Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

12.12.2025 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за розподіл природнього газу. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються АТ «Запоріжгаз» за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем [PERSON] здійснювалась оплата по особовому рахунку № [NUMBER] в грудні 2020 року в сумі 50,00 грн., що підтверджується довідкою про фінансовий стан споживача, що є підтвердженням отримання послуг з розподілу природного газу від АТ «Запоріжгаз» за адресою: [ADDRESS] , а також факту приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, а отже договір є укладеним. [PERSON] здійснюється фактичне споживання природного газу за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою про фінансовий стан споживача. Свої зобов`язання щодо оплати за надані АТ «Запоріжгаз» послуги розподілу природного газу відповідач [PERSON] виконує не в повному обсязі, внаслідок чого за період з 01.02.2022 по 30.11.2025 по особовому рахунку № [NUMBER] обліковується заборгованість перед АТ «Запоріжгаз» в сумі 5483,42 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за розподіл природнього газу за період з 01.01.2020 по 30.11.2025 в сумі 5483,42 грн. та стягнути витрати зі сплати судового збору. 05.01.2026 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 02.02.2026 о 15 год. 00 хв. 02.02.2026 судове засідання відкладено на 25.02.2026 о 15 год. 30 хв. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 25.02.2026 надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 16, 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах. У відповідності до пункту 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС) суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які у встановленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункт 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем). Згідно пункту 3 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. З 01.07.2015 Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», яке наразі має найменування Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу здійснювало діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходилась у його власності та користуванні, та здійснювало щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Таким чином, в розумінні Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем ПАТ «Запоріжгаз» серед суб`єктів ринку природного газу кваліфікувалось як оператор газорозподільної системи. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Підпунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Положеннями пункту 1.2 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015 визначено, що умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015. Згідно п. 1.3 Типового договору розподілу природного газу, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Пунктом 2.1 Типового договору передбачено, що за цим договором Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Відповідно до п. 6.1 Типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ТРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Згідно з п. 6.4 Типового договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Приписами п. 6.6 Типового договору визначено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунку Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Оператора ГРМ. Порядок сплати заборгованості споживача за договором передбачений пунктом 6.7 Типового договору. Обов`язок споживача здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором, встановлено пп. 1 п. 7.4 Типового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Приписами ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 441322649 від 28.08.2025 відповідач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). На ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . [PERSON] був споживачем розподілу природного газу, які надавались АТ «Запоріжгаз» за адресою: [ADDRESS] у період з 01.01.2020 по 30.11.2025. Відповідно до наданої позивачем довідки про фінансовий стан споживача загальна заборгованість [PERSON] за надані послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.01.2020 по 30.11.2025 становить 5483,42 грн. (а.с. 20-21) У вказаній довідці наявні відомості про сплату споживачем послуг з розподілу природного газу. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оскільки у відповідача [PERSON] перед позивачем існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 5869 від 17.09.2025 та № 7679 від 04.12.2025. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved