Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

29.12.2025 позивач звернувся до суду з позовною заявою до матері, [PERSON] , про стягнення аліментів у зв`язку із продовженням навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01.09.2023 прийнятий на навчання до Українського державного університету імені Михайла Драгоманова, на факультет спеціальної та інклюзивної освіти, термін навчання до 30.06.2027. У зв`язку із цією обставиною потребує утримання від матері, [PERSON] , оскільки його батько помер, а він сам через навчання за денною формою не має змоги працевлаштуватися. Відповідач фактично припинила матеріально допомагати синові, який через продовження навчання потребує матеріальної допомоги. Просив стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на період навчання в у вищому навчальному закладі в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до закінчення навчання, проте не більше ніж до досягнення 23 років. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05.01.2026 відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлений сторонам строк для подання письмових заяв по суті справи. Копію ухвали про відкриття провадження в справі разом із копією позовної заяви із додатками, відповідач отримала 12.02.2026 засобами поштового зв`язку, відтак повідомлений про судове провадження в справі в порядку, передбаченому п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду не подала, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило, проте 23.01.2026 відповідачка надала на адресу суду письмові пояснення, за змістом яких визнавала, що її син [PERSON] продовжує навчання у вищому навчальному закладі, однак вона через скрутне матеріальне становище позбавлена змоги надавати йому матеріальну допомогу належним чином. Вирішення питання про розмір стягуваних аліментів віднесла на розсуд суду. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.09.2003, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] [INFO] помер в м. Сміла Черкаської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.12.2013. Згідно з довідкою №136 від 22.09.2025, [PERSON] навчається в Українському державному університеті імені Михайла Драгоманова, на ІІІ курсі, форма навчання денна, на факультеті спеціальної та інклюзивної освіти, термін навчання з 01.09.2023 до 30.06.2027, наказ про зарахування №962 від 09.08.2023. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Таких же висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 13.04.2021 в справі №308/4214/18 (провадження №61-16005св20). Так Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За обставинам даної справи, позивач не має змоги отримувати утримання від батька, оскільки той помер. Суд зазначає, що із матеріалів справи не вбачається, що позивач [PERSON] має будь-який дохід, однак очевидно, що останній обмежений в можливості працювати у зв`язку із денною формою навчання. Суд вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку має надавати мати, як єдиний родич першого ступеня споріднення, в якого може існувати обов`язок зі сплати аліментів. При цьому відповідачка, посилаючись на скрутне матеріальне становище, не наводить жодних доказів, які б підтвердили неможливість сплати нею аліментів на користь сина, відтак суд не вбачає підстав, які б звільняли її від такого обов`язку. Враховуючи відсутність відомостей про те, що відповідач є непрацездатною особою, остання не надавала суду даних про неможливість матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а позивач належними доказами довів факт продовження навчання у вищому навчальному закладі, приймаючи до уваги обставини, викладені в ст. 182 СК України, які мають суттєве значення для вирішення справи, положення ст. 191 СК України, виходячи з засад розумності та справедливості,

Outcome: approved