Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Узагальнені доводи сторін 03.05.2025 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідачки: заборгованість за навчання доньки відповідачки у розмірі 3 335,40 грн., яка утворилась за період з 01.09.2022 року по 05.10.2022 року, а також відповідно до ст. 625 ЦК України, інфляційні втрати у розмірі 809,32 грн., 3% річних у розмірі 234,96 грн., які розраховані за період з 01.08.2022 по 05.12.2024 року, та пеню у розмірі 968,64 грн., які розраховані за період з 01.08.2022 року по 28.02.2023 року. 21.04.2025 року та 24.04.2025 року відповідачкою подано відзив на позов, у якому вона позов не визнала, посилаючись на те, що позивач без погодження з нею перевів її доньку на наступний курс за платною формою навчання. Оскільки її донька у 2022 навчальному році перестала відвідувати навчання та не склала весняну сесію 2022 року, позивач зобов`язаний був її відрахувати, проте не зробив цього. Натомість запропонував оформити академічну відпустку. Нарахування заборгованості за навчання за період з 01.09.2022 року по 05.10.2022 року вважає необґрунтованим, оскільки її донька була впевнена, що її було відраховано ще навесні 2022 року. З цих же підстав вважає необґрунтованим також нарахування пені, 3% та інфляції, оскільки будь-якого зобов`язання між сторонами не існує. Жодних листів про досудове врегулювання спору від університету вона не отримувала. 01.05.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якому зауважено, що відповідачка надала згоду на оформлення академічної відпустки доньки, тобто була обізнана про те, донька продовжувала навчання, але період перебування доньки позивачки в академічній відпустці не включено до заборгованості. 30.06.2025 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог у зв`язку зі сплатою відповідачкою заборгованості за договором про надання освітніх послуг у розмірі 3 335,40 грн. Рух справи Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 07.04.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Протокольною ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05.08.2025 року прийнято заяву представника про зменшення позовних вимог. У судовому засіданні сторони підтримали доводи, викладені у заявах по суті справи. Встановлені обставини Національний університет «Києво-Могилянська академія» (НаУКМА) є юридичною особою, створеною та такою, що діє відповідно до вимог чинного законодавства України, основним видом діяльності якої є надання послуг у сфері вищої освіти. 05.09.2020 року доньку відповідачки [PERSON] зараховано на перший рік навчання до НаУКМА за освітнім рівнем бакалавра за спеціальністю 231 «Соціальна робота» державне замовлення, денна форма навчання наказом «Про зарахування на навчання» НаУКМА № 740-с від 05.09.2020 року та додатком до нього. 05.09.2020 року між НаУКМА та відповідачкою [PERSON] (замовник) укладено договір № 009/20 БП с/р від 05.09.2020 року, предметом якого є навчання [PERSON] , [INFO] за рахунок державного бюджету. 14.05.2021 року між НаУКМА та відповідачкою [PERSON] (замовник) укладено договір № СР (30.01.14) від 14.05.2021 року про навчання [PERSON] за кошти фізичних та/або юридичних осіб. З 06.10.2022 року по 31.08.2023 року студентці [PERSON] надано академічну відпустку за сімейними обставинами наказом «Про надання академічної відпустки студентці 3-го року навчання освітнього ступеня бакалавр спеціальності 231 «Соціальна робота» факультету соціальних наук і соціальних наук і соціальних технологій [PERSON] , яка навчається за договором про надання освітніх послуг» НаУКМА № 1372-С від 06.10.2022 року. 18.09.2023 року [PERSON] відраховано зі складу студентів за невиконання індивідуального навчального плану наказом «Про відрахування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зі складу студентів 2-го, 3-го та 4-го року навчання освітнього ступеня бакалавр спеціальності 231 «Соціальна робота» факультету охорони здоров`я, соціальної роботи і психології, які навчаються згідно з договором про надання освітніх послуг» НаУКМА № 1371-с від 18.09.2023 року. На виконання договору договір № СР (30.01.14) від 14.05.2021 року відповідачкою перераховано позивачеві: 18.05.2021 року - 3 936,00 грн., 02.08.2021 року - 13 125,00 грн., 17.12.2021 року - 13 125,00 грн., 04.06.2025 року (після відкриття провадження у цій справі) - 3 335,40 грн. Оцінка суду Не зважаючи на те, що відповідачкою у відзиві на позов заявлено про невизнання позову у повному обсязі, фактично позов частково визнано, оскільки після подання відзиву 04.06.2025 року відповідачка перерахувала позивачу заборгованість за договором про надання освітніх послуг у розмірі 3 335,40 грн., після чого позивач зменшив позовні вимоги. Отже предметом спору є відповідальність відповідачки за порушення грошового зобов`язання за вказаним договором у вигляді інфляційних втрат у розмірі 809,32 грн., 3% річних у розмірі 234,96 грн. розрахованих за період з 01.08.2022 року по 05.12.2024 року та пені у розмірі 968,64 грн., які розраховані за період з 01.08.2022 року по 28.02.2023 року. Розмір заборгованості за договором не є предметом спору після зменшення позовних вимог, у зв`язку з чим судом не надається оцінка щодо обґрунтованості нарахування заборгованості за договором. Позовні вимоги про стягнення за період з 01.08.2022 року по 05.12.2024 року інфляційних втрат у розмірі 809,32 грн., 3% річних у розмірі 234,96 грн. та стягнення за період з 01.08.2022 року по 28.02.2023 року пені у розмірі 968,64 грн. суд визнає обґрунтованими, виходячи з наступного. Стягнення інфляційних втрат, 3% річних від простроченого грошового зобов`язання та пені прямо передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, у якій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом вказаних норм права відповідачка є кредитором у зобов`язанні по сплаті освітніх послуг за договором № СР (30.01.14) від 14.05.2021 року, укладеним з позивачем. Пунктом 13 вказаного договору передбачено внесення плати за навчання за V семестр у строк до 01.08.2022 року. Вказаний строк внесення плати відповідачкою порушено, оскільки заборгованість за договором освітніх послуг сплачена 04.06.2025 року, тобто відповідачкою порушено договірне грошове зобов`язання. Отже відповідно до законодавства на відповідачку покладається відповідальність за це порушення у вигляді сплати інфляційних втрат, 3% річних від простроченого грошового зобов`язання та пені, розмір яких відповідачкою не оспорювався. Доводи відповідачки про те, що вона вважала договір припиненим та не була повідомлена позивачем про наявність заборгованості за навчання, суд відхиляє та зауважує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Необізнаність відповідачки про наявність заборгованості не звільняє її від виконання взятих на себе договірних зобов`язань. Відповідачка не повинна була очікувати отримання окремих повідомлень чи досудових вимог від позивача, оскільки обов`язок зі своєчасної оплати освітніх послуг прямо передбачений умовами укладеного між сторонами договору та підлягав належному виконанню. Розподіл судових витрат Відповідачкою не заявлено про відшкодування понесених нею судових витрат у справі. Позивачем у позовній заяві заявлено про відшкодування понесених ним судових витрат у справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору. За подання позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., виходячи з мінімально визначеного розміру ставки судового збору. Позивачем заявлено позовні вимоги майнового характеру загальною ціною позову 5 348,32 грн. (3 335,40 грн. + 809,32 грн. + 234,96 грн. + 968,64 грн.). Після пред`явлення позову позивач не підтримав позов у розмірі 3 335,40 грн. Суд задовольнив позов у розмірі 2 012,92 грн. (5 348,32 грн. - 3 335,40 грн.), що становить 38% від заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Отже відповідно до законодавства з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню у повному обсязі витрати, пов`язані за сплатою судового збору за подання позову. Висновок суду З вказаних підстав з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 5 040,92 грн., з яких: 809,32 грн. - інфляційні втрати за період з 01.08.2022 року по 05.12.2024 року, 234,96 грн. - 3% річних за період з 01.08.2022 року по 05.12.2024 року, 968,64 грн. - пеня за період з 01.08.2022 року по 28.02.2023 року, 3 028,00 грн. - витрати за сплату судового збору.

Outcome: approved