Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідачки. 1. 11.06.2025 року Орган опіки та піклування Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області (далі - позивач) в особі представника, звернулася до суду в інтересах [PERSON] , малолітнього, [INFO] , [PERSON] , малолітньої, [INFO] , [PERSON] , малолітньої, [INFO] , [PERSON] , малолітньої, [INFO] , з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка), в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: сина, [PERSON] , малолітнього, [INFO] , доньки, [PERSON] , малолітньої, [INFO] , доньки, [PERSON] , малолітньої, [INFO] , доньки, [PERSON] , малолітньої, [INFO] , та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON] , малолітнього, [INFO] , доньки, [PERSON] , малолітньої, [INFO] , доньки, [PERSON] , малолітньої, [INFO] , доньки, [PERSON] , малолітньої, [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісяця на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом перерахування аліментів на користь установи-місця утримання дитини або законного представника, починаючи з дати пред`явлення позову до суду та до повноліття дитини. 2. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , малолітнього, [INFO] , [PERSON] , малолітньої, [INFO] , [PERSON] , малолітньої, [INFO] , [PERSON] , малолітньої, [INFO] , які, наразі, залишилися без батьківського догляду. Сім`я [PERSON] перебувала на обліку родин, які перебувають в складних життєвих обставинах у 2021-2022 роках. Житлові умови родини були незадовільні, у дітей та їх матері були відсутні документи. За заявою матері троє старших дітей перебували у Центрі соціально-психологічної реабілітації. Рішенням виконавчого комітету Дачненської сільської ради від 17.12.2021 року, дітей було повернуто в родину в зв`язку з поліпшенням життєвих умов. У серпня 2022 року у будинку сім`ї [PERSON] сталася пожежа і вони переїхали жити до м. Одеси. 06.07.2023 року на адресу Служби у справах дітей Дачненської сільської ради надійшло повідомлення, що відповідачка разом з дітьми повернулася на проживання у згорілий будинок в с. Дачне. Представниками служби був здійснений виїзд за місцем проживання дітей в с. Дачне, в результаті чого було встановлено, що діти проживають в антисанітарних умовах. Готова їжа та продукти відсутні. В момент візиту матір перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01.12.2023 року у справі № 496/5086/23 позов Дачненської сільської ради в інтересах дітей до [PERSON] про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів було задоволено. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , набули статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та перебувають в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської районної державної адміністрації Одеської області, де відповідачка їх не відвідувала жодного разу, але постійно спілкувалася з ними по телефону та передавала посилки з солодощами та одягом. [PERSON] , [INFO] , була влаштована до КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» ООР». Відносно [PERSON] , [INFO] , відповідачка фактично повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 3. Відповідачка відзив на позов не надала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. (зворотній а.с. 46, 51) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2025 року, цивільну справу № 496/3489/25, передано на розгляд головуючій судді Портній О.П. (а.с. 34) 6. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 26.06.2025 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. Окрім того, відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 39-40) 7. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.01.2026 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. (а.с. 48) 8. Відповідачка, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 9. Оскільки відповідачка була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній з вказаною адресою» (а.с. 43) та розміщення оголошень на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області в мережі Інтернет (а.с. 45, 49), в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 10. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 11. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, останній зазначив, що суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «адресат відмовився» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). 12. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 13. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 14. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією ПОВТОРНОГО Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.08.2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а/з № 7. (а.с. 17) 15. Відповідно до копії Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00049465775 від 14.02.2025 року, державна реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с. 7-8) 16. Відповідно до копії ПОВТОРНОГО Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.08.2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а/з № 6, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 16) 17. Згідно з копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00049465228 від 14.02.2025 року, державна реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с. 9-10) 18. З копії ПОВТОРНОГО Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а/з № 5, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 15) 19. Відповідно до копії Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00049462383 від 14.02.2025 року, державна реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с. 11-14) 20. Відповідно до копії ПОВТОРНОГО Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.08.2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а/з № 3673, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 18) 21. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01.12.2023 року у справі № 496/5086/23, позовні вимоги Органу опіки та піклування Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , про негайне відібрання малолітніх дітей без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів задоволено. Дітей відібрано та тимчасово передано до органу опіки та піклування Дачненської сільської ради для їх подальшого влаштування, а також стягнуто аліменти у твердій грошові суми у розмірі 2000,00 гривень на кожну дитину, починаючи з 18.07.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 19-21) 22. Рішеннями виконавчого комітету Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області №№ 21, 22, 23, 24 від 23.01.2024 року малолітнім [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , надано статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с. 22, 23, 24, 25) 23. Листом від 24.01.2025 року Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей повідомив Службу у справах дітей Дачненської сільської ради, що за період перебування дітей в закладі, мати не відвідувала їх жодного разу, але постійно спілкувалася з ними по телефону та декілька разів передавала посилки з солодощами та речами для дітей. (а.с. 26) 24. З клопотання КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради» від 09.01.2025 року на адресу Служби у справах дітей Дачненської сільської ради, та копії Акту № 02/06-3, складеного 09.01.2025 року КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради», вбачається, що за весь час перебування [PERSON] в закладі, мати жодного разу не відвідувала дитину, не цікавилася її долею ні в усній, ні в письмовій формі, тобто фактично самоусунулася від виховання та утримання доньки. (а.с. 27, зворотній а.с. 27) 25. Службою у справах дітей Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області направлялися на адресу [PERSON] листи з метою встановлення контакту з останньою для вирішення питання подальших дій відносно її дітей, які були відібрані. (а.с. 31, 32) 26. Рішенням виконавчого комітету Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області № 65 від 18.03.2024 року, вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с. 28, 29-30) V. Оцінка Суду. 27. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 28. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 29. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 30. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 31. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 32. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. 33. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 34. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. 35. Стаття 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначає перелік обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, якими зокрема є: виховання дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка дитини до самостійного життя та інші. 36. Зі ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» вбачається, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. 37. Згідно ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. 38. За правилами ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1). Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4). 39. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 40. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. 41. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. 42. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. 43. Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 44. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27.11.1992 року, Серія A, № 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України»). 45. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. 46. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. 47. Зазначена позиція узгоджується також з висновками ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01.11.2017 року. 48. Судом встановлено, що відповідачка не приймає участі у вихованні дітей, проживає окремо від них, не цікавиться їх життям, має низький батьківський потенціал, не розуміє шляхи налагодження відносин з дітьми та не здатна створити сприятливі умови для проживання та розвитку дітей. 49. Таким чином, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. 50. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 51. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема від 24.06.2020 року у справі № 344/6374/18, від 08.04.2020 року у справі № 645/731/18, від 29.01.2020 року у справі № 127/31288/18, від 29.01.2020 року у справі № 643/5393/17, від 17.01.2020 року у справі № 712/14772/17, від 25.11.2019 року у справі № 640/15049/17, від 24.04.2019 року у справі № 331/5427/17, від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц. 52. Судова практика щодо застосування положень ст. 164 СК України є усталеною. 53. Вищезазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування матір`ю виконання батьківських обов`язків по догляду та вихованню дітей, що є підставою для позбавлення батьківських прав. 54. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 55. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. 56. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів суд дійшов наступного висновку. 57. Частиною 3 ст. 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. 58. Частиною 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. 59. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі- СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 60. Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 61. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 62. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 63. З матеріалів справи, Судом встановлено, що Біляївським районним судом Одеської області, задовольняючи рішенням від 01.12.2023 року, у справі № 496/5086/23, позовні вимоги Органу опіки та піклування Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області в інтересах малолітніх: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] , вже вирішено питання про стягнення з останньої аліментів на користь закладу, куди будуть влаштовані діти, на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень на кожну дитину, починаючи з 18.07.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. 64. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 65. Встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів не підлягають задоволенню з метою виключення подвійного стягнення. 66. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів є частково законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню частково. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 67. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. 68. Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. 69. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. 70. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 71. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позов задоволено частково, судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідачки, тобто 1331,20 гривню за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial