Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 01.04.2023 року між товариством та відповідачем було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1181-5197, відповідно до умов якого останньому було видано кредит в сумі 4600 грн., строком на 300 днів, заявлений базовий період 14 днів, знижена процентна ставка 2,5% в день, стандартна процентна ставка 3% на день. Також позивач зазначив, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, перерахувавши відповідачу кошти в сумі 4600 грн. В свою чергу останній свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 25.08.2025 року виникла заборгованість в сумі 43746 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 4600 грн., заборгованості по процентам в сумі 39146 грн. Позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» щодо часткового списання заборгованості за нарахованими процентами на суму 22356 грн., за умови погашення позичальником решти заборгованості в сумі 21390 грн. З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 21390 грн., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 4600 грн. та по процентам в сумі 16790 грн. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 17.09.2025 року цивільну справу було передано за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 11.12.2025 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. В призначене судове засідання представник позивача та відповідачка не з`явились. В поданому разом із позовом клопотанні позивач просив розглядати справу без участі його представника, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. З урахуванням цього, враховуючи, що справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні та явка сторін обов`язковою не визнавалась, відсутність обставин, які б об`єктивно перешкоджали можливості розгляду справи по суті, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, в заочному порядку та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до чч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Частинами 1,2 ст.642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. В зв`язку із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Так, ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону). За змістом ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01.04.2023 року між сторонами в електронній формі було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1181-5197, відповідно до умов якого відповідачу було видано кредит в сумі 4600 грн., строком на 300 днів, заявлений базовий період 14 днів, знижена процентна ставка 2,5% в день, стандартна процентна ставка 3% на день. Також з матеріалів справи вбачається та не спростовано відповідачем, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти в сумі 4600 грн. на платіжну картку відповідача. В свою чергу останній свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого, згідно долученого до позову розрахунку, станом на 25.08.2025 року виникла заборгованість в сумі 43746 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 4600 грн., заборгованості по процентам в сумі 39146 грн.. Позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» щодо часткового списання заборгованості за нарахованими процентами на суму на суму 22356 грн., за умови погашення позичальником решти заборгованості в сумі 21390 грн. З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 21390 грн., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 4600 грн. та по процентам в сумі 16790 грн. За наведених вище обставин не простованих відповідачем, положень закону та умов кредитного договору, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позову в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача зазначену заборгованість за кредитним договором в сумі 21390 грн., а також у відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved