Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

ТзОВ «Споживчий центр» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 24.02.2025 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 24.02.2025-100001069, за умовами якого відповідачу надано споживчий кредит у розмірі 1500 грн., на строк 217 днів, зі сплатою відсотків. Крім того, 10.03.2025 року, 13.03.2025року та 17.03.2025 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладені додаткові договори, за якими сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту до 4500 грн. Вказує, що товариство виконало свою частину умов кредитного договору у повному обсязі. Разом з тим, [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього станом на дату складання позовної заяви виникла заборгованість в розмірі 12870,00 грн. з яких: тіло кредиту 4500,00 грн., відсотки 5580,00 грн., комісія 810,00 грн., 1980,00 грн. неустойка. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Споживчий центр» вказану заборгованість, а також судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2025 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Згідно ухвали суду від 15.12.2025 року здійснено перехід від розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав, а тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24.02.2025 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 24.02.2025-100001069, за умовами якого відповідачу надано споживчий кредит у розмірі 1500 грн., на строк 217 днів, зі сплатою відсотків. Крім того, 10.03.2025 року, 13.03.2025року та 17.03.2025 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладені додаткові договори, за якими сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту до 4500 грн.. (а.с. ). За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Із представленого суду розрахунку вбачається, що [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла перед позивачем заборгованість у розмірі 12870,00 грн. з яких: тіло кредиту 4500,00 грн., відсотки 5580,00 грн., комісія 810,00 грн., 1980,00 грн. неустойка (а.с. ). Щодо позовних вимог про стягнення неустойки, то суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України введений воєнний стан з 24 лютого 2022 року. В подальшому, він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного кредитного договору, так і на час розгляду цієї справи. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії на території України воєнного стану, неустойка йому не може бути нарахована у будь-якому випадку, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог слід відмовити. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови кредитного договору, а тому позовні вимоги ТзОВ «Споживчий центр» підлягають до часткового задоволення і з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість, яка складається із тіла кредиту, відсотків та комісії в розмірі 10890,00 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову товариство платіжним дорученням сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн., однак, зважаючи, що судом задоволено позовні вимоги частково в сумі 10890,00 грн., тому на користь позивача слід стягнути у пропорційному розмірі судовий збір, що становить 2049,72 грн. ((10890,00/12870,00) * 2422,40).

Outcome: partial