Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

18.09.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в особі представника Рассказова Д.І. до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно прохальної частини якої просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №11.08.2023-100000934 від 11.08.2023 року у розмірі 10 904,59 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн.Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.08.2023 року між сторонами було укладено кредитний договір №11.08.2023-100000934. Відповідно до умов договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 7 000,00 грн. строком на 70 днів, тобто до 19.10.2023 року. Позивачем свої зобов`язання за договором було виконано належним чином та в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на дату подачі позову утворилась заборгованість у розмірі 10 904,59 грн., що складається з: тіло кредиту - 6 090,05 грн., процентів - 4 814,54 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 09.10.2025 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. В прохальній частині позову представник позивача просить розгляд справи провести за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялась своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надала. Також виклик відповідача здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України. Відповідно до статті 280 ЦПК України, якщо відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням вказаної статті. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] 11.08.2023 року укладено кредитний договір №11.08.2023-100000934. Відповідно до умов кредитного договору, позичальнику надається кредит у сумі 7 000,00 грн., на строк 70 дні, дата повернення - 19.10.2023 року; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,3% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісія за надання кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 1 050,00 грн.; неустойка - 70,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання чи неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання; розмір процентів відповідно до статті 625 ЦК України становить 474,5% річних. Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER] . Згідно довідки-розрахунку, відповідач має заборгованість за кредитним договором №11.08.2023-100000934 від 11.08.2023 року у розмірі 10 904,59 грн., яка складається з: 6 090,05 грн. - основний борг, 4 814,54 грн. - проценти. Також, в матеріалах справи міститься квитанція №2350737509, згідно якої 11.08.2023 року о 11:02 перераховано грошові кошти у розмірі 7 000,00 грн., призначення платежу: видача за договором №11.08.2023-100000934, номер платіжного інструменту [NUMBER]. Відповідно до п.5 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями 7, 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Відповідно до частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. 11.08.2023 року відповідач підписала договір про споживчий кредит №11.08.2023-100000934 за допомогою одноразового ідентифікатора С282. В підписаному договорі сторони передбачили всі істотні умови кредитного договору: сума отриманих кредитних коштів - 7 000,00 грн., на строк 70 дні, дата повернення - 19.10.2023 року; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,3% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісія за надання кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 1 050,00 грн.; неустойка - 70,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання чи неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання; розмір процентів відповідно до статті 625 ЦК України становить 474,5% річних. Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER] . Одноразовий ідентифікатор направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер, який вказувався при реєстрації на сайті, що підтверджується довідкою від ТОВ «Споживчий Центр», а саме: на номер абонента [NUMBER] 11.08.2023 року «Код підтвердження: С282». Кредитний договір був підписаний відповідачем шляхом введення отриманого від позичальника одноразового ідентифікатора в особистому кабінеті мобільного застосунку «Швидко Гроші». Тому встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Отже, кредитний договір був укладений в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Факт перерахування позивачем коштів на рахунок, зазначений у кредитному договорі, підтверджується довідкою про перерахування кредитних коштів. Доказів того, що персональні дані відповідача (паспортні дані, РНОКПП тощо) були використані кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем не надані. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій позичальник не звертався. Також не спростовано, що банківська платіжна картка № [NUMBER] не належить [PERSON] . Суд вважає зазначені докази належними та такими, що підтверджують факт перерахування позичальнику на вказаний ним рахунок кредитних коштів. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем отримано кредитні кошти за договором №11.08.2023-100000934 від 11.08.2023 року у сумі 7 000,00 грн., однак належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув кредитні кошти у передбачений договором строк. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна вартість заборгованості становить 10 904,59 грн., яка складається з: 6 090,05 грн. - основний борг, 4 814,54 грн. - проценти. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення відповідачем отриманих коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 090,05 грн. та суми заборгованості за відсотками у розмірі 4 814,54 грн. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved