Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

[PERSON] , за участю заінтересованої особи Одеської міської ради звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцями на час відкриття спадщини. Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви вказує на те, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] . У подальшому, [INFO] помер батько заявника [PERSON] . Заявник вказує на те, що проживав разом із матір`ю та батьком на день їх смерті за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час заявник звернувся до нотаріальної контори із усною заявою про прийняття спадщини після смерті батьків, однак нотаріус повідомила, що він пропустив строк для прийняття спадщини та роз`яснила право на звернення до суду. Оскільки, спори відносно спадщини та кола спадкоємців після смерті [PERSON] та [PERSON] відсутні, однак, оформити належні спадкові права заявнику не надається за можливим, просить суд задовольнити дану заяву, та ухвалити рішення, яким: - встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; - встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS] Представник заявника [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Однак, подала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд проводити розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією паспорта громадянина України старого зразка Серії [NUMBER] виданого Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 12.08.2005 року. [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 11.06.1976 року. Свідоцтво видано на російській мові, в якому дані особи зазначені російською мовою « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повторного Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 06.04.2023 року. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повторного Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 22.11.2025 року. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, заявник вказує на те, що останній звернувся до нотаріальної контори із усною заявою про прийняття спадщини після смерті батьків, однак нотаріус повідомила, що він пропустив строк для прийняття спадщини та роз`яснила право на звернення до суду. Суд констатує, що на виконання вимог ухвали суду від 18.12.2025 року про витребування доказів від Пересипської державної нотаріальної контори у місті Одеса було отримано листа. Так, як вбачається із наявного в матеріалах справи листа Пересипської державної нотаріальної контори у м. Одеса № 10/01-16 від 06.01.2026 року за даними Спадкового реєстру, спадкові справи до майна померлих: [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] та [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] не відкривалися. Із наявної в матеріалах справи копії Договору купівлі-продажі нерухомого майна № 541 від 09.04.1996 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] купили житлову квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 25.03.1951 року. Так, 01.11.1973 року між [PERSON] та [PERSON] Палацом одружень м. Одеси було зареєстровано шлюб за актовим записом № 3739. В результаті укладення шлюбу [PERSON] змінила дошлюбне прізвище на [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 01.11.1973 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 24.08.2012 року. Відповідно до Свідоцтво про право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Назарчук Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1168/2012 від 16.04.2014 року спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр. [PERSON] , яка померла [INFO] є [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з 1/2 частки квартири під [ADDRESS] . Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно приписів ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно пп. 4.12 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. З пп. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом МЮУ № 1784/5 від 17.09.2015 вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії Акту про проживання складеного ТОВ «КК «Клевер» від 23.02.2026 року сусіди квартири [ADDRESS] підтверджують факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом з батьками: [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] , починаючи із 01.01.2022 року по день їх смерті включно по [INFO] . Таким чином, факт постійного проживання заявника [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої [INFO] та зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останнього [INFO] , знайшов своє підтвердження на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявника зі спадкодавцями є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Згідно частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи те, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцями породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити, оскільки вимога її законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Outcome: approved