Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Позиції сторін Позивач у грудні 2025 року звернувся до суду із указаним позовом мотивуючи вимоги тим, що 08.07.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3803415, відповідно до якого відповідачці надано кредит у розмірі 9000,00 грн строком на 360 днів та відсотковою ставкою 2% на день. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 60660 грн, яка складається з наступного: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9000 грн; заборгованість за процентами у розмірі 51660 грн. 24.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено договір факторингу № 24/04/24, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало (відступило) ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 3803415 від 08.07.2023. Таким чином відповідачка має непогашену заборгованість ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» за кредитним договором № 3803415 від 08.07.2023 на суму 60660 грн. У зв`язку із зазначеним вище, позивач просить суд стягнути на користь позивача із [PERSON] заборгованість за договором № 3803415 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08.07.2023 станом на 24.04.2024 в розмірі 60660,00 грн, сплачений судовий збір у сумі 2442,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. 22.12.2025 відповідачка [PERSON] подала клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій та пені , оскільки остання є матір`ю двох неповнолітніх дітей, постійного доходу не має, отримує лише соціальні виплати. Також, відповідачка зазначила, що не визнає позовні вимоги у повному обсязі, оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтований та не підтверджений первинними фінансовими документами, просила застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. [PERSON] указала, що здійснювала платежі через банківські установи, проте на даний час не має доступу до відповідних рахунків. 25.12.2025 позивач подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що кредитні кошти були перераховані відповідачці на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». Також зазначив, що денна процентна ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит, оскільки зміни до ЗУ «Про споживче кредитування» на час нарахування відсотків згідно з договором не набрали чинності. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 09.12.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, та сторонам встановлено строки для подання відповідних заяв по суті. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці направлено копію ухвали суду від 09.12.2025 за місцем її реєстрації. Поштове відправлення повернуте до суду з відміткою «вручено особисто 17.12.2025». Зважаючи на зазначене, поштова кореспонденція направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою та є достатнім сповіщенням відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що 08.07.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3803415, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 9000,00 грн, строком на 360 днів, зі зниженою процентною ставкою 1,40 % на день та стандартною процентною ставкою 2,00% на день (а.с. 13-22). Також сторони погодили графік платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору та паспорт споживчого кредиту (а.с. 23, 24-26). При матеріалах справи містяться Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Статут ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (а.с. 34-39, 42-45). Зазначений договір був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальниці за допомогою одноразового ідентифікатора Н702. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (частина 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу статті 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальниця [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який було надіслано на його телефонний номер вказаний при реєстрації особистого кабінету на вебсайті ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Водночас, суд не приймає як складову частину кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачкою паспорт споживчого кредиту, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20. Відтак, зміст укладеного сторонами договору та умови кредитування відображені у кредитному договорі № 3803415 від 08.07.2023, який підписала [PERSON] . На виконання умов вказаного договору на картковий рахунок позичальниці [PERSON] 08.07.2023 перераховано кредитні кошти у сумі 9000,00 грн через платіжну систему іPAY.ua ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с. 27). Також, перерахування коштів на платіжну картку № [NUMBER] підтверджується відповіддю АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 14.01.2026 (а.с. 94). Отже, позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачці кредит. Із виписки про рух коштів за період з 08.07.2023 до 13.07.2023 вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами, зокрема: розраховувалася за заправку автомобіля; перераховувала кошти на інші рахунки; знімала готівку (а.с. 95). Всупереч умовам кредитного договору відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, що створило заборгованість розмір якої, згідно з розрахунком позивача, станом на 24.04.2024 становить 60660,00 грн, з яких: 9000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 51660,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 28-33). Суд погоджується із розрахунком заборгованості наданим позивачем, оскільки він підтверджений матеріалами справи. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі договору факторингу від 24.04.2024 № 24/04/24, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило право вимоги за кредитним договором № 3803415 від 08.07.2023 на користь ТОВ «ФК«УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (а.с. 46-50, 54). Відповідно до указаного договору факторингу до ТОВ «ФК«УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та витягу з реєстру боржників перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3803415 від 08.07.2023. Таким чином ТОВ «ФК«УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» є новим кредитором, оскільки набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 3803415 від 08.07.2023, а тому вправі вимагати погашення останньою заборгованості згідно з кредитним договором. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У своєму відзиві на позовну заяву відповідачка зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення договору саме зі [PERSON] . Водночас, із відповіді АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 14.01.2026 вбачається, що відповідачці було перераховано кредитні кошти у сумі 9000,00 грн на зазначений нею рахунок, якими остання користувалася. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги викладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422 грн 40 коп судового збору. Що стосується вимоги про стягнення 10000,00 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частин 1, 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. За інформацією про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 25.09.2025 на виконання умов договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг було проведено: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № 3803415 про надання споживчого кредиту від 08.07.2023 та клопотання про витребування доказів (а.с. 60). Суд критично оцінює співмірність розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом вказаних вище послуг. Указаний спір належить до категорій малозначних справ, обсяг аналітичної й технічної роботи щодо підготовки позову незначний, позови товариства «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» по стягненню кредитної заборгованості є типовими та масовими, відтак суд дійшов переконання, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та необґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає зменшенню. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми частини 4 статті 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000,00 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. З огляду на викладене, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5422 грн 40 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат, як складаються із судового збору (2422 грн 40 коп.) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (3000 грн).

Outcome: approved