Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог та аргументів учасників справи. 13 грудня 2024 року ОСББ «Камелія-26», в інтересах якого діє його представник адвокат Чекмарьова Л.Ю., звернулося до Пересипського (Суворовського) районного суду м.Одеси із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати внесків та обов`язкових платежів на утримання багатоквартирного будинку, що включає інфляційні нарахування та 3 % річних, у розмірі 20146,70 грн. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказувала на те, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , а також є споживачами послуг утримання будинку та прибудинкової території (далі -УБПТ), вивіз сміття (побутових відходів) та інших послуг, багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , але належним чином не сплачують внески на утримання багатоквартирного будинку, внаслідок чого за період з 01.01.2019 по 01.12.2024 рік, яка станом на грудень 2024 року, згідно розрахунку ОСББ «Камелія 26» складає 16 325,61грн. (шістнадцять тисяч триста двадцять п`ять гривень шістдесят одна копійка). За період з 01.01.2019 року по 23.02.2022 рік інфляційне збільшення становить - 2 346,88 грн. (дві тисячі триста сорок шість гривень вісімдесят вісім копійок), 3% річних - 935,97 грн. (дев`ятсот тридцять п`ять гривень дев`яносто сім копійок). За період з 01.01.2024 року по 01.12.2024 року, інфляційне збільшення становить 404,77 грн. (чотириста чотири гривні сімдесят сім копійок) та 3% річних 133,47 грн. (сто тридцять три гривні сорок сім копійок). Всього заборгованість з урахуванням інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних становить 20146,70 грн. (двадцять тисяч сто сорок шість гривень сімдесят копійок), яку позивач просив стягнути на його користь разом із понесеними судовими витратами. 11 лютого 2025 року від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що нарахування є незаконними та безпідставними. Відсутній договір з 42 квартирою про надання комунальних послуг з боку ОСББ «Камелія-26». Сплив строк позовної давності. В добровільному порядку було сплачено на рахунок ОСББ «Камелія-26» 14012 гривень за вивіз сміття СДПТ. За адресою [PERSON] 26 зареєстровано 2 ОСББ. Щодо проведення робіт по частковій заміні стояка опалення на кухні між 42 та 46 квартирами. Заперечували щодо розрахунку інфляційних нарахувань та 3% річних. 21 лютого 2025 року від представника позивача надішли додаткові пояснення у справі (до відзиву), згідно яких позивач не погоджується із міркуваннями, аргументами та запереченнями відповідача щодо наведених позивачем обставин справи та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується та які викладені у відзиві на позов. позивач вважає, що відповідачі зобовязані оплачувати внески, оскільки зареєстровані та проживають у квартирі під [ADDRESS] , частково оплачують внески, чим підтверджують виникнення правовідносин між сторонами. Позивач надає заперечення щодо того що: ОСББ «КАМЕЛІЯ 26» було зареєстровано з порушенням чинного законодавства; відповідачі не є членами ОСББ «КАМЕЛІЯ 26», не можуть ними бути, договори між відповідачами та ОСББ «КАМЕЛІЯ 26» відсутні, щодо строків позовної давності; щодо твердження Відповідачів у відзиві про сплату на рахунок ОСББ «Камелія 26» в добровільному порядку за вивіз сміття СДПТ 14012 грн. та неповернення сплачних коштів по справі №523/5863/24; щодо проведення робіт по частковій заміні стояка опалення на кухні між 42 та 46 квартирами; щодо розрахунку інфляційних нарахувань та 3% річних. 11 березня 2025 року від відповідачів надійшла заява про забезпечення доказів (заперечення до відзиву на позовну заяву) від 10 березня 2025 року, в яких вони просили у позовних вимогах відмовити повністю, посилаючись на те, що борги нараховані безпідставно і незаконно, не визнають їх. Штрафи і пені не нараховуються за відсутності договору про надання комунальних або інших послуг, не мають у власності будь-яких приміщень, не є власниками або співвласниками в ОСББ «Камелія 26». Не брали на себе жодних зобов`язань зі сплати, модернізація електромереж, одноразовий внесок (заміна вікон в коморі) та не мають їх сплачувати. До даної заяви було долучено ордер на житлове приміщення №71 серія ІР від 31 грудня 1994 року виданий на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , в якому зазначається склад сім`ї: [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (внучка). Також було долучено Довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 21 грудня 2018 року, згідно якої до складу сім`ї/зареєстрованих/входять: [PERSON] (уповноважений власник), [PERSON] (жінка), [PERSON] (дочка), [PERSON] (онука). Відповідно до Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 12 грудня 2018 року, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 11 червня 2019 року, [PERSON] помер [INFO] . 11 березня 2025 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про долучення до заяви від 10 березня 2025 року інформації з ДРРП про відсутність об`єктів нерухомості за запитом [PERSON] , та дві квитанції про сплату адміністративного збору. 14 березня 2025 року від представника позивача надішли додаткові пояснення у справі, згідно яких вони просили відмовити у прийнятті заяви Відповідача про забезпечення доказiв до подання позовної заяви з додатками від 10.03.2025 року оскільки подана з порушенням вимог ст.117 ЦПК України, не відноситься до даної справи та не може бути розглянута в рамках даного провадження, не стосується предмету спору, жодних доказів про спростування позовних вимог не містить. Щодо написання [PERSON] , заяви 21.12.2018 року з проханням про нарахування коштів у розмірі 1767,00 грн. зазначили, що відповідачі борг у розмірі 1767,00 грн. так і не сплатили, тому його було враховано в розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи. Щодо відсутності укладеного договору на надання житлово-комунальних послуг повідомили, що факт споживання відповідачем житлово-комунальних послуг без укладення договору доведений, вартість вказаних послуг - обґрунтована, в тому числі правомірність тарифів на утримання будинку та прибудинкової території та вивіз ТПВ, а відтак, спожиті відповідачем комунальні послуги підлягають сплаті балансоутримувачу Позивачу з посиланням на правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року №6-59цс13, постановах Вищого господарського суду України від 21.07.2015 року у справі №910/19804/14, від 19.08.2015 року у справі №911/5613/14. Щодо твердження Відповідачів про ненадання позивачем Акту виконаних робіт, кошторисів і фіскальних чеків за нібито проведені роботи в квартирі [ADDRESS] , зазначили, що до поданих представником позивача додаткових пояснень від 24.02.2025 року, було долучено Рахунок-фактуру №1 від 21.12.2018 року, згідно якого платником є ОСББ «КАМЕЛІЯ 26» та загальна сума без ПДВ становить 1767,00 грн., тобто, в матеріалах справи наявне підтвердження про понесення витрат ОСББ «КАМЕЛІЯ 26» у розмірі 1767,00 грн. Щодо строку позовної давності зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (назва в редакції, чинній на дату прийняття) від 11.03.2020 р. № 211 з 12.03.2020 р. по 03.04.2020 р. на території України встановлено карантин, в подальшому термін його дії неодноразово продовжувався та відповідачі періодично частково сплачували за внески та інші житлово-комунальні послуги позивачу, що підтверджується довідкою про заборгованість станом на 01.11.2024 року., чим підтверджували виникнення правовідносин між відповідачами та позивачем, щодо надання позивачем послуг та отримання їх відповідачами та переривали строк позовної давності. Щодо погашення усієї наявної та ненаявної заборгованості відповідачами, позивач зазначив, що відповідно до платіжної інструкції №746 від 04.11.2024 року згідно ухвали від 29.10.2024 року по справі №523/5863/24 ОСББ «Камелія-26» було повернуто сплачені грошові кошти на рахунок [PERSON] у розмірі 25 273, 76 грн. Ухвалою від 15 листопада 2024 року заяву [PERSON] про поворот виконання судового наказу Пересипського (Суворовського) районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року за № 523/5863/24, провадження № 2-н/523/862/24 було задоволено частково та ухвалено у порядку повороту виконання судового наказу стягнути з ОСББ «Камелія-26» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 1556,40 грн. Однак, представником позивача було подано заяву від 29 листопада 2024 року по справі №523/5863/24 із долученням доказу неможливості сплатити грошові кошти за реквізитами вказаними в ухвалі від 15 листопада 2024 року та долученими до матеріалів справи [PERSON] . Нарахування ОСББ «Камелія 26» інфляційних нарахувань та 3% річних здійснюється відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, постанови КМ України від 05.03.2022 № 206. 18.03.2025 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про забезпечення доказiв, згідно якої долучено докази до відзиву на позовну заяву, а саме, фото та відео докази по справі щодо затоплення та не працюючих батарей, а також відео фіксація якості проведених робіт. 02.04.2025 року від представника позивача надішли додаткові пояснення у справі, до яких було долучено пояснення голови ОСББ «Камелія 26» Гальченко Т.В. з додатками щодо заявлених фактів про затоплення квартири, та повідомлено, що відповідачі зобовязані оплачувати як споживачі зобов`язані оплатити надані послуги УББ (утримання багатоквартирного будинку), вивіз сміття (твердих побутових відходів) та інші, оскільки вони фактично користувалися ними, та вини керівництва ОСББ «Камелія 26» у затопленні квартири немає та звернення відповідача щодо якості послуг не можуть бути предметом розгляду в рамках даної справи та не стосуються даного предмету спору, тому просимо суд їх не враховувати при прийнятті рішення. 06.05.2025 року від відповідачки [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вона зазначила, що голова ОСББ була повідомлена про залиття та викликана безпосередньо на місце з вимогою усунути недоліки та вважає, що наведені факти , а також пояснення голови [PERSON] , в яких вона особисто підтверджує факт не надання їм комунальних послуг, є належними доказами невиконання ОСББ Камелія 26 взятих на себе забов`язань з утримання багатоквартирного будинку, порушення законних прав та інтересів на отримання комунальних послуг, на отримання якісних послуг, прав споживачів та інших майнових і немайнових прав. Квартира фактично не опалюється належним чином на протязі останніх восьми років, ОСББ систематично ухиляється від надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку за які вимагає оплату. ОСББ «Камелія 26» має компенсувати Відповідачам усі завдані моральні та матеріальні збитки. До даних додаткових пояснень було долучено пенсійне посвідчення та висновок МСЕК [PERSON] , томографію, квитанції про сплату послуг. 05.12.2025р. від відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі, просила повністю відхилити всі претензії з приводу неіснуючої заборгованності та забов`язати позивача ОСББ Камелія компенсувати всі завдані моральні та матеріальні збитки, а також сплатити всі судові та інші витрати, а також зазначила, що [PERSON] був недієздатним, за 2020,2021,2022,2023,2024 роки на рахунок ОСББ «Камелія 26» сплачено в загальній сумі за чеками копії було надано 22939,66 грн., будь-яка заборгованість за комунальні послуги у них відсутня, і претензії щодо заборгованості не відповідають реальності, та надала список витрат на судовий розгляд за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КАМЕЛІЯ-26» до [PERSON] та [PERSON] по справі №523/20368/24. 05.12.2025 року від відповідачки [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що було вимкнено світло у квартирі відповідачів, аварійну ситуацію було проігноровано ОСББ, вони самостійно виявили проблему та за власний кошт встановили власний автоматичний вимикач на заміну, комунальні послуги з обслуговування будинку їм не надаются, та ніколи не надавались якісно та вчасно, ОСББ фактично не виконує свої обов`язки як балансоутримувач будинку та систематично порушує їх право на отримання якісних комунальних послуг за які вимагає щомісячну оплату. Рух справи в суді. 14 січня 2025 року суддя отримала інформацію про зареєстровану адресу проживання відповідачок. 24 грудня 2024 року представниця позивача [PERSON] звернулася із клопотанням про витребування з КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради копії документів про право власності на квартиру, в якій проживають відповідачки, посилаючись на те, що інформація про власників має обмежений доступ і позивач позбавлений можливості її отримати. Ухвалою від 15 січня 2025 року, клопотання представниці позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Камелія-26» - Чекмарьової Лариси Юріївни про витребування доказів було задоволено, та ухвалено витребувати від КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради (е-mail: bti@omr.gov.ua, вул. Троїцька, 25, м. Одеса) належним чином завірені копії документів про право власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно отриманої відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради на ухвалу суду від 15 січня 2025 року, було повідомлено що право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. 15 січня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачів відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання 25 лютого 2026 року не з`явилися, повідомлялися належним чином. Представник позивача була присутня на судовому засіданні, підтримала позовні вимоги. Відповідачі про слухання справи повідомлялися належним чином, не з`явилися, направили клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи у зв`язку з 25.02.2026 року запланованим проведенням технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] і хтось має бути присутній в дома в цей період, також зазначили, що відповідачами було подана заяву про перерахунок за послуги теплопостачання до КП «Теплопостачання міста Одеси». У зв`язку з цим, так як мають вдвох бути присутні на засіданні справа №523/20368/24, просили перенести судове засідання на іншу календарну дату. Однак, враховуючи, що попереднє судове засідання призначене на 12 грудня 2025 року було перенесено за клопотанням відповідачів у зв`язку з їх гострим респіраторним захворюванням, вважаємо, що проведенням технічного обслуговування внутрішньо-будинкових систем газопостачання багатоквартирного будинку не є поважною підставою відкладення справи та з метою уникнення затягування судового процесу та зловживання правами, суд відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи. Мотивувальна частина Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що управління житловим будинком за адресою: [ADDRESS] здійснює Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КАМЕЛІЯ-26», яке є балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку та надає послуги з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і вивезення сміття (побутових відходів) його мешканцям. Відповідачки [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку ОСББ від 03 квітня 2024 року, а також є споживачами послуг УБПТ, вивіз сміття (побутових відходів) багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідачами було долучено до матеріалів справи: -ордер на житлове приміщення №71 серія ІР від 31 грудня 1994 року виданий на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , в якому зазначається склад сім`ї: [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (внучка); -договір найму житла в будинках комунального житлового фонду від 01 травня 2004 року з громадянином [PERSON] , згідно якого в пункті 1.1. зазначено, що наймодавець надає наймачу та членам його сім`ї: дружина [PERSON] , донька [PERSON] , онука [PERSON] , у безстрокове користування житло, а саме, квартиру за адресою: [ADDRESS] . - довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 21 грудня 2018 року, згідно якої до складу сім`ї/зареєстрованих/входять: [PERSON] (уповноважений власник), [PERSON] (жінка), [PERSON] (дочка), [PERSON] (онука). -свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 12 грудня 2018 року, згідно якого, [PERSON] померла [INFO] . -свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 11 червня 2019 року, згідно якого, [PERSON] помер [INFO] . З огляду на зазначене, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є належними відповідачами по даній справі, оскільки відповідно до договору найму житла та ордеру є наймачами даної квартири, зареєстровані та проживають в квартирі за вказаною адресою, є споживачами послуг, в сприянні яких надає ОСББ, тому несуть солідарний обов`язок зі сплати послуг УББ (утримання багатоквартирного будинку), вивіз сміття (твердих побутових відходів), та інших послуг. Відповідно до витягу з протоколу №5 Загальних зборів ОСББ «Камелія 26» від 25.02.2018 року було затверджено щомісячний внесок на управління будинку та прибудинкової території по [ADDRESS] на 2018 рік у розмірі 3 грн.75 коп. для співвласників 1-го та 2-го поверхів і 4.00 грн. для співвласників 3-го і вище поверхів, нарахування внесків починати з 01.03.2018 р. Відповідно до витягу з протоколу №7 Загальних зборів ОСББ «Камелія 26» від 02.07.2019 року було затверджено розмір цільового внеску для зміни вікон у парадних на енергозберігаючі по Урядові програмі «Теплих» Кредитів у сумі-760 грн. з квартири. Відповідно до витягу з протоколу №8 Загальних зборів ОСББ «Камелія 26» від 27.03.2020 року було затверджено внески УБПТ на 2020 рік у розмірі 5,00 грн. за кв.м. за місяць для співвласників житлових та/ або нежитлових приміщень. Нарахування внесків починати з 01.04.2020 р. Відповідно до вищезазначеного Витягу з протоколу було вирішено затвердити розмір цільового внеску для проведення робіт по модернізації електромереж загального користування, за метою енергозбереження при використанні у сумі 1200 грн. з кожної квартири. Нарахування внесків проводити у сумі- 200 грн. щомісячно з 01.06.2020р. по 01.12.2020р. Відповідно до інформаційної довідки щодо тарифів Вих. №1від 26.02.2024 року: -Внески на утримання будинку та прибудинкової території: з 01.03.2017 року 2,50 грн. за кв.м; з 01.03.2018 року 4,00 грн. за кв.м; 3,75 грн. 1-2й поверх; з 01.04.2020 року 5,00 грн. за кв.м. - Платежі на утримання будинку: 1) Протокол з загальних зборів ОСББ від 17.05.2017 року- встановлення теплопункту з погодним регулятором- 17 грн. за кв.м (66,58 кв.м- 1131,86 грн.); 2) Протокол правління від 01.12.2018 року по заяві власника квартири- нарахувати вартість сантехнічних робіт проведених у квартирі власника на його особовий рахунок- 1767 грн.; 3)Протокол №7 загальних зборів ОСББ від 02.06.2019 року- заміна вікон у місцях загального користування на енергозберігаючі- фіксований внесок- 760 грн. з квартири; 4) Протокол №8 загальних зборів ОСББ від 27.03.2020 року- модернізація електомерез будинку- фіксований внесок-1200 грн. з квартири. Тариф на вивезення ТПВ встановлений ТОВ «Еко-Ренесанс»: з 01.03.2017 року 11,50 грн./ на місяць на одну людину; з 01.01.2019 року 17,11 грн./ на місяць одну людину; з 01.02.2021 року 18,75 грн./ на місяць одну людину; з 01.12.2022 року 35,49 грн./ на місяць на одну людину. Відповідачі належним чином взяті на себе зобов`язання з утримання будинку та прибудинкової території і вивезення ТПВ належним чином не виконували. Відповідно до наданого позивачем розрахунку вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] утворилася заборгованість, за період з 01.01.2019 по 01.12.2024 рік, яка станом на грудень 2024 року, складає 16 325,61грн. (шістнадцять тисяч триста двадцять п`ять гривень шістдесят одна копійка). За період з 01.01.2019 року по 23.02.2022 рік інфляційне збільшення становить - 2 346,88 грн. (дві тисячі триста сорок шість гривень вісімдесят вісім копійок), 3% річних - 935,97 грн. (дев`ятсот тридцять п`ять гривень дев`яносто сім копійок). За період з 01.01.2024 року по 01.12.2024 року, інфляційне збільшення становить 404,77 грн. (чотириста чотири гривні сімдесят сім копійок) та 3% річних 133,47 грн. (сто тридцять три гривні сорок сім копійок). Всього заборгованість з урахуванням інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних становить 20146,70 грн. (двадцять тисяч сто сорок шість гривень сімдесят копійок). Суд погоджується з розрахунком заборгованості, та звертає увагу на те, що відповідачі не заперечували проти її розміру і не надавали свій контррозрахунок. Наданою представником позивача довідкою про заборгованість відповідачів, із розбиттям на складові, підтверджується що позивачем стягується заборгованість за послуги: СДТП, вивезення ТПВ, одноразовий внесок (заміна вікон в коморі), модернізація електромереж. Тобто, розрахунок заборгованості відповідачів проводився без нарахування внесків за електропостачання, опалення, що підтверджується калькуляцією витрат та розрахунку внесків за послугу «СДТП, вивезення ТПВ, одноразовий внесок (заміна вікон в коморі), модернізація електромереж». Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно ст. ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу Української РСР, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім`ї наймача , які проживають разом із ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до положень статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна. За змістом статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів до виключної компетенції яких, між іншим, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків та платежів членами об`єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржене в судовому порядку. Частина 5 статті 21 вказаного вище Закону встановлює, що для накопичення коштів на ремонт неподільного та загального майна і термінового усунення збитків, що виникли в результаті аварій чи непередбачених обставин, в обов`язковому порядку створюються ремонтний та резервний фонди об`єднання. Кошти цих фондів акумулюються на рахунку об`єднання у банківських установах і використовуються виключно за цільовим призначенням. Частка в загальному обсязі обов`язкових платежів на утримання і ремонт неподільного та загального майна, в інших спільних витратах у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб (частина 1 статті 20 Закону України № 2866-III). Відповідно до статті 23 Закону внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Неможливість здійснення заходів з утримання будинку, через відмову відповідачів сплачувати внески до ремонтного фонду, порушує законні права та інтереси інших співвласників багатоквартирного будинку. Згідно з положеннями ст.17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Змістовний аналіз зазначених норм свідчить про те, що відповідачі є намачами даної квартири, зареєстровані та проживають в даній квартирі, користуються послугами, в сприянні яких надає ОСББ, внаслідок чого в силу Закону на них покладається зобов`язання дотримуватися обов`язків співвласників багатоквартирного будинку для належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Згідно із ч. 3ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України по справі 20 квітня 2016 року по справі 221/515/15-а. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Така позиція суду кореспондується з висновком Верховного суду України викладеним у постанові від 30 жовтня 2013 року по справі 6-59цс13, який підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положеньст.360-7 ЦПК України, про те що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Пунктами 5, 10 частини 1 та частиною 2 ст. 7 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку`передбачено, що співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Частинами 1-3 статті 12 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, є обов`язковим для всіх співвласників. Статтею 13 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 травня 2018 року у справі №922/3087/17. Згідно із ст. 15 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 22 лютого 2018 року № 910/13182/17 та від 22 лютого 2018 року № 910/11312/17 при розгляді справ за позовами ОСББ про стягнення заборгованості по сплаті внесків, Верховний Суд зазначив про те, що обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку, витрати на оплату комунальних послуг (централізованого опалення) щодо нього входять до окладу витрат на управління багатоквартирним будинком та, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири нежитлового приміщення) та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. Згідно із ст. 23 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. У відповідності до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, Відповідачі зобов`язані були у вказаний період здійснювати платежі за внесками на утримання спільного майна будинку. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на Відповідачів покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідачі зобов`язані здійснювати оплату встановлених ОСББ платежів з утримання будинку та прибудинкової території та вивезення ТПВ, проте допустили заборгованість, яка станом на грудень 2024 року з урахуванням інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних становить 20146,70 грн. (двадцять тисяч сто сорок шість гривень сімдесят копійок) та підлягає стягненню з них в судовому порядку. Щодо тверджень відповідачів про сплату внесків за житлово-комунальні послуги та відсутність заборгованості, суд зазначає наступне. 09 квітня 2024 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ по справі №523/5863/24 за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Камелія-26» до [PERSON] та [PERSON] про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надані житлово комунальні послуги. Ухвалою від 29 липня 2024 року судовий наказ по справі №523/5863/24 було скасовано. Ухвалою від 29 жовтня 2024 року заяву [PERSON] про поворот виконання судового наказу Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року за №523/5863/24 було задоволено частково та ухвалено в порядку повороту виконання судового наказу Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/5863/24 стягнути з ОСББ «Камелія-26» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 25 273, 76 грн. Відповідно до платіжної інструкції №746 від 04.11.2024 року згідно ухвали від 29.10.2024 року ОСББ «Камелія-26» було повернуто сплачені грошові кошти на рахунок [PERSON] у розмірі 25 273, 76 грн. Ухвалою від 15 листопада 2024 року заяву [PERSON] про поворот виконання судового наказу Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року за № 523/5863/24, провадження № 2-н/523/862/24 було задоволено частково та ухвалено у порядку повороту виконання судового наказу стягнути з ОСББ «Камелія-26» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 1556,40 грн. Однак, представником позивача було подано заяву від 29 листопада 2024 року по справі №523/5863/24 із долученням доказу неможливості сплатити грошові кошти за реквізитами вказаними в ухвалі від 15 листопада 2024 року та долученими до матеріалів справи [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, станом на день подання позову у відповідачів була відсутня передплата та наявна заборгованість, у зв`язку з чим, ОСББ «Камелія 26» звернулося до суду щодо стягнення заборгованості зі сплати послуг СДТП, модернізація електромереж, вивіз сміття (побутових відходів), одноразовий внесок (заміна вікон в коморі), внаслідок чого суд відхиляє доводи Відповідачів про відсутність заборгованості станом на день подання позову, тобто на грудень 2024 року. Щодо тверджень відповідачів про сплив строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 256, 257, 258, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають. Суд зазначає, що однією із підстав переривання позовної давності є часткова сплата боржником основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 року у справі № 911/3685/17, від 10.09.2019 року у справі № 916/2403/18. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі здійснювали сплату за надані послуги - у жовтні 2018 року (1706,22 грн), в період з лютого 2019 року по травень 2019 року (на загальну суму 1839,27 грн.), в період з липня 2019 року по листопад 2020 року (на загальну суму 6051,33 грн.), що свідчить про переривання позовної давності, в силу положень частини першої статті 264 ЦК України. Крім того, відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, суд вважає що позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності, а тому вимоги відповідача про застосування строку позовної давності є безпідставною. Щодо доводів Відповідачів про надання позивачем не якісних послуг, не виконання ОСББ «КАМЕЛІЯ-26» свої обов`язків як балансоутримувача будинку та систематичного порушення прав Відповідачів на отримання якісних комунальних послуг, за які вимагає щомісячну оплату, ухилення від надання комунальних послуг, суд зазначає наступне. Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 20 листопада 2019 у справі № 640/18143/16-ц, факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги, що, у свою чергу, є порушенням умов договору у розумінні ст. 526, 530 ЦК України, повинен бути зафіксований належним чином. Зокрема, ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV передбачає, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії. У разі встановлення за результатами аналізу факту погіршення нормованих показників якості води, витрати споживача, які він здійснив при оплаті вартості проведення аналізу води, підлягають компенсації за рахунок виконавця/виробника. Крім того, нормою ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 № 2189-VIII встановлено, що у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, централізованого постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем). Порядок проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2013 року № 70 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі». У цьому Порядку вказано, що у разі надходження актів-претензій від споживачів про перерву в наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх ненадання або надання не в повному обсязі та прийняття виконавцем рішення про їх задоволення, проводиться перерахунок протягом наступного місяця з дати отримання виконавцем акта-претензії). При цьому, у своїй постанові від 07 лютого 2018 року у справі № 521/6969/15-ц, Верховний Суд зазначив, що належним доказом ненадання житлово-комунальної послуги або зниження якості наданої послуги є звернення споживача до надавача послуг та складання сторонами акта-претензії. У даному випадку, в підтвердження надання ОСББ «КАМЕЛІЯ-26» неякісних послуг за адресою: [ADDRESS] , відповідачі надали суду: заяву з приводу заміни стояка опалення за рахунок балансоутримувача до УК «Майстер» від 03 грудня 2018 року, заява з приводу заміни стояка опалення за рахунок балансоутримувача до ОСББ «КАМЕЛІЯ-26» від 03 грудня 2018 року, колективна заява 2-го підїзду до КП «Теплопостачання міста Одеса» з приводу непрацюючого стояка опалення та перерахунку за опалювальнийсезон від 03 березня 2018 року, заява до КП «Теплопостачання міста Одеса» від 19.02.2019 року, заява до Уповноваженого з прав людини від 27.08.2019 року, Акт затоплення кв.42 та кв.38 зі стояка опалення від 04.09.2022 року, електронний поліс страхування майна від 12.07.2019 року, скарги на ОСББ «КАМЕЛІЯ-26» до міського голови та відповіді на них, квитанції про сплату комунальних послуг, заява про скасуваня судового наказу по справі №523/5863/24, звернення щодо бездіяльності ОСББ «КАМЕЛІЯ-26», фотографії, відео. Суд зазначає, що наведені акти, звернення та скарги не відповідають вимогам до акту претензії, встанволеним ч.5 ст. 27 Закону України «Про житлово комунальні послуги», датовані 2018 та 2019 роками, які не входять в період стягнення заборгованості та стосуються послуг теплопостачання, які ОСББ не надає. В свою чергу, фотографії, що надані відповідачами та містяться в матеріалах справи, не є належним доказом надання неякісних послуг, їх ненадання або надання не в повному обсязі, та не можуть замінювати передбачений законодавцем акт-претензію. Крім того, надані фотографії та відео неможливо ідентифікувати із адресою: [ADDRESS] . Відповідно ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (постанова Верховного Суду від 01.07.2021 у справі N 917/549/20). Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує (в тому числі і як свідок). Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі N 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі N 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі N 902/761/18, від 04.12.2019 у справі N 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19). Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора згідно цивільно-правового договору є грошовим зобов`язанням. Виходячи з цього, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати внесків на утримання будинку, якій кореспондується правом вимоги кредитора про оплату наданих послуг. Враховуючи той факт, що до подібних правовідносин застосовані цивільно-правові норми щодо застосування цивільної відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, до таких правовідносин застосовується і норма ст. 625 ЦК, що встановлює обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасної оплати наданих житлово-комунальних послуг, споживач зобов`язаний сплатити пеню. Відповідно до наданого позивачем розрахунку вбачається, що внаслідок порушення Відповідачами грошового зобов`язання позивачем на підставі ч.2 ст.625 ЦК України на суму заборгованості нараховано за період з 01.01.2019 року по 23.02.2022 рік інфляційне збільшення становить - 2 346,88 грн. (дві тисячі триста сорок шість гривень вісімдесят вісім копійок), 3% річних - 935,97 грн. (дев`ятсот тридцять п`ять гривень дев`яносто сім копійок). За період з 01.01.2024 року по 01.12.2024 року, інфляційне збільшення становить 404,77 грн. (чотириста чотири гривні сімдесят сім копійок) та 3% річних 133,47 грн. (сто тридцять три гривні сорок сім копійок). Так, постановою КМ України від 05 березня 2022 № 206 врегульовано деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану в України, зокрема, установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, однак дана постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Своєю постановою № 1405 від 29 грудня 2023 року Кабінет Міністрів України скасував заборону на припинення надання житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості з населення за житлово-комунальні послуги, яку запровадив 5 березня 2022 року постановою № 206. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення штрафних санкцій у вигляді пені та трьох відсотків річних є законною. Отже, нарахування інфляційних нарахувань, трьох процентів річних, нарахованих на заборгованість, здійснюється правильно з 01 січня 2019 року до 23 лютого 2022 року (до введення в Україні воєнного стану) та з 01 січня 2024 року до 01 грудня 2024 року (після скасування заборони). Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає, що заявлений розмір відповідає вимогам закону, з відповідачів підлягають стягненню заборгованість у розмірі 16 325,61грн.за внесками на утримання будинку та прибудинкової території та вивезення ТПВ , інфляційні втрати у загальному розмірі- 2751,65 грн та 3% річних 1069,44 грн. Щодо судових витрат необхідно зазначити наступне. За нормами ст.137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано № 180 про надання правничої допомоги від 01.04.2024 року, Додаткову угоду до Договору № 180 про надання правничої допомоги від 01.04.2024 року, Рахунок на оплату гонорару №1 від 01.04.2024 року, Рахунок на оплату гонорару №4 від 18.10.2024 року, Рахунок на оплату гонорару №5 від 04.11.2024 року, платіжна інструкція №675 від 02.04.2024 року, платіжна інструкція №742 від 24.10.2024 року, платіжна інструкція №749 від 05.11.2024 року, Акт №1 приймання-передачі наданої правової допомоги від 01 квітня 2024 року, Акт №4 приймання-передачі наданої правової допомоги від 18 жовтня 2024 року, Акт №5 приймання-передачі наданої правової допомоги від 04 листопада 2024 року. За змістом Актів приймання-передачі наданої правової допомоги виконані роботи включали: надання консультацій і роз`яснень з правових питань, зібрання доказів, підготовка та подання заяви про стягнення заборгованості за УБПТ та інші послуги, супроводження під час судового процесу, в цілому вартість склала 6800,00 грн. Аналізуючи надані докази та вчинені дії по правничій допомозі, суд дійшов висновку, що вимога по витратам підлягає задоволенню. При вирішенні питання про стягнення правничої допомоги судом враховано правові висновки Великої Палати Верховного Судуу постановах від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 щодо оцінки витрат, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінки їх необхідності. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів підляє стягненню судовий збір у розмірі -3028 грн в рівних частинах.

Outcome: approved