Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 71 415,10 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 липня 2025 року було пошкоджено належний позивачу на праві приватної власності транспортний засіб марки Volkswagen, модель СС д.н.з. [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, зокрема наявні тріщини на лобовому склі, вм`ятини та сколи на лакофарбовому покритті капота, а також пошкодження фар та переднього бампера, які спричинені падінням скла з металевої рами вікна балкону квартири [ADDRESS] на припаркований біля будинку автомобіль. Квартира з якої власне і випало вікно на праві приватної власності належить відповідачу, що підтверджується інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Мешканці будинку [ADDRESS] підписаним актом підтверджують факт падіння скла із металевої рами вікна балкону квартири [ADDRESS] , яка розташована на 14 поверсі даного будинку на припаркований поруч з будинком транспортний засіб, який на праві власності належить [PERSON] , який є мешканцем квартири [ADDRESS] у даному бадинку. Разом з тим, мешканці будинку зазначають, що камерами відеонагляду було зафіксовано пошкодження вищезазначеного транспортного засобу. За даним фактом мешканцями було викликано поліцію задля фіксування даного факту. Для оцінки завданих збитків позивач звернувся до ТзОВ Експертиза, яка згідно висновку експерта №80 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 10.08.2025 року варість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Volkswagen Passat CC 2,0і 4dr 6AT», ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження від випадіння скла 28.07.2025 року, в цінах станом на день його огляду, а саме 01.08.2025 року, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без урахування (включення ПДВ вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт ( ні з, ні без ПДВ) становить 71 415,10 гривень. У зв`язку із вищенаведеним позивачу було завдано матеріальну шкоду у розмірі 71 415,10 гривень, яку останній просить стягнути із відповідача. Разом з тим, просить стягнути із відповідача витрати на проведення експертизи у розмірі 8000,0 гривень та витрат на правову допомогу у розмірі 10 000, 0 гривень. Позовна заява поступила до суду 19.08.2025 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 20.08.2025 року, прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено таку до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Визначено строк та черговість подання заяв по суті справи. Представником відповідача - адвокатом Роюк Л.І. 08.10.2025 року через систему «Електронний Суд» подано відзив на позовну заяву. Представник відповідача просить поновити строк для подачі даного відзиву, оскільки такий було пропущено із поважних причин, зокрема несвоєчасне отримання копії позовної заяви з додатками відповідачем. Разом з тим у задоволені позову просить відмовити за недоведеністю позовних вимог, зокрема зазначає, що відповідач на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.2025 року придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] , однак на момент придбання даної квартири діяв укладений з попереднім власником договір оренди, який був пролонгований до першої вимоги про його розірвання. Подія мала місце 29.07.2025 року, однак на цей момент відповідач у даній квартирі не проживав та фактично доступу до неї не мав, так як у вищезазначеній квартирі проживав орендар [PERSON] . Жодних дій спрямованих на спричинення шкоди позивачу відповідач не вчиняв, ані навмисно, ані з необережності, а відтак вважає, що позивачем не доведена вина, як обов`язкова ознака цивільно-правової відповідальності та відсутній причинний зв`язок між діями відповідача та спричиненою шкодою. Водночас зазначає, що позивачем не доведено, що внаслідок падіння скла з вікна відповідача належному позивачеві автомобілю завдано механічних пошкоджень, тобто не доведено, що завдана позивачу шкода є об`єктивним наслідком поведінки відповідача. З наданих суду позивачем конкретних правових доказів не вбачається, що скло на балконі квартири, власником якої є відповідач, було розбите саме з його вини, а також що саме це скло пошкодило автомобіль позивача і саме в такій мірі, тобто, не доведено які саме дії/бездіяльність відповідача призвели до спричинення збитків позивачу. Вважає що не надано конкретних правових доказів, що автомобіль позивача був пошкоджений саме склом з квартири, власником якої є відповідач, конкретних правових доказів про наявність причинного зв`язку між розбитим склом квартири відповідача та пошкодженням автомобіля позивача, окрім посилання на це позивача не надано. Представник відповідача адвокат Роюк Л.І. наголошує, що позивачем не надано жодних конкретних, правових і допустимих доказів, які б вказували на причини розбиття скла балкону квартири, власником якої є відповідач, адже ущільнювач на фото цілий, а також доказів, які б вказували на пошкодження автомобіля позивача саме склом з квартири відповідача, адже на фото цілого будинку видно балкони з частковим заскленням, а також позивач не довів належними та достатніми і допустимими доказами які би свідчили поза розумним сумнівом про наявність причинного зв`язку між склом з квартири, власником якої є відповідач та пошкодженнями, виявленими позивачем на своєму автомобілі, а також наявність вини в поведінці відповідача. 21.10.2025 року представником позивача адвокатом Пащук А.І. через систему «Електронний Суд» скеровано клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, зокрема орендарів, які на момент вчинення події орендували квартиру за адресою [ADDRESS] , зокрема, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні 12.11.2025 року представник позивача адвокат Пащук А.І. клопотання підтримав частково, та просив залучити в якості співвідповідача [PERSON] з підстав наведених у ньому, представник відповідача адвокат Роюк Л.І. щодо задоволення клопотання представника позивача не заперечила. 02.10.2025 року представником позивача адвокатом Пащуком А.І. через систему «Електронний Суд» скеровано заяву про виклик свідків. Крім цього, 08.10.2025 року представник відповідача адвокат Роюк Л.І. заявила клопотання про виклик та допит свідків у судовому засіданні. Клопотання представника відповідача адвоката Роюк Л.І. про поновлення строку для подачі відзиву судом задоволено, строк поновлено та долучено такий до матеріалів справи. Водночас судом розглянуто та задоволено клопотання про виклик та допит свідків та покладено обов`язок щодо забезпечення явки останніх на сторін, однак в судові засідання призначені на 21.10.2025 року, 12.11.2025 року 11.12.2025 року, 13.01.2025 року, 22.01.2025 року та 19.02.2025 року представник відповідача адвокат Роюк не забезпечила явку свідків. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 12.11.2025 року клопотання представника позивача адвоката Пащука А.І. було задоволено частково та залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 22.01.2026 року представником позивача адвокатом Пащуком А.І. скеровано до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно із якою просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 71 415,10 гривень. 19.02.2026 року представником позивача адвокатом Пащуком А.І. подано до суду письмові пояснення, які прийнятті судом та долучені до матеріалів справи. 19.02.2026 року представник позивача в судовому засіданні, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі з підстав наведених у ньому, просить суд позов задовольнити. Щодо виклику да допиту свідків в судовому засіданні, просив дане клопотання залишити без розгляду. Відповідач та представник відповідача - адвокат Роюк Л.І. в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому, дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст.77-79 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є власником автомобіля марки «Volkswagen», модель «СС» із номерним знаком [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.12). 29.07.2025 року транспортному засобу марки «Volkswagen», модель «СС» із номерним знаком [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , який був припаркований біля будинку за адресою: [ADDRESS] , було заподіяно шкоду внаслідок падіння на автомобіль скла із металевої рами вікна балкону квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , що підтверджується із наявних у матеріалах справи відомостей із державного реєстру речових прав (а.с.45). Факт падіння скла із металевої рами вікна балкону квартири [ADDRESS] розташованої на 14 поверсі, підтверджується долученим до матеріалів справи актом підписаним мешканцями будинку [ADDRESS] , які зазначають, що камерами відеонагляду, які встановлені на стіні даного будинку з боку паркувальної зони було зафіксовано факт пошкодження вищезазначеного автомобіля. Задля оцінки розміру завданих збитків позивач вимушений був звернутися до ТзОВ «Експертиза» для проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи. Згідно висновку експерта [PERSON] №80 від 10.08.2025 року за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи згідно договору №01 від 01.08.2025 року встановлено пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat CC 2,0і 4dr 6AT», ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] виявлені від падіння скла 28.07.2025 року та визначена вартість відновлювального ремонту вищезазначеного транспортного засобу в цінах станом на день огляду 01.08.2025 року, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить: 153290,60 гривень. Ринкова вартість автомобіля до моменту пошкодження від падіння скла, становить 419433,30 гривень. Коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля на момент його пошкодження від падіння склад 28.07.2025 року становить: Е3 =0,70. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Volkswagen Passat CC 2,0і 4dr 6AT», ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження від падіння скла 28.07.2025 року, в цінах станом на день його огляду 01.08.2025 року, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить - 71 415,10 гривень (а.с.13-43). Відповідно до частини другої статті 13 Цивільного кодексу України, При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно положень ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. В свою чергою статтею 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Положеннями ст.177 ЖК України встановлено, що громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Згідно положень ст.ст.319, 322 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Таким чином, саме на власника покладено обов`язок утримувати своє майно, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт та відшкодовувати збитки пов`язані із його правом власності. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що полягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно норм ст.323 ЦК України ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів є зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду № 522/23237/15-ц від 11.12.2019 року. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 761/12945/19 прийшов до такого самого висновку, зазначивши, що у частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Матеріалами справи встановлено, що внаслідок падіння скла із металевої рами вікна балкону квартири [ADDRESS] , власником якої є відповідач [PERSON] було пошкоджено транспортний засіб марки Volkswagen, модель СС д.н.з. [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , який на праві власності належить позивачу та завдано матеріальну шкоду. Підтвердження факту падіння скла із вищезазначеної квартири на автомобіль відповідача підтверджується підписами мешканців будинку [ADDRESS] . За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що збитки позивачу були завдані внаслідок неналежного утримання квартири за адресою: [ADDRESS] , її власником, тобто відповідачем [PERSON] . При цьому, матеріали справи не містять доказів вини відповідача [PERSON] , позивачем таких не надано. Суд критично ставиться до договору оренди від 25.06.2024, як доказу вини [PERSON] , оскільки такий укладено між [PERSON] та [PERSON] , а не [PERSON] . Матеріали справи не містять документів, які б надавали право [PERSON] на підписання вказаного договору. Крім того, термін дії договору закінчився 30.06.2025 року, тобто до події, яка мала місце 29.07.2025 року, при цьому такий не містить відомостей що пролонгації. Разом з тим, суд не бере до уваги доводи сторони відповідача викладені у відзиві на позовну заяву так як такі спростовуються матеріалами справи, зокрема актом мешканців, висновком судового експерта та поясненнями представника позивача наданими у судовому засіданні. Отже, беручи до уваги вищевикладене, враховуючи те, що згідно висновку експерта Галамай Б.І. від 10.08.2025 року № 80 за результатами проведення судової транспортно-товарозновчої експертизи встановлено, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Volkswagen Passat CC 2,0і 4dr 6AT», ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження від випадіння скла 28.07.2025 року, в цінах станом на день його огляду, а саме 01.08.2025 року, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без урахування (включення ПДВ вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт ( ні з, ні без ПДВ) становить 71 415,10 гривень. Вартість проведення експертизи становить 8000,0 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 2.248327535.1 Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, а також розмір заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми майнової шкоди у розмірі 71 415,10 гривень та 8000,0 гривень витрат на проведення експертизи. Разом з тим, позивач у зв`язку із захистом своїх прав поніс судові витрати, які складаються з наступного: судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 1211,20 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,0 гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За змістом ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.ч.4-6 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як встановлено судом, між позивачем позивачем та адвокатським бюро «Артема Пащука» укладено договір № 0806001/25 від 06.08.2025 року про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами (а.с.3-6). Суд враховує те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Представником позивача у справі подані докази понесених судових витрат у строк визначений ст.141 ЦПК України. Таким чином, враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: судовий збір, що сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 1211,20 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,0 гривень.

Outcome: approved