON] 15.07.2021 о 15:13:01 підписала електронним підписом за допомогою одноразового ідентитфікатора MNV52JS2 договір кредитної лінії №304098791. Разом з тим, суд зазначає, що в матеріалах даної справи відсутня інформація про те, що окрім підписання зазначеного кредитного договору відповідачем за допомогою електронного підпису, сторонами вчинялися дії із використанням власноручного чи електронного/електронного цифрового підпису [PERSON] , які б свідчили про отримання останньою кредиту розмір якого обумовлений договором. При цьому, Розрахунки заборгованості, здійснені первинним кредитором ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та правонаступником за договором факторингу ТзОВ «Таліон Плюс» на який покликається позивач, не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», який підтверджує отримання кредиту відповідачем, користування ним на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності у відповідача заборгованості. Вказані розрахунки із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створені самими кредиторами, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості у відповідача, на якій наполягає позивач. Також, суд вважає, що із наданих розрахунків заборгованості не можливо підтвердити факт отримання та користування відповідачем кредитними коштами, що призвело до утворення простроченої у нього заборгованості. При цьому, суд зауважує, що позивач не долучив в обгрунтування своїх вимог докази, які б підтверджували виконання первинним кредитором своїх зобов`язань за зазначеним правочином, користування кредитними коштами, а також не подавав клопотання про їх витребування судом із дотриманням вимог ЦПК України. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що доводи позивача щодо розміру нарахованої суми заборгованості не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову ТзОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» до [PERSON] , оскільки будь-яких належних та допустимих доказів фактичної видачі кредиту відповідачу матеріали справи не містять. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства та принцип змагальності, суд оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, вважає, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] , слід відмовити у повному обсязі із наведених вище підстав.

Outcome: dismissed