Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

21.01.2026 року [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 частки у праві спільної часткової власності на квартиру, що розташована за згаданою вище адресою, та автомобіль і гараж в автогаражному кооперативі «Дружба». За життя на випадок своєї смерті він розпорядився своїм майном та склав заповіт, яким 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] заповідав [PERSON] , а автомобіль та гараж в автогаражному кооперативі «Дружба» заповідав [PERSON] , тобто рідному брату позивачки. Про існування заповіту сторони дізнались лише в жовтні 2022 року після смерті їх бабусі [PERSON] . Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Сергія Іопеля із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але постановою від 29.04.2025 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки пропущений встановлений законом строк для прийняття спадку. [PERSON] зазначає, що строк вона пропустила з поважних причин, оскільки про існування заповіту не знала. Крім того, зазначає, що з 24.02.2022 року на території України введено положення воєнного стану у зв`язку з повномасштабним вторгненням військ рф. З липня 2022 року Нікопольська територіальна громада внесена до переліку територій, де ведуться активні бойові дії. Дані обставини завадили позивачці вчасно звернутись до нотаріуса. Враховуючи викладене вище, просить суд визначити їй додатковий строк в чотири місяці для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позовну заяву (а.с.21-22). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.01.2026 року зобов`язано приватного нотаріуса Іопеля С.О. надати суду належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.23-24). Сторони в судове засідання не з`явились. 27.02.2026 року до суду надійшли заяви сторін про розгляд справи без їх участі, позивач наполягає на заявлених вимогах, відповідач позов визнає в повному обсязі (а.с.50,51). Враховуючи положення ч.4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Як встановлено судом, згідно свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . 17.08.2011 року дошлюбне прізвище [PERSON] вона змінила на [PERSON] при реєстрації шлюбу з [PERSON] (а.с.16). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). На день своєї смерті він був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №РГ-1122/25 від 30.04.2025 року (а.с.47). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з: 1/2 частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , що належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 05.12.2006 року, виданого Комітетом по управлінню комунальним майном Нікопольської міської ради (а.с.8), а також з автомобілю та гаражу в автогаражному кооперативі «Дружба». Інша частка спадкової квартири належала його дружині [PERSON] . Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] своїм майном розпорядився, та 11.02.2011 року склав заповіт, згідно якого 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] заповідав [PERSON] , а автомобіль та гараж в автогаражному кооперативі «Дружба» заповідав [PERSON] , тобто рідному брату позивачки. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Іопелем С.О., зареєстрований в реєстрі за №315 та ніким не скасований (а.с.9). [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Іопеля С.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але постановою від 29.04.2025 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини (а.с.11 зворот). Окрім позивачки, спадкоємцем за заповітом є [PERSON] , який також пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, та, в свою чергу, не заперечує проти визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини. Спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку спадщини судом не встановлені. Позивачка зазначає, що про існування заповіту сторони дізнались лише після смерті їх бабусі [PERSON] , яка доводилась [PERSON] дружиною, та яка померла [INFO] . Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] була її донька - [PERSON] , тобто мати позивача та відповідача, яка померла [INFO] , і спадщину після смерті [PERSON] не прийняла. [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті баби в порядку спадкування за законом, але 29.04.2025 року їй також було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.12 зворот). Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивачка пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, а тому вправі звернутись до суду з позовом для визначення їй додаткового строку. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України. У пункті 24 (абз.6) постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі ЗСУ; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Крім того, в постанові Верховного суду від 20.03.2024 року у справі № 545/1231/23 (провадження №61-16142св23) викладено правову позицію, зі змісту якої випливає, що така обставина, як проживання спадкоємця в зоні, яка не перебувала під окупацією, однак на території якої відбувались активні бойові дії, є достатньою підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи всі встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає необізнаність позивача про існування заповіту, введення в Україні положення воєнного стану, активні бойові дії на території Нікопольської територіальної громади є безумовно поважними причинами пропуску строку звернення до нотаріальної контори за оформленням спадкових прав. На підставі викладеного, враховуючи поважність причин пропуску позивачкою строку для звернення до нотаріальної контори, а також визнання іншим спадкоємцем за заповітом позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за можливе позов задовольнити частково, визначивши [PERSON] додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини - три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial