Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь 34926,99 грн. заборгованості за кредитним договором звернулось АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК". В обґрунтування позову зазначає, що 16.07.2024 між АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір №200329617996, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на банківську картку в розмірі 25000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. Зазначає, що [PERSON] умов договору щодо повернення кредиту не виконав, у зв`язку з чим йому було надіслано письмову вимогу (повідомлення), однак відповідач її проігнорував та заборгованість за кредитом не погасив. Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору по поверненню коштів та ст.509, 526, 1054 ЦК України, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 34926,99 грн., яка складається з: 24965,47 грн. заборгованості за кредитом, 9961,52 грн. заборгованость за відсотками, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 26.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву. Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву та заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідач не подав. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов АТ "ПУМБ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України, укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 та ч.2 ст.509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань. З матеріалів справи встановлено, що 16.07.2024 між АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" та [PERSON] було укладено договір комплексного банківського обслуговуванням фізичних осіб, шляхом підписання відповідачем заяви №200329617996 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговуванням фізичних осіб. За умовами вказаного договору [PERSON] отримав кредит в сумі 25000 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на його поточний рахунок. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, підписаного сторонами, [PERSON] отримав кредит строком на 12 місяців зі сплатою 35,88% річних та зобов`язався повертати кредит щомісячно не пізніше настання платіжної дати, протягом встановленого строку кредитування за наявності заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. 16.07.2024 АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" відкрило відповідачу картковий рахунок та встановило йому кредитний ліміт в розмірі 25000 грн., що підтверджується довідкою АТ "ПУМБ". З виписки по особовому рахунку відповідача та розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] користувався кредитною карткою, отримував кредитні кошти та здійснював часткове погашення заборгованості. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами з приводу отримання [PERSON] кредиту у АТ "ПУМБ". Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ "ПУМБ" не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а отже з [PERSON] на користь позивача слід стягнути тіло кредиту. Оскільки за договором, укладеним між АТ "ПУМБ" та [PERSON] останній взяв на себе зобов`язання погашати зазначений кредит та проценти по ньому щомісячно та зазначені обов`язки порушив, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який відповідачем не оспорювався, то у позивача виникло право вимоги повернення частини позики, що лишилася в розмірі 24965,47 грн. за тілом кредиту. При вирішенні спору судом враховується, що відповідач лише один раз здійснив погашення заборгованості за отриманим кредитом 31.07.2024 у розмірі 646,95 грн. Таким чином, суд приймає до уваги, що [PERSON] частково виконував умови договору. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Заявою №200329617996 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговуванням фізичних осіб та паспортом споживчого кредиту, підписаними сторонами визначено, що [PERSON] отримав кредит зі сплатою 35,88% річних. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 30.10.2025 заборгованість по процентам за користування кредитом становила 9961,52 грн., вказаний розрахунок [PERSON] не оспорювався, та на даний час заборгованість за відсотками відповідачем не сплачена. Оскільки борг по процентам на даний час [PERSON] не сплачений, то і в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не подав. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі ст.1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved