Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Відповідачка [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 04.02.2026р., 26.02.2026р., будучи належним чином сповіщена, не явилась, про причину неявки суд не сповістила, була попереджена, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у її відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відзиву на позов не надала. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивачки проти заочного розгляду справи не заперечував. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; копія свідоцтва про шлюб [PERSON] із [PERSON] ; копія довідки Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 29.09.2020р. про склад сім`ї [PERSON] на день її смерті; копія довідки Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 05.08.2021р. про склад сім`ї [PERSON] на день її смерті; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 31.05.2018р. про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія витягу від 20.02.2008р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі (дата заведення спадкової справи після смерті [PERSON] - [INFO] ); копія витягу від 07.04.2008р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] за [PERSON] ; копія витягу від 01.06.2004р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] ; копія заповіту [PERSON] від 20.10.2017р. , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія витягу від 20.10.2017р. про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі; копія домової книги; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] та [PERSON] ; копія витягу від 30.10.2006р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості від 26.03.2024р.; копії постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.06.2021р.; відповідь завідувачки Ренійської держнотконтори від 19.01.2026р.; копія заяви [PERSON] від 21.11.2018р. про відмову від спадщини після смерті [PERSON] ; копія Інформаційної довідки від 21.11.2018р. зі Спадкового реєстру (після смерті [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не видавалось); копія Інформаційної довідки від 21.11.2018р. зі Спадкового реєстру (заповіт, спадковий договір не укладались); копія витягу від 21.11.2018р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі (дата заведення спадкової справа після смерті [PERSON] [INFO] ); Інформаційна довідка від 15.01.2026р. зі Спадкового реєстру (свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалось); Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 15.01.2026р. (спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась); копія свідоцтва про зміну імені позивачки прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі являється донькою [PERSON] та онукою [PERSON] , відповідачка вдовою [PERSON] та невісткою [PERSON] . За життя [PERSON] на підставі договору дарування від 14.05.2004р. №885 належала частина житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] . За життя [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були його дружина, донька сторони у справі та матір [PERSON] . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв`язку із тим, що в неї були відсутні оригінали належних правовстановлюючих документів на відповідну частину нерухомості. Протягом свого життя позивачка мешкала разом зі своїм батьком та матір`ю, доглядала за батьком, як донька, вона є зареєстрованою за адресою спадкового будинку. Відповідачка [PERSON] 21.11.2018р. подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини після смерті чоловіка, на час розгляду справи відзиву, будь-яких заперечень щодо позовних вимог не надала. Матір [PERSON] [PERSON] за прийняттям спадщини після смерті сина не зверталась, фактично її також не прийняла (оскільки мешкала у належній своїй частині нерухомості). За життя бабусі позивачки - [PERSON] на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 11.05.1972 р. належала частина житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] . За життя [PERSON] розпорядилась належним їй майном, 20.10.2017р. склала заповіт на ім`я позивачки, [INFO] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] була позивачка [PERSON] . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за заповітом. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв`язку із тим, що в неї були відсутні оригінали належних правовстановлюючих документів на відповідну частину нерухомості. Протягом свого життя позивачка мешкала разом зі своїм батьком та матір`ю, бабуся мешкала також за однією адресою із ними (у своїй частині спільного із ними будинку). Позивачка доглядала за бабусею, як онука, вона є зареєстрованою за адресою спадкового будинку. У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтв про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок, про що 21.06.2021р. нотаріусом було винесено відповідні постанови. Надати такі документи позивачка не може, оскільки за життя її батько та бабуся втратили оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, у зв`язку із чим була позбавлена можливості оформити належним чином право власності на спадковий житловий будинок. Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця. Отже, після смерті батька та бабусі позивачки це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивачка прийняла спадщину за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] та за заповітом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] , і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька та спадкоємицею за заповітом після смерті бабусі. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка не звернулася до нотаріальної контори із відповідними заявами. Як зазначила позивачка, після смерті батька та бабусі у неї були відсутні належні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідні свідоцтва позивачка не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом та за заповітом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на будинок, розпорядження щодо його цільового використовування, мешкання в ньому тощо). Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцями, була зареєстрована разом із ними на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом та заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved