Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

До Основ`янського районного суду міста Харкова звернулася [PERSON] в особі свого представника адвоката Маслової О.Г. з позовом до [PERSON] , де просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої недієздатної і непрацездатної дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 28.11.2025 і довічно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 28.09.2007 по 11.11.2008 вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [INFO] у них народився син [PERSON] . Син є інвалідом дитинства, має психічне захворювання. Рішенням Основ`янського районного суду міста Харкова від 08.09.2025 [PERSON] , [INFO] , був визнаний недієздатним, позивач була призначена опікуном недієздатного [PERSON] [INFO] . Син проживає з позивачем, яка отримує фактичну заробітну плату в розмірі 8399,00 грн. На більш оплачувану роботу позивач не має змоги влаштуватися, оскільки [PERSON] потребує постійного догляду, син не може залишатися вдома сам. На ліки та засоби гігієни [PERSON] позивач витрачає близько 3900,00 грн. Відповідач сплачував аліменти до повноліття сина, після повноліття відповідач аліменти добровільно не платить. Відповідач працездатний, має постійне місце роботи стабільну заробітну плату. На думку позивача, аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача забезпечать потреби повнолітнього сина та відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача. Ухвалою суду від 09.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 27.01.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання, в якому представник відповідача просив суд позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який має інвалідність у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача, оскільки позивач також отримує заробітну плату та виплати як опікун [PERSON] . Представник відповідача зазначив, що відповідач за вимогою позивача буде допомагати позивачу у разі додаткових витрат на повнолітню дитину. Представник позивача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача також подав через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника та задовольнити позов у розмірі, зазначеному ним у клопотанні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами частин 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України). Суд установив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.09.2007. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Курилівською сільською радою Куп`янського району Харківської області 02.06.2007 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 11.11.2008, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.11.2008. Позивач [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи від 09.11.2023 за №6343-5003029258 та №6343-5003029250. Відповідно до копії Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 37/25/1215/В від 06.08.2025 КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», [PERSON] , [INFO] , 09.07.2025 встановлено першу групу інвалідності (інвалідність з дитинства) до 11.10.2027. Рішенням Основ`янського районного суду міста Харкова від 08.09.2025 (справа №646/9045/24, провадження №2-о/646/2/2025) [PERSON] , [INFO] , визнано недієздатним та встановлено над ним опіку. Призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою про доходи № 0000-000037 від 14.11.2025 Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Надія» [PERSON] за період з 01.05.2025 по 31.10.2025 має загальну суму доходу становить 65182,92 грн. Судом також досліджені копії фіскальних чеків, якими позивач підтверджує придбання ліків для [PERSON] . Положеннями частин восьмої-дев`ятої статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За загальним правилом, встановленим статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Главою 16 Розділу ІІІ СК України регламентовані підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання. Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Аналіз змісту зазначеної статті дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свого повнолітнього сина (дочку) необхідні наявність трьох умов: син (дочка) є непрацездатними; син (дочка) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати сина (дочку). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Суд встановив, що повнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю І групи підгрупи А, потребує стороннього догляду та нагляду, проживає з матір`ю - позивачем у справі, відповідач матеріально дитині не допомагає. Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (стаття 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд виходить з принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов`язках відносно своїх дітей. Мати і батько не мають жодних переваг щодо здійснення виховання та утримання дітей. Належних і достатніх доказів на підтвердження погіршення стану свого здоров`я, несення витрат у зв`язку з лікуванням на теперішній час, відповідач не надав та матеріали справи таких доказів не містять. Відповідач, який є працездатним, має можливість та згоден надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який є особою з інвалідністю І групи підгрупи А, проте не згоден на стягнення з нього аліментів у заявленому позивачем розмірі. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яким є 28.11.2025. З огляду на викладене, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи категорію справи, а саме стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина сторін, який є особою з інвалідністю, не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей в рівній мірі, фінансові можливості платника аліментів, а також те, що не тільки мати, а й батько повинен утримувати дитину, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно у період непрацездатності сина сторін, починаючи з дати подання позову та на весь період непрацездатності [PERSON] , [INFO] , тобто протягом усього терміну встановлення йому інвалідності. Суд зауважує, що згідно з ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: partial