Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором №TDB.2022.0073.127 від 05.01.2022 у розмірі 23781,93 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та понесені судові витрати в сумі 11200 грн. Позов обґрунтований тим, що 05.01.2022 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір № TDB.2022.0073.127 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. Банк, на підставі отриманої від відповідача заяви, відкрив поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, та поточні рахунки у доларах США та у Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою, та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи. Факт отримання Клієнтом картки та її номер зафіксовано зазначено у заключному розділі кредитного договору. В подальшому банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії на поточний рахунок у гривні і надавши можливість користуватись кредитними коштами. Відповідач здійснював користування грошовими коштами доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з його рахунку, однак свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією Відповідач не виконав, в результаті чого станом на 03.09.2024 сформувалась заборгованість у розмірі 23781,93 грн, що складається з: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) у розмірі 9983,70 грн; заборгованості зі сплати відсотків (в тому числі прострочена) у розмірі 13798,23 грн. Позивач набув право вимоги до відповідача внаслідок укладення низки договорів про відступлення прав вимоги. Виходячи з викладеного, враховуючи, що відповідач не здійснює погашення наявної заборгованості у добровільному порядку, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач подала заяву, в якій розгляд справи просила проводити без її участі, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 05.01.2022 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір № TDB.2022.0073.127 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. Банк, на підставі отриманої від відповідача заяви, відкрив поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, та поточні рахунки у доларах США та у Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою, та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи. Факт отримання Клієнтом картки та її номер зафіксовано зазначено у заключному розділі кредитного договору. Відповідно до пункту 1 Договору підписанням цієї Заяви-Договору Клієнт беззастережно підтверджує: -прийняття в повному обсязі Публічної пропозиції АТ «МЕГАБАНК» на приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank ( надалі -Договір), що розміщений у Місці інформування Клієнта та на сайті AT «МЕГАБАНК»: » www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com. - згоду з умовами Договору, а також положення усіх Додатків до нього; - укладання з Банком шляхом приєднання до Договору, який складається з публічної частини договору, що розміщена у Місці інформування Клієнта та на сайті AT «МЕГАБАНК» www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com та індивідуальної частини договору, а саме цієї Заяви-Договору, підписанням якої Клієнт приєднується до Договору в цілому; - укладання з Банком шляхом приєднання до Публічного договору (оферти) AT "МЕГАБАНК" про умови надання послуги «Р2Р-перекази з картки на картку» (розміщеного на Сайті Банку, за інтернет-посиланням https://erc.megabank.ua/ru/p2poffer та у Місці інформування Клієнта), з урахуванням особливостей, передбачених розділом 2.17. публічної частини Договору. Факт виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором підтверджується долученими до позову копією кредитного договору № TDB.2022.0073.127 від 05.01.2022; довідкою про відкриття рахунків від 05.01.2022. Крім того, на підтвердження позову банком була надана виписка по картці за особовим рахунком [PERSON] за період з 05.01.2022 по 02.12.2022. Надана позивачем виписка з банківського рахунку відповідача є належним доказом отримання ним коштів, оскільки відображає рух коштів та доводить користування відповідачем кредитними коштами та неналежне виконання ним своїх обов`язків з погашення кредиту, а також свідчить, що умови укладеного сторонами кредитного договору позивачем були виконані, відповідач активно користувався кредитними коштами. Позивач стверджує, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором станом на 03.09.2024 утворилась заборгованість у розмірі 23781,93 грн, що складається з: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) у розмірі 9983,70 грн; заборгованості зі сплати відсотків (в тому числі прострочена) у розмірі 13798,23 грн. Даний факт підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості від 03.09.2024. За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. (ч. 2 ст. 155 ЦК України) Виходячи з викладеного, а також з урахуванням того, що відповідач визнала позовні вимоги, не заперечувала ані факту наявності заборгованості, ані суми заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. 03.09.2024 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, на підставі якого останнє набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № TDB.2022.0073.127 від 05.01.2022. 27.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» укладено договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, на підставі якого право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № TDB.2022.0073.127 від 05.01.2022 набув вже позивач. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором, за якими у відповідача наявна заборгованість, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Крім того, відповідач у своїй заяві просила розстрочити виконання судового рішення. До заяви відповідач долучила довідку про доходи за період з червня 2025 року по листопад 2025 року, згідно з якої у відповідача відсутній доход за вказаний період; витяг з наказу від 03.03.2025 №152-КП начальника відділу кадрів Харківського національного економічного університету ім. Семена Кузнеця В. Отенка про те, що [PERSON] надано відпустку для догляду за дитиною з 06.03.2025 по 29.12.2028; копію посвідчення учасника бойових дій на ім`я [PERSON] (згідно із наданим свідоцтвом про шлюб останній є чоловіком відповідача [PERSON] ); довідку про обставини травми від 15.10.2025, згідно з якою [PERSON] отримав вибухову травму при захисті Батьківщини внаслідок влучання ворожого дрона-камікадзе; виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №5569; витяг з реєстру територіальної громади; свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , згідно з якими матір`ю обох малолітніх дітей є відповідач по справі. Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Частинами 3, 4 ст. 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. У відповідності до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Суд, оцінивши наведені підстави для розстрочення виконання судового рішення, враховуючи визнання відповідачем позову, на підставі долучених доказів на підтвердження майнового стану, сімейних обставин відповідача, а також бажання добровільно сплатити грошові кошти, приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви та наявність підстав для розстрочення виконання рішення на 12 місяців, шляхом сплати суми заборгованості рівними частинами щомісяця. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. З урахуванням положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 11200 грн, на підтвердження чого надає копію договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 та акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12131952 від 14.08.2025 на суму 11200 грн. Частиною 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). З одного боку, згідно вимог ст. 137 ЦПК України, прийняти рішення про зменшення витрат на правову допомогу суд може виключно за клопотанням відповідача, але з іншого, перевірка обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення судових витрат, у тому числі і витрат на правову допомогу, є обов`язком суду. Виходячи з викладеного, а також враховуючи обсяг отриманої позивачем правової допомоги в межах даної справи, оцінюючи заявлений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді, дотримуючись принципу диспозитивності, а також з урахуванням складності справи, співмірності, доцільності та необхідності понесених позивачем витрат, майнового стану відповідача та її сімейних обставин, що підтверджується належними доказами, розстрочення виконання судового рішення в частині сплати заборгованості, суд дійшов висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Outcome: approved