Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

25 квітня 2025 року позивач [PERSON] звернулась до Чечелівського районного суду міста Дніпра із позовом до Приватного підприємства «Дніпромонтаж» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірінг Буд», третя особа Комунальне підприємство «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради із вимогою зобов`язати вчинити дії, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що вона, будучи свідомим громадянином та мешканцем міста Дніпра, звернула увагу на те, у 2024-2025 роках Приватним підприємством «Дніпромонтаж» на замовлення Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» ДМР були виконані роботи, а саме, капітальний ремонт трамвайної колії на перехресті просп. Лесі Українки бульв. Батальйону Дніпро в м. Дніпрі. Вказані роботи виконувались згідно договорів, укладених на підставі проведених тендерів між ПП «Дніпромонтаж» та КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР. Так, на підставі Договору №178 від 30 вересня 2024 року, укладеного між КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР (замовник) та ПП «Дніпромонтаж» (Генеральний підрядник), Замовник доручив, а Генеральний підрядник зобов`язався на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного Договору роботи по об`єкту «Капітальний ремонт трамвайної колії на перехресті просп. Лесі Українки бульв. Батальйону Дніпро в м. Дніпрі» відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації в строки, встановлені планом графіком виконання робіт (далі - роботи). Вищевказана інформація була отримана позивачем з інтернет-сайтів Держзакупівлі.онлайн (https://www.dzo.com.ua) та Prozorro (https://prozorro.gov.ua), де вона ознайомилась з вищевказаним договором, проаналізувала та роздрукувала його. Також, з відкритих джерел їй стало відомо, що відповідач-1 під час виконання робіт співпрацював з ТОВ «Інжинірінг Буд» з метою закупівлі матеріалів необхідних для виконання робіт. В процесі аналізу виконаних відповідачем-1 робіт за вказаним договором позивач дійшла висновків, що вказані роботи були виконані з неякісних матеріалів, з перевищенням їх вартості, без дотримання стандартів, які ставляться до виконання вказаних робіт, та за відсутності необхідної кількості матеріалів, необхідних для виконання робіт подібного плану. Отже на її думку відповідачем-1 не було повністю виконано зобов`язання, оскільки роботи не були виконані у відповідності до умов укладеного Договору, до того ж, вважає, що вартість робіт, виконаних відповідачем-1 у 2024-2025 роках за Договором №178 від 30 вересня 2024 року, є більшою, ніж вартість фактично виконаних відповідачем робіт та використаних матеріалів. Позивач зазначає, що вказаними діями відповідачів порушуються її права та права мешканців м. Дніпра, оскільки ці роботи виконувалися за рахунок коштів місцевого бюджету та за рахунок платників місцевих податків, відповідно просить суд зобов`язати Приватне підприємство «Дніпромонтаж» та Товариство с обмеженою відповідальністю «Інжинірінг Буд» повністю виконати роботи з капітального ремонту, які виконувалися на підставі договору №178 від 30 вересня 2024 року. Ухвалою суду від 01 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін на усунення недоліків. Після усунення недоліків, ухвалою суду від 08 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 16 травня 2025 року на адресу суду надійшло клопотання Приватного підприємства «Дніпромонтаж» про призначення по справі комплексної судової товарознавчої та будівельно-технічної експертизи. В обґрунтування даного клопотання зазначено, що згідно заявлених позовних вимог позивач доводить обставини неякісного виконання підрядником робіт за договорами, з неякісних матеріалів, із перевищенням вартості, без дотримання стандартів, передбачених для виконання вказаних робіт, за відсутності необхідної кількості стовпів, на яких розміщується освітлення тощо. Натомість ПП «Дніпромонтаж» не погоджується із позовними вимогами, виконало свої зобов`язання перед КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР у повному обсязі належним чином у відповідності до технічного завдання та кошторису. Отже задля з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання з тим, аби встановити, чи відповідають фактично виконані роботи та використані матеріали за договорами даним та цінам відображеним у актах здачі-приймання виконаних робіт та підсумкових відомостях, а враховуючи що сторонами не надані висновки експертів із цих самих питань, це відповідно вказує на наявність достатніх правових підстав для призначення у справі судової експертизи для встановлення зазначених обставин. На вирішення експертизи просило поставити наступні питання: 1) яка ринкова вартість будівельних матеріалів які відображені в Актах приймання виконаних будівельних робіт та підсумкових відомостей ресурсів, що складені відповідно до Договору №178 від 30 вересня 2024 року станом на дату підписання Актів приймання виконаних будівельних робіт; 2) чи є завищення вартості будівельних матеріалів, які відображені в Актах приймання виконаних будівельних робіт та підсумкових відомостей ресурсів, що складені відповідно до Договору №178 від 30 вересня 2024 року з ринковою вартістю будівельних матеріалів яка визначена у першому питанні; 3) чи відповідають фактично виконані роботи за Договором №178 від 30 вересня 2024 року даним відображеним в Актах приймання виконаних будівельних робіт, та визначити її різницю. Позивач в судове засідання, призначене на 27 травня 2025 року не з`явилась, 20 травня 2025 року направила на адресу суду клопотання щодо розгляду справи за її відсутності, в якому не заперечувала проти призначення у справі експертизи та задоволення відповідного клопотання. Представник відповідача ПП «Дніпромонтаж» у судове засідання не з`явився, згідно наданого клопотання від 16 травня 2025 року просив розгляд справи, зокрема самого клопотання про призначення експертизи, здійснювати за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Інжинірінг Буд» у судове засідання не з`явився, заяв на адресу суду не направив, щодо розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, 20 травня 2025 року направив на адресу суду пояснення третьої особи, відповідно до яких заперечував проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та непідтвердженими належними доказами. Відносно заявленого клопотання про призначення експертизи, для об`єктивності та всебічності розгляду справи не заперечував проти його задоволення, із переліком запитань експерту погодився. Просив призначити у справі комплексну судову товарознавчу будівельно-технічну експертизу відповідно до наведеного переліку питань, розгляд справи здійснити без участі представника КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради. Враховуючи факт неявки в судове засідання всіх учасників справи, та наявні заяви щодо розгляду клопотання про призначення експертизи без їх участі, зважаючи на обов`язок суду сприяти всебічному і повному з`ясуванню всіх обставин справи, реалізації сторонами їх прав та обов`язків, а також на необхідність з`ясування обставин, які мають значення для справи та потребують спеціальних знань, приймаючи до уваги відсутність у матеріалах справи будь-яких інших доказів, на підтвердження чи спростування зазначених обставин, ухвалою суду від 27 травня 2025 року у справі призначено комплексну судову товарознавчу та будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України, на час проведення якої, провадження по справі зупинено. 13 січня 2026 року на адресу суду з Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України після проведення комплексної судової товарознавчої та будівельно-технічної експертизи надійшов висновок експертів № КСЕ-19/104-25/23759 від 26 грудня 2025 року. Ухвалою суду від 26 січня 2026 року провадження у справі відновлено, та призначено її розгляд у судовому засіданні на 25 лютого 2026 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, 16 лютого 2026 року направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача ПП «Дніпромонтаж» не з`явився, 17 лютого 2026 року надав заяву згідно якої просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі та провести подальший розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Інжинірінг Буд» у судове засідання не з`явився, заяв на адресу суду не направив, щодо розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, 11 лютого 2026 року направив на адресу суду клопотання, за змістом якого вказав на відсутність у матеріалах справи жодних обґрунтованих доказів з боку позивача щодо неналежної якості та невідповідності обсягів виконаних робіт за договорами підряду, наголошуючи, що позивач ґрунтує свої позовні вимоги лише на власному суб`єктивному судженні, не маючи при цьому спеціальних та професійних знань в галузі будівництва, монтажних роботах тощо. Тобто звертаючись з позовними вимогами до суду позивач, не зазначив та не підтвердив належними доказами, які саме недоліки він вбачає у виконаній відповідачем роботі. Таким чином КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР вважає, позовні вимоги не обґрунтованими, та безпідставними, просило відмовити у їх задоволенні, здійснивши розгляд справи без участі представника КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради. Враховуючи факт неявки в судове засідання всіх учасників справи, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що 30 вересня 2024 року між КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради (Замовник) та ПП «Дніпромонтаж» (Генеральний підрядник) було укладено договір №178, згідно умов якого (пункт 1), Замовник доручає, а Генеральний підрядник зобов`язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного Договору роботи по об`єкту «Капітальний ремонт трамвайної колії на перехресті просп. Лесі Українки бульв. Батальйону Дніпро в м. Дніпрі» відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації в строки, встановлені планом графіком виконання робіт (далі - роботи). Вартість робіт за даним Договором дорівнює тендерній пропозиції учасника та складає 104 636 684,35 грн. з ПДВ, в тому числі ПДВ становить 17 439 447,39 грн. згідно з договірною ціною (пункт 2.1). При завершенні роботи на об`єкті Генеральний підрядник надає Замовникові акт здавання-приймання виконаних будівельних робіт по формі № КБ-2в, останній підписує його протягом 5-ти календарних днів. У випадку мотивованої відмови Замовника від підписання акта здавання-приймання виконаних будівельних робіт сторонами складається двосторонній акт з переліком недоліків і строків їх усунення (акт складається в порядку, визначеному в частині а) пункту 6.1. цього Договору). У випадку порушення узгоджених строків усунення недоліків Генеральний підрядник несе відповідальність, передбачену п. 6.1 цього Договору (пункт 4.1). Оплата Замовником виконаних Генеральним підрядником робіт проводиться на підставі Актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (форма № КБ-3), оформлених у двосторонньому порядку, рахунків, доданих до них, та податкових накладних, шляхом перерахування відповідних сум на поточний рахунок Генерального підрядника протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дати підписання актів форми № КБ-2в (пункт 5.1). Згідно вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно з вимогами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Приписами ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з вимогами ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства Приписами ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Статтею 843 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Нормами ст. 849 ЦК України встановлено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. Приписами ст. 853 ЦК України встановлено обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником. Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну. Якщо замовник протягом одного місяця ухиляється від прийняття виконаної роботи, підрядник має право після дворазового попередження продати результат роботи, а суму виторгу, з вирахуванням усіх належних підрядникові платежів, внести в депозит нотаріуса, нотаріальної контори на ім`я замовника, якщо інше не встановлено договором. Якщо ухилення замовника від прийняття виконаної роботи спричинило зміну строку здачі роботи, вважається, що право власності на виготовлену (перероблену) річ перейшло до замовника у момент, коли мало відбутися її передання. Відповідно до вимог ст. 857 ЦК України, робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру. Так, звертаючись до суду із даним позовом, позивач вказує на те, що відповідачами вказані роботи були виконані з неякісних матеріалів, з перевищенням їх вартості, без дотримання стандартів, які ставляться до виконання вказаних робіт, та за відсутності необхідної кількості матеріалів, необхідних для виконання робіт подібного плану. Отже на її думку, відповідачем-1 не було повністю виконано зобов`язання, оскільки роботи не були виконані у відповідності до умов укладеного Договору, до того ж, вважає, що вартість робіт, виконаних відповідачем-1 у 2024-2025 роках за Договором №178 від 30 вересня 2024 року, є більшою, ніж вартість фактично виконаних робіт та використаних матеріалів. Позивач зазначає, що вказаними діями відповідачів порушуються її права та права мешканців м. Дніпра, оскільки ці роботи виконувалися за рахунок коштів місцевого бюджету та за рахунок платників місцевих податків, відповідно просить суд зобов`язати Приватне підприємство «Дніпромонтаж» та Товариство с обмеженою відповідальністю «Інжинірінг Буд» повністю виконати роботи з капітального ремонту, які виконувалися на підставі договору №178 від 30 вересня 2024 року. Відповідачем ПП «Дніпромонтаж» у заявах по суті справи було неодноразово зазначено, що він не погоджується із позовними вимогами, виконав свої зобов`язання перед КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР у повному обсязі належним чином у відповідності до технічного завдання та кошторису. Третя особа на стороні відповідача КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР у своїх поясненнях також наголосила, що позивач ґрунтує свої позовні вимоги лише на власному суб`єктивному судженні, не маючи при цьому спеціальних та професійних знань в галузі будівництва, монтажних роботах тощо. Тобто звертаючись з позовними вимогами до суду, позивач, не зазначив та не підтвердив належними доказами, які саме недоліки він вбачає у виконаній відповідачем роботі. Відповідно третя особа вважає позовні вимоги не обґрунтованими, та безпідставними. В свою чергу, суд зазначає, що відносно відповідача2 ТОВ «Інжинірінг Буд» позивачем взагалі не надано жодних доказів участі у виконанні робіт за договором, він не є стороною Договору №178 від 30 вересня 2024 року, та у відкритих джерелах, на які посилається позивач, відсутні будь-які відомості про його залучення в якості субпідрядника. Окрім того, звертаючись до суду з вказаними позовними вимогами, позивач, по-перше, не зазначив, які саме роботи щодо капітального ремонту трамвайної колії на перехресті просп. Лесі Українки бульв. Батальйону Дніпро в м. Дніпрі за договором №178 від 30 вересня 2024 року відповідачами не було виконано, або було виконано неякісно, та в чому конкретно полягають допущені недоліки. По-друге, позивач не надав жодних розрахунків на підтвердження того, що вартість робіт, виконаних відповідачем-1 у 2024-2025 роках за Договором №178 від 30 вересня 2024 року, є більшою, аніж вартість фактично виконаних робіт та використаних матеріалів. Як слідує зі змісту висновку експертів № КСЕ-19/104-25/23759 від 26 грудня 2025 року, завищення вартості будівельних матеріалів, які відображені в Актах приймання виконаних будівельних робіт та підсумкових відомостей ресурсів, що складені відповідно до Договору №178 від 30 вересня 2024 року з ринковою вартістю будівельних матеріалів експертами не встановлено, фактично виконані роботи за Договором №178 від 30 вересня 2024 року відповідають даним відображеним в Актах приймання виконаних будівельних робіт. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має належним чином мотивувати свої висновки та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Виходячи з наведеного, законне та обґрунтоване встановлення обставин справи судом в межах предмету доказування можливе якщо воно ґрунтується на доказах, які відповідають вказаним критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, що забезпечує повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин справи. У контексті змісту вказаних норм цивільного процесуального права суд вважає, що доведеність має випливати зі співіснування достатньо сильних, чітких та взаємоузгоджених умовиводів або такого характеру неспростованих презумпцій, які в межах предмету спору розподіляють між сторонами тягар доказування відповідних фактів та у світлі спірних правовідносин мають юридичне значення. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.) Отже, встановленою слід вважати ту обставину, яка доведена стороною у змагальному процесі з такою достовірністю, яка дозволяє сторонньому незацікавленому спостерігачу виходячи з таких загальних засад цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) на підставі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, та застосовуючи баланс ймовірностей обґрунтовано стверджувати про їх реальне, об`єктивне існування. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, матиме найбільший ефект. Таким чином, метою ефективного способу захисту є забезпечення поновлення порушеного права, адекватність наявним обставинам. У справі «East/WestAllianceLimited» проти України» (№ 19336/04) Європейський суд з прав людини вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Не зважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа, № 30210/96). ЄСПЛ, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II). Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці, у рішеннях від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (пункт 35), від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) зазначає, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем, не надано суду жодних належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а висновком експертів № КСЕ-19/104-25/23759 від 26 грудня 2025 року доводи позивача фактично спростовані, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, судовий збір не відшкодовується. У судовому засіданні 25 лютого 2026 року суд відповідно до вимог ст. 244 ЦПК України перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклавши ухвалення та проголошення судового рішення на 02 березня 2026 року. В зазначене судове засідання сторони не з`явились. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed