Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

У березні 2025 року позивачка звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Вказує про те, що між сторонами укладено шлюб 09 вересня 2006 року, про що видано свідоцтво про одруження [NUMBER] . [INFO] у шлюбі народилась донька [PERSON] , паспорт [NUMBER] виданий 27.10.2021 року. Шлюб між ними розірвано рішенням суду від 07 червня 2023 року. На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Київському політехнічному інституті ім. Сікорського. Донька навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, вона має сплатити за навчання 175 600 грн. згідно з договором про надання освітніх послуг ФМ-190, що становить в середньому 3 817,89 грн. щомісяця. Чоловік працює в НЕК «Укренерго» та одержує заробітну плату, у зв?язку з чим має змогу утримувати спільну дитину. На підставі викладеного, просить суд стягувати з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчатися, в розмірі (однієї четвертої) частики від всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно починаючи стягнення з 01 березня 2025 року і до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11.05.2025 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання. 29.05.2025 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позові позивачкою у позові не наведено жодного факту у матеріальній потребі, не надано жодного розрахунку витрат та потреб дитини, не надано жодного доказу на їх сплату, не доказано відсутності у зв`язку з цим неможливості самостійного заробітку дитиною. В свою чергу, відповідач має на утриманні батька, який є пенсіонером та старждає на хронічне захвороювання обструктивну хворобу легень. Наведене свідчить про обмежене матеріальне становище відповідача у звя`зку із утриманям непрацездатного батька. Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду направила заяву, у якій просила розгляд справи провести за її відсутності, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Від відповідача неодноразово надходили клопотання про відкладення розгляду справи. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Водночас, суд врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Суду не подано будь-яких інших доказів, які доводять об`єктивну неможливість відповідача, прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференцзв`язку, а також неможливість забезпечити участь у судовому засіданні через уповноваженого представника. Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи, не відкладаючи розгляду справи. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.03.2007 року. На даний момент [PERSON] є повнолітньою, проте, потребує матеріальної допомоги від батьків у зв`язку із навчанням на денній формі навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за спеціальністю 051 Економіка для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра. [PERSON] є студенткою 1 курсу, групи УЕ-42, факультету менеджменту та маркетингу «КПІ ім. Ігоря Сікорського» денної форми навчання, навчається за договором і закінчує університет 30 червня 2028 року, що підтверджується копіями Договору про навчання в Університеті № ФМ-190 від 07.02.2024 року та довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» №118 від 14.02.2025 р. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Так Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 01 березня 2017 року по теперішній час працює у ПрАТ НЕК «Укренерго» та займає посаду провідного інженера, що підтверджується Довідкою № 3-6-16/110 від 26.03.2025 р.. За період з серпня 2023 року по лютий 2025 року отримав дохід на суму 735 760,69 грн. що підтверджується Звітом про здійснені відрахування та виплати № 01/22179 від 10.04.2025 р. Водночас, судом встановлено, що на утриманні відповідача перебуває його батько [PERSON] , [INFO] , який є пенсіонером та страждає на хронічну обструктивну хворобу легень, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] та консультативним висновком сімейного лікаря від 14.04.2025 року. У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа № 367/10680/25 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатним, відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати свою дитину. При цьому, суд зважає, що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, аналізуючи зібрані докази, враховуючи рівність батьків щодо обов`язку утримувати дітей і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, зважаючи на те, що відповідач має на утриманні батька пенсійного віку, який страждає на хронічну обструктивну хворобу легень та потребує лікування, з урахуванням положень частини 2 статті 183 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що при ухваленні судового рішення належить визначити єдину частку від заробітку (доходу) платника аліментів в розмірі 1/5 частки. Враховуючи принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дітей, суд вважає за можливе стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , якиа продовжує навчання, в розмірі 1/5 частки від всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно починаючи стягнення з дати звернення до суду і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. 180-182, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial