Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

1. Стислий виклад позиції сторони позивача 1.1. Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ, позивач) Ткаченко Марія Миколаївна (діє як керівник юридичної особи) звернулась до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] (далі відповідачка) щодо стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит на суму 81400,00 грн.. Вказана позовна заява надійшла до суду 29.12.2025 (вх. № 5658/2025). 1.2. Представниця позивача зазначає, що 22.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 4919714, цей договір підписаний електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і надісланим на номер мобільного телефону [PERSON] .. За цим договором відповідачка отримала від ТОВ «МІЛОАН» споживчий кредит в обумовленому розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності та взяла на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами досягнутої угоди. 1.3. За твердженнями позивача, ТОВ «МІЛОАН» був наданий [PERSON] споживчий кредит з дотриманням таких умов: сума кредиту 10000,00 грн.; мета отримання коштів задоволення потреб позичальниці, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника; строк кредитування 30 днів (до 21.09.2021); дата надання кредиту 22.08.2021; дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 21.09.2021; за користування кредитом позичальниця сплачує кредитору проценти в розмірі 7500,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 1.4. Кредитодавцем надані [PERSON] кошти в розмірі, обумовленому договором. Натомість відповідачка не виконала належним чином свої зобов`язання за цим договором щодо повернення коштів кредитодавцеві. 1.5. У подальшому, 29.11.2021, між ТОВ «МІЛОАН» (як клієнтом) та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (як фактором) укладено договір факторингу № 29-11-102, за цим договором клієнт передає (відступає) за плату факторові належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі до згаданого договору, в тому числі до [PERSON] в межах суми 49400,00 грн. (з яких 10000,00 грн. сума основного боргу; 37500,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 1900,00 грн. сума комісії). 1.6. Згодом, 10.01.2023, між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (як первісним кредитором) та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (як новим кредитором) укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за цим договором первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі до договору, в тому числі до [PERSON] (в межах суми 92900,00 грн.). 1.7. Отже, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є правонаступником ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (як кредиторів) за договором про споживчий кредит від 22.08.2021 № 4919714, за котрим [PERSON] повинна повернути позичені кошти. 1.8. У зв`язку з неповерненням коштів [PERSON] представниця позивача звертається до суду за захистом порушеного права юридичної особи, просить стягнути з відповідачки основний борг у розмірі 10000,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 69500,00 грн., заборгованість за комісією 1900,00 грн. (всього 81400,00 грн.). 1.9. Позивача суд належним чином повідомив про дату, час та місце розгляду справи судом. Інтереси позивача у судовому засіданні 03.03.2026 представляла адвокат Єськова Олена Володимирівна (діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 4266, виданого 17.10.2024 Радою адвокатів Дніпропетровської області, довіреності керівника юридичної особи від 07.01.2026 № 20). Представниця ТОВ підтримала заявлені вимоги, наполягала на задоволенні таких вимог у повному обсязі, задля обґрунтування своєї позиції навела аргументи, аналогічні викладеним у позові. 2. Стислий виклад позиції сторони відповідача 2.1. Відповідачку [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце здійснення судового розгляду справи, відповідачка для участі в судовому засіданні не прибула. Натомість інтереси відповідачки представляв адвокат Семенюк Роман Андрійович (діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 000425, виданого 14.07.2016 Радою адвокатів Львівської області, доручення Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 09.01.2026 № 017/02.3/202). 2.2. Представник відповідачки подав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав заперечення проти вимог ТОВ. Адвокат зауважив, що попередніми кредиторами здійснювалось нарахування процентів позичальниці поза межами строку кредитування, визначеного договором від 22.08.2021, що суперечить положенням Цивільного кодексу України та усталеній судовій практиці. Також представник відповідачки вказав на відсутність доказів укладення кредитного договору між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , про відсутність доказів перерахування позичальниці коштів первісним кредитором. На думку адвоката, нарахування первісним кредитором комісії у розмірі 1900,00 грн. за видачу кредиту є незаконним, оскільки суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування». Представник відповідачки вважав нараховану позивачем суму відсотків за користування кредитом непропорційно великою, а умови кредитного договору явно несправедливими, з цих підстав просив суд відмовити у задоволенні позову. 2.3. У судовому засіданні 03.03.2026 адвокат Семенюк Р.А. просив суд відмовити у задоволенні вимог ТОВ, на підтвердження своєї позиції посилався на аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву. 3. Заяви (клопотання) сторін; інші процесуальні дії в справі 3.1.Ухвалою судді від 05.01.2026 позовна заява ТОВ до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит на суму 81400,00 грн. прийнята до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі, прийнято рішення про здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін), призначено судове засідання щодо розгляду справи на 03.03.2026 на 11 год 00 хв. 3.2. Представник відповідачки - адвокат Семенюк Р.А. подав до суду відзив на позовну заяву (відповідний документ сформований представником відповідачки в підсистемі «Електронний суд» 19.01.2026, надійшов до суду 19.01.2026, вх. № 216/2026). Одночасно з поданням відзиву на позов адвокат заявив клопотання щодо поновлення відповідачці пропущеного строку, встановленого судом для подання відзиву. Ухвалою судді від 26.01.2026 у справі № 156/1616/25 таке клопотання сторони задоволено. 3.3. Представниця позивача Ткаченко М.М. подала до суду 26.01.2026 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС відповідь на відзив сторони відповідача на позовну заяву. Також представниця позивача заявила клопотання щодо витребування доказів з банківської установи, зокрема, просила суд витребувати у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію, котра стосується руху коштів по банківському рахунку відповідачки й становить банківську таємницю.Ухвалою судді від 26.01.2026 у справі № 156/1616/25 таке клопотання сторони задоволено, витребувані від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію, що містить банківську таємницю. 3.4. Представниця позивача адвокат Єськова О.В. подала до суду 26.02.2026 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС клопотання щодо забезпечення її участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із застосуванням власних технічних засобів. Ухвалою судді від 03.03.2026 таке клопотання було задоволено. 4. Фактичні обставини, встановлені судом; докази, надані сторонами в справі 4.1. Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 4.2. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 4.3. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). 4.4. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. 4.5. Позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку, основні види діяльності: 64.19 Інші види грошового посередництва; 64.92 Інші види кредитування; 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення); 66.12 Посередництво за договорами по цінних паперах або товарах; 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення. 4.6. Між ТОВ «МІЛОАН» (первісним кредитором) та [PERSON] 22.08.2021 був укладений договір про споживчий кредит № 4919714, цей договір підписаний електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора «V44339» і надісланим на номер мобільного телефону [PERSON] .. За цим договором відповідачка отримала від ТОВ «МІЛОАН» споживчий кредит в обумовленому розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності та взяла на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами досягнутої угоди. 4.7. Договір, підписаний сторонами, передбачав надання [PERSON] кредиту для задоволення споживчого кредиту з дотриманням таких умов: сума кредиту 10000,00 грн.; мета отримання коштів задоволення потреб позичальниці, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника; строк кредитування 30 днів (до 21.09.2021); дата надання кредиту 22.08.2021; дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 21.09.2021; за користування кредитом позичальниця сплачує кредитору проценти в розмірі 7500,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредит мав бути наданий позичальниці в безготівковій формі в національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної самою позичальницею (п.2.1. договору). 4.8. Підставою для надання кредиту ТОВ «МІЛОАН» стала заповнена [PERSON] на вебсайті первісного кредитора анкета заява на кредит № 4919714. Перед наданням кредиту відповідачка була ознайомлена з графіком платежів за договором, з паспортом споживчого кредиту № 4919714 (додаток № 1, додаток № 2 до договору). Договір був укладений відповідно до локального акта кредитодавця Правил надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (в ред. від 13.07.2021). ТОВ «МІЛОАН» підтверджує довідкою про ідентифікацію той факт, що [PERSON] (як позичальниця) акцептувала договір про споживчий кредит (підписала аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «V44339», відправленого 22.08.2021 на особистий номер мобільного телефону відповідачки [NUMBER] ). Факт перерахування коштів у розмірі 10000,00 грн. первісним кредитором позичальниці підтверджено квитанцією з платіжної системи «LIQPAY» АТ КБ «ПРИВАТБАНК», ID платежу 1741873696, дата та час платежу 22.08.2021 18:05. Крім того, згідно з повідомленням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 18.02.2026 № 20.1.0.0.0/7-260211/44404-БТ, наданим на запит суду, банківською установою на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було емітовано картку № [NUMBER] , на цю картку в період з 22.08.2021 по 27.08.2021 було зараховано суму 10000,00 грн., призначення платежу «Viplata zaima Miloan». 4.9. Зі змісту відомості про щоденні нарахування та погашення, сформованої ТОВ «МІЛОАН» щодо договору № 4919714, вбачається, що відповідачці [PERSON] наданий кредит 22.08.2021 у розмірі 10000,00 грн., в цей же день відповідачці нарахована комісія за оформлення кредиту 1900,00 грн. У період з 23.08.2021 по 21.09.2021 відповідачці нараховані проценти згідно з п.1.5.2. договору № 4919714 у розмірі по 250,00 грн. щодня; у період з 22.09.2021 по 20.11.2021 відповідачці нараховані проценти згідно з п.1.5.2., п. 2.3.1.2. договору № 4919714 по 500,00 грн. щодня. 4.10. Таким чином, станом на 20.11.2021 існувала заборгованість [PERSON] перед ТОВ «МІЛОАН» на загальну суму 49400,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10000,00 грн., заборгованість за відсотками 37500,00 грн., заборгованість за комісією 1900,00 грн.. 4.11. У подальшому, 29.11.2021, між ТОВ «МІЛОАН» (як клієнтом) та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (як фактором) укладено договір факторингу № 29-11-102, за цим договором клієнт передає (відступає) за плату факторові належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі до згаданого договору, в тому числі до [PERSON] в межах суми 49400,00 грн. (з яких 10000,00 грн. сума основного боргу; 37500,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 1900,00 грн. сума комісії). 4.12. Згодом, 10.01.2023, між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (як первісним кредитором) та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (як новим кредитором) укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за цим договором первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі до договору, в тому числі до [PERSON] (в межах суми 92900,00 грн.). 4.13. Отже, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є правонаступником ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (як кредиторів) за договором про споживчий кредит від 22.08.2021 № 4919714, за котрим [PERSON] повинна повернути позичені кошти. 4.14. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним станом на 10.01.2023, за підписом генерального директора ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Іжаковського О.В., заборгованість [PERSON] за кредитним договором становила 92900,00 грн. (тіло кредиту 10000,00 грн.; заборгованість по відсотках 37500,00 грн.; заборгованість з комісії 1900,00 грн.; нараховані відсотки 43500,00 грн.). 5. Оцінка суду 5.1. Вирішуючи по суті вимоги, заявлені стороною позивача, суд зазначає про таке. 5.2. Як передбачено ст.11 Цивільного кодексу (ЦК) України, підставою виникнення цивільних правовідносин є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. 5.3. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК. 5.4. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 5.5. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. 5.6. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). 5.7. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. 5.8. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 5.9. Норми ч.5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII (зі змінами) передбачають, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. 5.10. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). 5.11. На підтвердження існування договірних відносин між [PERSON] (як позичальницею) та ТОВ «МІЛОАН» (як первісним кредитором) позивачем у справі були надані договір від 22.08.2021 № 4919714, анкета заява на кредит № 4919714, графік платежів за договором про споживчий кредит 22.08.2021 № 4919714 (додаток № 1 до договору), паспорт споживчого кредиту № 4919714 (документ, в якому містяться інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, інформація та контактні дані кредитодавця, порядок повернення кредиту тощо) (додаток № 2 до договору). Згадані документи підписані відповідачкою [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «V44339». 5.12. Згідно з довідкою ТОВ «МІЛОАН» клієнтка, з якою було укладено договір від 22.08.2021 № 4919714, була ідентифікована як [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , одноразовий ідентифікатор «V44339» був направлений на номер телефону клієнтки [NUMBER] . 5.13. Згідно з повідомленням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 18.02.2026 № 20.1.0.0.0/7-260211/44404-БТ, наданим на запит суду, банківською установою на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було емітовано картку № [NUMBER] , на цю картку в період з 22.08.2021 по 27.08.2021 було зараховано суму 10000,00 грн., призначення платежу «Viplata zaima Miloan», фінансовим номером телефона клієнтки банку [PERSON] був і є +380689187642. 5.14. Як убачається з матеріалів справи, перерахування коштів у сумі, визначеній умовами кредитного договору, первісним кредитором здійснювалось на реквізити банківської картки, котру [PERSON] зазначила у заявці на отримання кредиту, лише після схвалення заявки первісним кредитором було укладено договір від 22.08.2021. Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного матеріали справи не містять. У суду немає підстав для обґрунтованого сумніву в тому, що саме відповідачка була клієнткою ТОВ «МІЛОАН» під час укладення договору про споживчий кредит, саме [PERSON] отримала на власний банківський рахунок кошти від позикодавця. 5.15. Отже, суд вважає доведеним той факт, що між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» виникли зобов`язання із договору кредиту, відповідачка отримала кошти в розмірі 10000,00 грн., однак свої зобов`язання щодо повернення коштів за цим договором не виконала. Натомість твердження представника відповідачки про відсутність доказів укладення кредитного договору між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , про відсутність доказів перерахування позичальниці коштів первісним кредитором суд не бере до уваги, оскільки такі твердження спростовані письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. 5.16. Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦПК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 5.17. Як установлено судом, 29.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» (як клієнтом) та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (як фактором) укладено договір факторингу № 29-11-102, за цим договором клієнт передає (відступає) за плату факторові належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі до згаданого договору, в тому числі до [PERSON] в межах суми 49400,00 грн. (з яких 10000,00 грн. сума основного боргу; 37500,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 1900,00 грн. сума комісії). Надалі, 10.01.2023, між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (як первісним кредитором) та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (як новим кредитором) укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за цим договором первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі до договору, в тому числі до [PERSON] (в межах суми 92900,00 грн.). 5.18. Згадані договори передбачали відступлення за плату новому кредиторові права вимоги до третіх осіб боржників, в тому числі до [PERSON] .. Отже, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є правонаступником ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (як кредиторів) за договором про споживчий кредит від 22.08.2021 № 4919714, за котрим [PERSON] повинна повернути позичені кошти. 5.19. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Оскільки між сторонами існують договірні правовідносини щодо отримання кредиту, позичальником не виконані зобов`язання перед кредитодавцем (первісним кредитором), кошти, отримані в кредит, в обумовлений строк відповідачкою добровільно не повернуті, новий кредитор (як правонаступник ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») має право на отримання від позичальниці [PERSON] основної суми боргу за кредитом у розмірі 10000,00 грн.. 5.20. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості до [PERSON] , позивач, крім заборгованості за кредитом, просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. 5.21. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Аналогічна позиція підтримана в постанові Великої Палати від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), де зазначено: «…Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання…». 5.22. Згідно з п. 1.3 договору від 22.08.2021 № 4919714 первісним кредитором було надано [PERSON] споживчий кредит на строк 30 днів, тобто до 21.09.2021, дата надання кредиту 22.08.2021. 5.23. Пролонгація строку кредитування, визначеного у п. 1.3. договору, могла здійснюватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. На пільгових умовах позичальниця мала право неодноразово продовжувати строк кредитування, для цього необхідно було вчинити дії, передбачені розд. 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, у т. ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту; в такому разі проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою 2,50 % (п. 2.3.1.1. договору). Позичальниця також могла збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій); таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальниця продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів; у такому разі проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою 5,00 % (п. 2.3.1.2. договору). 5.24. Зі змісту відомості про щоденні нарахування та погашення, сформованої ТОВ «МІЛОАН» щодо договору № 4919714, не вбачається, що [PERSON] здійснювала будь-які дії, котрі були би спрямовані на пролонгацію строку кредитування на пільгових умовах (п. 2.3.1.1. договору). Поряд з цим, відповідачка не здійснювала повернення кредиту первісному кредиторові, продовжила фактично користуватись чужими коштами після спливу строку кредитування (з 22.08.2021 по 21.09.2021), наведене свідчить про наявність підстав вважати, що строку кредитування за договором № 4919714 був продовжений на стандартних (базових) умовах, але таке продовження не могло перевищувати 60 днів (п.2.3.1.2 договору). З огляду на це, суд дійшов висновку, що строк кредитування за договором від 22.08.2021 № 4919714 тривав з 22.08.2021 по 20.11.2021. 5.25. Таким чином, заперечення сторони відповідача з приводу неправомірного нарахування процентів позичальниці поза межами строку кредитування, визначеного договором, суд вважає прийнятними. Зважаючи на викладені вище правові позиції Великої Палати Верховного Суду, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором розраховуються до 20.11.2021, за підрахунками первісного кредитора розмір процентів за користування кредитом на визначену дату становить 37500,00 грн., саме таку суму відсотків за правомірне користування чужими коштами суд стягує з відповідачки на користь позивача. 5.26. Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Тож Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача разової комісії у розмірі 1900,00 грн., безпосередньо передбаченої п.1.5.1. договору про споживчий кредит від 22.08.2021 № 4919714, є правомірними, оскільки видача позичальниці кредиту здійснювалась шляхом перерахування на банківський рахунок відповідачки із використанням стороннього сервісу, платіжної системи «LIQPAY» (Інтернет еквайрингу). З цих підстав суд не бере до уваги заперечення сторони відповідача з приводу того, що нарахування первісним кредитором комісії за видачу кредиту можуть суперечити положенням Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування». 5.27. Отже, позовні вимоги ТОВ до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути кошти: 10000,00 грн. основної суми боргу, 37500,00 грн. заборгованості за заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, 1900,00 грн. заборгованості за комісією, а всього 49400,00 грн.. 5.28. Суд вважає за необхідне додатково роз`яснити відповідачці [PERSON] її право звернутись до суду, який ухвалив рішення в цивільній справі, із заявою (клопотанням) щодо відстрочення або розстрочення виконання рішення в порядку ст. 435 ЦПК України (за умови подання до суду доказів на підтвердження скрутного матеріального стану сторони). 6. Розподіл судових витрат між сторонами 6.1. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 6.2. Сторона позивача заявила про наявність понесених судових витрат, котрі складаються зі сплаченої суми судового збору, в розмірі 2422,40 грн., що підтверджено копією платіжної інструкції від 23.12.2025 № 0591880041 про перерахування коштів через АТ «ОТП БАНК». 6.3. Крім того, сторона позивача стверджує про наявність понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн.. На підтвердження таких витрат позивачем надані до суду: копія договору від 02.09.2024 № 02-09/2024-2, укладеного між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатом Воронковим О.М., копія Тарифів на послуги адвоката; копія платіжної інструкції від 10.12.2025 № 0587170002 про перерахування ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь адвоката Воронкова О.М. 100000,00 грн. за надання правничої допомоги; заявка про надання юридичної допомоги від 03.11.2025 № 3 у справі про стягнення кредитної заборгованості з позичальниці Мельничук Н.О.; витяг з акта № 15 від 28.11.2025 про надання юридичної допомоги. 6.4. Відповідачка [PERSON] не заявляла про наявність понесених нею судових витрат в цивільній справі № 156/1616/25. Адвокат Семенюк Р.А. представляв інтереси відповідачки на засадах безоплатної вторинної правничої допомоги. 6.5. Загальні правила розподілу судових витрат між сторонами визначені положеннями ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.6. Оскільки рішенням суду від 03.03.2026 у справі № 156/1616/25 вимоги майнового характеру ТОВ до [PERSON] , заявлені на суму 81400,00 грн., були задоволені частково, в межах стягнення з відповідачки суми 49400,00 грн., то з урахуванням вимог пропорційності суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1470,11 грн. (із розрахунку 49400,00 : 81400,00 х 2422,40 = 1470,10516). 6.7. Положення ч.4 ст. 137 ЦПК України визначають, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 6.8. При застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч.4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19). 6.9. Така позиція кореспондується з підходом до вирішення питань щодо компенсації витрат стороні процесу, висловленим у п.154 рішення Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), заява № 58442/00 («Відшкодовуються лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму»). 6.10. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 01.06.2018 року у справі № 904/8478/16). 6.11. З урахуванням наведеного, суд бере до уваги складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, ціну позову, зважає на те, що матеріали справи не містять великої кількості документів, необхідних для дослідження, ці матеріали фактично перебували у розпорядженні сторони позивача, збирання матеріалів не вимагало від адвоката значних витрат часу, у цивільних спорах такого характеру судова практика є досить сталою, необхідності вивчення значної кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, адвокат Воронков О.М. не брав безпосередньої участі у судових засіданнях щодо розгляду справи № 156/1616/25, натомість інтереси позивача безпосередньо в судовому процесі представляла адвокат Єськова О.В.. Суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідачки на користь позивача сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн. не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності. Тому суд дійшов висновку про необхідність компенсувати з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5000,00 грн..

Outcome: partial