Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитними договорами №77283527 від 17.10.2021 та №3135461 від 17.10.2021 в розмірі 96180 грн 13 коп. В обґрунтування позовних вимог представник ТОВ «Коллект Центр» зазначив наступне. 17 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений Кредитний договір №77283527, відповідно до якого останній взяв в користування кредитні кошти в розмірі 10550 грн, процентна ставка 1,99%. 17 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем укладено Кредитний договір №3135461, відповідно до якого останній взяв в користування кредитні кошти в розмірі 10200 грн, процентна ставка 1,25%. ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» 22.02.2022 відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», в тому числі за договором про споживчий кредит №77283527від 17.10.2021. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором про споживчий кредит №77283527від 17.10.2021, що уклали ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 26.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно умов якого ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» (новий кредитор) право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №3135461від 17.10.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором про споживчий кредит №3135461від 17.10.2021. Враховуючи положення ст.ст. 514, 516 ЦК України, згідно з якими до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги за: - договором про споживчий кредит №77283527від 17.10.2021; - договором про споживчий кредит №3135461від 17.10.2021. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості, становить 96180,13 грн, з яких: За договором про споживчий кредит №77283527від 17.10.2021: - заборгованість за тілом кредиту 10550 грн; - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 25193,40 грн; - заборгованість за 3% річних 1,73 грн; За договором про споживчий кредит №3135461від 17.10.2021: - заборгованість за тілом кредиту 10200 грн; - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 49215 грн; - заборгованість за комісіями 1020 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитними договорами та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 11.12.2025 заочне рішення по справі від 29.08.2025 скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, де вказав, що [PERSON] призваний на військову службу за мобілізацією з 12.11.2023, та є учасником бойових дій. Тому, представник зазначає, що відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він звільнений від сплати відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій та пені. Тому, відповідачем визнається вимога про повернення тіла кредиту за двома договорами позики: в розмірі 10550 грн та 10200 грн, тобто в загальній сумі 20750 грн. При цьому, представник відповідача зазначається, що при виконанні заочного судового рішення по даній справі було стягнуто суму боргу в розмірі 9759 грн 85 коп, тому представник вважає, що заборгованість [PERSON] перед позивачем складає 10990 грн 15 коп. Позивач подав відповідь на відзив, де вказав, що відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці звільняються від сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та пені. Однак, як зазначає представник позивача, відповідач проходить військову службу з 12.11.2023, однак відсотки за користування кредитними коштами нараховувалися до зарахування відповідача на військову службу. Тому, позивач просить суд повністю задовольнити позовні вимоги. В судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги повністю. Представник відповідача в судових засіданнях заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. В судовому засіданні 27.02.2026 оголошено скорочене рішення (вступна та резолютивна частини рішення). Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 17 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений Кредитний договір №77283527, відповідно до якого останній взяв в користування кредитні кошти в розмірі 10550 грн, процентна ставка 1,99% (а.с.69). ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» свої зобов`язання по договору виконало, перерахувало кошти в розмірі 10550 грн. 17 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем укладено Кредитний договір №3135461, відповідно до якого останній взяв в користування кредитні кошти в розмірі 10200 грн, процентна ставка 1,25% (а.с.59-63). ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» 22.02.2022 відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», в тому числі за договором про споживчий кредит №77283527від 17.10.2021 (а.с.15-17). У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором про споживчий кредит №77283527від 17.10.2021, що уклали ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с.29-34). 26.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно умов якого ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» (новий кредитор) право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №3135461від 17.10.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с.10-14). У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10.03.2023 року, в тому числі за Договором про споживчий кредит №3135461від 17.10.2021 (а.с.23-28). Загальний розмір заборгованості перед ТОВ «Коллект Центр», який заявлений позивачем, становить 99 073,31 грн. Вирішуючи спір, суд керується наступними правовими нормами. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. За статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Закон України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон № 675-VIII) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону № 675-VIII). Згідно із частиною 6 статті 11Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частиною 8 статті 11Закону № 675-VIII у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 675-VIII моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договори та додатки до них було підписано позичальником за допомогою одноразових ідентифікаторів, зокрема, які були надіслані на мобільний телефон відповідача. Із зазначеного вбачається, що позичальник належним чином був ознайомлений із сукупною вартістю кредиту та його складовими, на що погодився, засвідчивши своїм одноразовим цифровим підписом. Сторони погодили, що укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку із чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Також сторони погодили графіки платежів, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, порядок повернення кредиту, розрахунок загальної вартості споживчого кредиту та реальної річної процентної ставки. Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами були укладені кредитні договори в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, відповідач у передбачений договорами строк кредити не повернув. Аналогічні висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», викладені у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України). За вимогами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. [PERSON] підтверджує, що підписував Договори позики, отримав кредитні кошти у користування, та визнає заборгованість по тілу кредитів. З огляду на наявні у справі розрахунки заборгованості, взявши до уваги погоджені сторонами строки надання кредиту та його пролонгацію, суд вважає доведеним розмір заборгованості відповідача перед позивачем: 1) за Договором №77283527 від 17.10.2021 (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів) становить 16220,25 грн, з яких:- Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10550 грн, - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 5668,52 грн (в межах строку дії договору 30 днів), - Нараховані 3% річних 1,73 грн. 3% річних нараховані до введення воєнного стану в Україні (тобто до 24.02.2022). При цьому представником позивача не доведено факту пролонгації даного договору, тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення решти розміру заборгованості по нарахованим процентам, оскільки таке нарахування відбулося поза межами погодженого сторонами строку позики. Із розрахунку заборгованості по договору позики №77283527 від 17.10.2021 (а.с.81 зворотній бік-83) заборгованість відповідача перед позивачем становить в розмірі 35745,13 грн, з яких 10550 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25193,40 грн сума заборгованості за несплаченими процентами на прострочену позику, 1,73 грн сума заборгованості за 3% річних. Договір позики, укладений між [PERSON] та ТОВ «1 БАНК» від 17.10.2021, передбачав строк кредитування 30 днів. Будь-яких договорів щодо пролонгації вказаного договору позивач суду не надав (а.с.69). На підтвердження правомірності нарахування процентів за договором позивачем надано Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», в редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників товариства від 12.08.2021. Вказаним документом, визначені, зокрема, відповідальність сторін за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри, порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтвердження, що саме цю редакцію Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи кредитний договір, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Наявна в справі роздруківка Правил належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (кредитодавця). В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки відповідні правила можуть змінювалися за волевиявленням однієї сторони - кредитодавця. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві правила надання кредиту, відсутність у договорі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані позивачем Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила, з огляду на можливість їх односторонньої зміни, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані в поточній редакції позичальником та ним не визнаються, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в тексті кредитного договору, оскільки лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Вказана правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 в справі №342/180/17. Дана правова позиція є застосовною до обставин цієї справи, оскільки стосується укладення кредитного договору як договору приєднання, його складових та порядку нарахування процентів, що діють не виключно у правовідносинах між банком і позичальником, а в будь-яких відносинах щодо позики. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, від 23.06.2020 у справі №536/1841/15-ц, від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц сформувала правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Враховуючи, що позивачем нараховані відсотки за користуванням кредитними коштами за межами строку кредитування (з 17.11.2021 по 14.02.2022 в розмірі 19524,88 грн), у задоволенні вимог позивача в частині стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 19524,88 грн слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. 2) за Договором №3135461 від 17.10.2021 (ТОВ «Мілоан») становить 44625 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 10200 грн, - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 34425 грн. Згідно п. 2.2.2. нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. Пунктом 2.2.3. договору передбачено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову ) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової згоди Позичальника. Згідно п. 2.3.1. продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: 2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства запосиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Відповідно п. 2.3.1.2. пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Так збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонганаії) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умова пільгових умовах, дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Як вбачається з п. 2.3.2. Розділ 2.3 Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної (их) обставин(и) щодо якої (их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно дост.212 Цивільного кодексу України, і яка(i) полягає(ють) у: а) здійснені платежу(ів) Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах згідно п.2.3.1.1Договору та розділу 6 Правил; б) продовженні користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п. 1.3, п.2.3.1.1, п.2.3.1.2. Договору. Після настання визначених в підпунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п.1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п.1.4, змінюються пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується Кредитодавцем в особистому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення. оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені оновленим графіком. Таким чином, відсотки підлягають нарахуванню за 30 днів кредитування + 60 днів пролонгації ( автопролонгації за п.п. 2.3.1.2 п. 2 Договору ). В решті суми відсотків в розмірі 14790 грн, заявленої позивачем, суд відмовляє, оскільки останні нараховані поза межами погодженого та продовженого строку кредитування, визначеного відповідним Договором. Крім того, суд відмовляє у стягненні комісії, оскільки згідно з абз. 3 ч. 4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Оскільки, в кредитному договорі не обумовлено за перелік яких саме послуг позичальник повинен сплачувати комісію з надання кредиту в сумі 1020 грн, то таку умову кредитного договору слід вважати нікчемною та такою, яка суперечить Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі викладеного, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено його право вимоги до відповідача та правомірність нарахування заборгованості, однак в меншому розмірі ніж заявлено у позовній заяві, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання, заборгованість не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову у загальній сумі 51085 грн 40 коп (сума заборгованості 60845,25 грн за вирахуванням стягнутої суми заборгованості в розмірі 9759,85 грн по виконавчому провадженню ВП №79464362 (а.с.160 зворотній бік): - заборгованість за Договором №77283527 від 17.10.2021 (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів) становить 16220,25 грн, з яких:- заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10550 грн, - заборгованість за нарахованими процентами 5668,52 грн (в межах строку дії договору 30 днів), - Нараховані 3% річних 1,73 грн; - заборгованість за Договором №3135461 від 17.10.2021 (ТОВ «Мілоан») становить 44625 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 10200 грн, - заборгованість за нарахованими процентами (в межах 90 днів з 17.10.2021 по 15.01.2022) 34425 грн. Посилання представника відповідача на звільнення відповідача від сплати відсотків за користування кредитними коштами суд оцінює критично з огляду на наступне. Частиною 15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. У матеріалах справи наявні військовий квиток [PERSON] , відповідно до якого останній мобілізований 24.02.2022, та довідка Військової частини [NUMBER] , відповідно до якої відповідач проходить військову службу у даній військовій частині з 12.11.2023 (а.с.129-131). З аналізу наявних у справі доказів вбачається, що відповідач, як військовослужбовець проходив службу з 24.02.2022 року. Разом з тим, як вбачається із розрахунків заборгованості долучених позивачем до позовної заяви, відсотки за користування кредитами, які підлягають стягненню, нараховувалися починаючи з 17.10.2021 по 15.01.2022 (по Договору з ТОВ «Мілоан») та з 17.10.2021 по 16.11.2021 (по договору з ТОВ «1 БАНК»). Отже, суд відхиляє доводи представника відповідача в частині поширення на відповідача ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відсотки за кредитами були нараховані до 24 лютого 2022 року, тобто до проходження позичальником військової служби. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір з врахуванням часткового задоволення позовних вимог. Так розмір стягуваного судового збору становить 1286,29 грн ( 53,1 %). В ч. 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Також відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), в якій вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано укладений 01.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги, заявку на надання юридичної допомоги №381 від 01.04.2025 та Витяг з Акту № 9 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025 з описом виконаних робіт (а.с.52-56). З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, а також беручи до уваги те, що позов задоволено частково, суд приходить до висновку, що клопотання позивача про стягнення на його користь із відповідача понесених витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення, а саме у розмірі 5000 грн. Вказану суму суд вважає співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Outcome: partial