Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Представник позивача АТ « ПУМБ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 151 019 грн. 17 коп. та судових витрат у розмірі 2422 грн. 40 коп. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 16.05.2019 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2001312736701 та видано кредит у сумі 50 000,00 грн., крім того, 05.01.2021 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1001788241501 та видано кредит у сумі 69 721,00 грн. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 03.06.2025 року утворилась заборгованість по кредитному договору від 16.05.2019 року №2001312736701 у розмірі 81 686,15грн., з яких: 50 000,00 грн. -заборгованість за кредитом; 31 686,15 грн. - заборгованість за процентами; по кредитному договору від 05.01.2021 року №1001788241501 у розмірі 69 333,02, з яких: 40 672,28 грн. заборгованість за кредитом; 13,64 грн.заборгованість за процентами; 28 647,10 грн.- заборгованість за комісією. Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, однак у наданий строк заборгованість відповідачем не погашена. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до договору виконав у повному обсязі та надав кредитні кошти, однак, відповідач належним чином зобов`язання за укладеним кредитним договором не виконував. Ухвалою суду від 20.11.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В прохальній частині позовної заяви зазначив, що просить розглядати справу в порядку спрощеного провадження без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, причин неявки не повідомив, відзиву або клопотань з процесуальних питань суду не надходило. Враховуючи викладене, оскільки відповідач повідомлений про час та місце слухання справи своєчасно та належним чином, представник позивача надав згоду на ухвалення заочного рішення, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 05.01.2021 року [PERSON] підписав заяву № 1001788241501 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідної даної заяви відповідач просить надати споживчий кредит у розмірі 69721,00 грн строком на 24 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99%, розмір процентної ставки становить 0,01% річних. Дата платежу визначена до 5 числа кожного календарного місяця, платіжні періоди з 05.01.2021 року по 05.01.2023 рік, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період становить 2084,66 грн щомісяця, усього за 24 місяців 119760,00 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 926,90 грн щомісяця, усього за 24 місяців становить 50031,84 грн, реальна річна процентна ставка становить 77.2438% загальна вартість кредиту становить 119760,00 грн. В заяві зазначено, що підписанням цієї заяви [PERSON] беззастережно підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані відповідачу в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості Банку). Також, представником позивача надано копія паспорту споживчого кредиту підписана відповідачем 05.01.2021 року. Згідно платіжної інструкції №TR.46759966.75666.8810 від 05.01.2021 року [PERSON] було перераховано грошові кошти у розмірі 69 721,00 грн. згідно договору №1001788241501. 16.05.2019 року відповідач [PERSON] власноруч підписав заяву №2001312736701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписанням заяви [PERSON] беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості Банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням заяви підтверджує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах. У вказаній заяві відповідач просив відкрити на його ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надати кредитну картку № [NUMBER] Тип кредитної картки персоніфікований. Просить встановити кредитний ліміт у сумі 25 000 грн., розрахунковий день 30 числа місяця, платіжна дата 30 число місяця, строк дії Кредитного ліміту, процентна ставка за кристування кредитни лімітом, рзмір мінімального платежу та інші умовинадання та обслуговвування кредитної карткивстановлюєьбся відповідно умов ДКБО в залжності від типу кредитної картки. Орієнтовна річна процентна ставка складає 47,88%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 12 577,58. Як встановлено судом та зокрема підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору № 2001312736701 від 16.05.2019 [PERSON] встановлено крелитний ліміт у розмірі 25 000 грн. У подальшому кредитний ліміт було неодноразово збільшено, останній раз 14.12.2020 року до 50 000 грн. Позивачем також надано підписаний власноруч [PERSON] 16.05.2019 року паспорт споживчого кредиту, зміст якого узгоджується зі змістом вищевказаної заяви. Позивачем надано розрахунок заборгованості по кредитним договорам станом на 03.06.2025 року: за договором №1001788241501 від 05.01.2021 року у розмірі 69 333,02, з яких: 40 672,28 грн. заборгованість за кредитом; 13,64 грн.заборгованість за процентами; 28 647,10 грн.- заборгованість за комісією; за договором №2001312736701 від 16.05.2019 року у розмірі 81 686,15грн., з яких: 50 000,00 грн. -заборгованість за кредитом; 31 686,15 грн. - заборгованість за процентами. З виписки по особовому рахунку з 05.01.2021 року по 03.06.2025 року та 16.05.2019 року по 03.06.2025 року вбачається рух коштів за рахунками, відкритими на ім`я [PERSON] . Як вбачається з вимоги №КНО-44.2.1/795 від 05.06.2025 року банк звертався до відповідача [PERSON] з вимогами про виконання зобов`язань за кредитними договорами №2001312736701 та №1001788241501 року та сплату заборгованості протягом тридцяти днів з моменту отримання листа. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦКУкраїни правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦКУкраїни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦКУкраїни встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦКУкраїни передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634ЦКУкраїни можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, процентів, просив у тому числі стягнути заборгованість за комісією відповідно до заяви №1001788241501 від 05.01.2021 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у розмірі 28 647,10 грн. Згідно з п. 5.7.3 Розділу ІІ «Послуги Банку» Публічної пропозиції на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції від 12.08.2020) комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування споживчим кредитом за відповідний період у розмірі вказаному в заяві на приєднання до договору, від початкової (наданої) суми споживчого кредиту (база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим споживчим кредитом розраховується за повний місяць, у якому відбувається повернення заборгованості. Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (ч. 2ст. 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Нікчемний правочин (ч. 2ст. 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення, і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично. Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх. Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення, навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)). Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. Згідно з абзацом третім ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 набрав чинності ЗУ «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у ЗУ «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить ЗУ «Про споживче кредитування». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Ч. 2 ст. 215 ЦК України передбачає, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у п. 31.29 постанови від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Також у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року, справа № 524/5152/15-ц, провадження № 61-8862сво18, дійшов висновку, що умова договору про сплату комісії за користування кредитом є нікчемною. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України). Як вбачається з досліджених заяв про приєднання до договора комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які підписані [PERSON] комісію встановлено за обслуговування кредитної заборгованості. За вищенаведених обставин, оскільки позивачем було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за Законом повинні надаватись безоплатно, суд робить висновок про те, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, є нікчемним. За таких обставин позов в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за комісією задоволенню не підлягає. За таких обставин, банком без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості на суму 28 647,10 грн., а відтак, позовні вимоги АТ «Перший український міжнародний банк» про стягнення із [PERSON] заборгованості за комісією за договором № 1001788241501 від 05.01.2021 року є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідачем порушені умови кредитних договорів та норми цивільного законодавства України, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 16.05.2019 року №2001312736701 у розмірі 81 686,15грн., з яких: 50 000,00 грн. -заборгованість за кредитом; 31 686,15 грн. - заборгованість за процентами; по кредитному договору від 05.01.2021 року №1001788241501 у розмірі 40 685,92 з яких: 40 672,28 грн. заборгованість за кредитом; 13,64 грн.заборгованість за процентами, що у загальному розмірі становить 122 372,07 грн. Щодо паспортів споживача, які долучено позивачем до справи, суд зазначає наступне: Термін «паспорт споживчого кредиту» визначається у ЗУ «Про споживче кредитування» в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, щопередують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону. До укладення договорупро споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію,необхідну для порівняння різних пропозиційкредитодавцяз метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладеннявідповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина другастатті 9 Закону України «Про споживче кредитування», чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1734-VIII)). З огляду на ці приписи паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2021 року у справі № 201/10403/19 вказано, що положенняЗакону № 1734-VIIIдопускають те, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язане з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб, але вимагають, щоби відомості про це були відображені у паспорті споживчого кредиту, з яким кредитодавець маєознайомити позичальника у письмовій формі до укладення договору про споживчий кредит. Інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, зокрема розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються за невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, має бути зазначена у такому договорі. Враховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, тобто довідкою для споживача, дана інформація, яка зазначена у паспорті, не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 962,90 грн

Outcome: partial