Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів сторін. Позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова із позовом до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алекаєвої З.Б., у якій просить визнати пропуск строку [PERSON] для прийняття спадщини з поважних причин, та визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Вимоги позову [PERSON] обґрунтовує тим, що після смерті [INFO] її матері [PERSON] , 1937 р.н., відкрилася спадщина, яка на момент її смерті складалася із 2/3 часток квартири [ADDRESS] . Позивач зазначає, що у неї не було можливості у 6-місячний строк подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, оскільки вона постійно проживає та працює Республіці Туреччина. Фактично заяву про прийняття спадщини подано її уповноваженим представником [PERSON] за довіреністю 13.03.2025. Постановою від 13.03.2025 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алекаєвої З.Б. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відповідна заява подана поза межами 6-місячного строку, встановленого Законом. Позивач вказує, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням РФ на територію України, постійними обстрілами міста Харкова, страху за своє життя, тривалого лікування після перенесеної операції та неможливості записатися до консульства для оформлення заяви про прийняття спадщини, а також того, що у район, де знаходиться спадкове нерухоме майно, тривалий час військовою адміністрацією встановлена заборона на в`їзд без прописки, вона не мала можливості приїхати до м. Харкова. Разом із цим, позивач зазначила, що вона, як донька спадкоємця, завжди допомагала матері, до виїзду за кордон проживала із нею, і процедура поховання була організована родичами за її кошти. У зв`язку із тим, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , від прийняття спадщини не відмовлялася, просить захистити її спадкові права, та визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алекаєвої З.Б. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.05.2025 задоволено клопотання позивача [PERSON] , витребувано від Першої Харківської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , 1937 р.н., яка померла [INFO] . Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.07.2025 витребувано від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алекаєвої З.Б. копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , 1937 р.н., яка померла [INFO] . Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04.11.2025 задоволено клопотання сторони позивача, замінено неналежного відповідача у цивільній справі за позовом [PERSON] належним відповідачем Харківською міською радою. Відповідач Харківська міська рада належним чином повідомлений судом про час і місце підготовчого судового засідання шляхом направлення ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі від 25.03.2025, ухвали про заміну сторони у справі від 04.11.2025 та судової повістки до електронного кабінету Харківської міської ради. Правом подання відзиву на позов відповідач Харківська міська рада не скористався, що процесуально не перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання у цивільній справі. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2025 підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Уповноважений представник Харківської міської ради неодноразово належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток до електронного кабінету Харківської міської ради, у судові засідання не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду справи не подав. Відповідно до п. 2) ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. Як вбачається із матеріалів справи, документ в електронному вигляді "Судова повістка про виклик до суду" у справі № 953/2682/25 у підготовче судове засідання, призначене на 19.11.2025 о 14:30 годині, доставлений до електронного кабінету Харківської міської ради 07.11.2025 о 01:44:36 годині; документ в електронному вигляді "Судова повістка про виклик до суду" у справі № 953/2682/25 у підготовче судове засідання, призначене на 04.12.2025 о 10:15 годині, доставлений до електронного кабінету Харківської міської ради 20.11.2025 о 17:52:19 годині; документ в електронному вигляді "Судова повістка про виклик до суду" у справі № 953/2682/25 у судове засідання, призначене на 24.12.2025 о 14:30 годині, доставлений до електронного кабінету Харківської міської ради 10.12.2025 о 14:10:42 годині; документ в електронному вигляді "Судова повістка про виклик до суду" у справі № 953/2682/25 у судове засідання, призначене на 11.02.2026 о 14:00 годині, доставлений до електронного кабінету Харківської міської ради 29.12.2025 о 17:54:45 годині; документ в електронному вигляді "Судова повістка про виклик до суду" у справі № 953/2682/25 у судове засідання, призначене на 25.02.2026 о 10:45 годині, доставлений до електронного кабінету Харківської міської ради 14.02.2026 о 15:31:20 годині. Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципів) цивільного судочинства, окрім іншого, є верховенство права, розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. Згідно з частиною 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Таким чином, зважаючи та належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судових засідань, та численні неявки представника Харківської міської ради на виклики до суду, враховуючи наявність у матеріалах справи достатніх даних про права і взаємовідносини сторін, суд вирішує справу за його відсутності, і згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , де її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , а також Актовим записом про шлюб № 531 від 23.07.2022, укладеного між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , мати позивача [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] у м. Харків, яка на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Матеріалами справи не спростовується та обставина, що на час смерті [PERSON] позивач [PERSON] мешкала за межами України, у Республіці Туреччина. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яка складається із належних на праві власності 2/3 часток квартири [ADDRESS] про право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , виданого 23.05.1995 Національним науковим центром Харківський фізико-технічний інститут, та Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири від 24.01.2006, реєстровий № 4-91, виданого держаним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Алекаєвою З.Б. після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у спадковій справі № 1023/2005. Інша 1/3 частка квартири [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , виданого 23.05.1995 Національним науковим центром Харківський фізико-технічний інститут. 13.03.2025 позивач [PERSON] через уповноваженого представника за довіреністю [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алекаєвої З.Б. із заявою про прийняття спадщини на 2/3 частки спадкового майна, що залишилося після смерті її матері [PERSON] - квартири [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алекаєвої З.Б. від 13.03.2025 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] на належні спадкодавцеві 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Підставою такої відмови нотаріус визначила те, що у встановлений законом 6-місячний термін заява про прийняття спадщини від [PERSON] до нотаріальної контори (приватного нотаріуса) не надходила, вона не проживала постійно зі [PERSON] на час відкриття спадщини, тому вона вважається спадкоємицею, яка не прийняла спадщину на підставі ст. 1272 ЦК України. Як вбачається із вказаної постанови, заяви від інших спадкоємців, окрім [PERSON] , у матеріалах спадкової справи № 4/2025 відсутні. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України). З початку повномасштабної війни законодавцем було запроваджено правило зупинення на весь час дії воєнного стану перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття. Так, згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» у первісній редакції від 06.03.2022, на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. У подальшому, законодавцем внесені зміни згідно 24.06.2022 № 719 та роз`яснення Міністерства юстиції України від 11.07.2022, за змістом яких, перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Постановою Кабінету Міністрів України № 469 від 09.05.2023 пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 виключено. Зміни набрали чинності 18.06.2023. Проте, правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України. Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте, у законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина 2 статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина 3 статті 1272 ЦК України). Законодавець, як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини. Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22), від 21.06.2023 у справі № 175/1404/19 (провадження № 61-5707св23). Підпунктами 2.1, 2.6 пункту 2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. В умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу. За змістом частин 1 та 3 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: (1) тривала хвороба спадкоємців; (2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; (3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; (4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; (5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2020 у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18. Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Отже, правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Як свідчить тлумачення частини 3 статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 20.02.2020 у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16.03.2020 у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17.03.2020 у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19). Оцінка причин пропуску строку на предмет поважності лежить в площині дискреційних повноважень суду, оскільки базується безпосередньо на наданих сторонами та наявних в матеріалах справи доказах та встановлених в ході судового розгляду обставинах. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18, від 17.08.2023 у справі № 626/274/22. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.10.2018 у справі № 681/203/17-ц, від 01.06.2020 у справі № 185/777/17. Як установлено судовим розглядом, спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , а отже останній день шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини припав на 27.09.2022. Протягом цього часу спадкоємець [PERSON] за законом [PERSON] не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, оскільки вона постійно проживає та працює у Республіці Туреччина, та у зв`язку із повномасштабним вторгненням РФ на територію України, постійними обстрілами міста Харкова, страху за своє життя, тривалого лікування після перенесеної операції та неможливості записатися до консульства для оформлення заяви про прийняття спадщини, а також того, що у район, де знаходиться спадкове нерухоме майно, тривалий час військовою адміністрацією встановлена заборона на в`їзд без прописки. Надаючи оцінку поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини суд виходить з того, що на час виникнення спірних правовідносин діяв пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», первісна редакція якого передбачала, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. У подальшому до законодавства були внесені зміни згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 № 719, та до 18.06.2023 діяв пункт 3 вказаної постанови у редакції, що передбачала зупинення перебігу строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля. Суд уважає, що з урахуванням наведених позивачем у своєму позові негативних чинників, пов`язаних з воєнним станом, які змістили пріоритети для кожного, хто перебуває у зоні воєнних дій, у бік першочергових гарантій безпеки для життя та здоров`я, викладені нею обставини є поважними причинами, які перешкодили позивачу вчасно звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нечіткість норм національного законодавства стосовно строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану можна розцінювати як поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за законом, інші особи із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину не звертались. Враховуючи обставини цієї конкретної справи, а саме введення у країні воєнного стану, пов`язаного із військовою агресією російської федерації проти України, активні бойові дії та бомбардування м. Харкова та Харківської області, реальне існування загрози життю позивача, неодноразову зміну законодавства щодо прийняття спадщини у період дії воєнного стану, відсутність інших спадкоємців, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Близькі за змістом висновки містяться в постановах Верховного Суду від 10.07.2024 у справі № 522/13476/23 (провадження № 61-7645св24), від 14.08.2024 у справі № 537/3556/22 (провадження № 61-2839св24), від 19.12.2024 у справі № 553/6658/22 (провадження № 61-1827св24). Встановивши наведені у справі обставини,

Outcome: approved