Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

16.02.2026 року заочним рішенням Златопільського міськрайонного суду Харківської області частково задоволено позовні вимоги позивача та ухвалено стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» заборгованість в сумі 17563,00 грн. та судовий збір у розмірі 1347,82 грн. Заявник ТОВ «ІННОВА-НОВА» через адвоката Андрущенка М.В. звернулося до суду із заявою від 19.02.2026 року про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій представник позивача послався на те, що вищевказаним судовим рішенням від 16.02.2026 року, яке отримано позивачем 17.02.2026, позов задоволено, проте не було вирішено питання про розподіл судових витрат на надання позивачу ТОВ «ІННОВА-НОВА» професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є невирішення судом питання про судові витрати. Частинами другою-п`ятою статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відтак, представник позивача просив ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ІННОВА-НОВА» судові витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 2800 грн., а розгляд цієї заяви просить проводити без участі представника ТОВ «ІННОВА-НОВА». Відповідачка [PERSON] своїм процесуальним правом на подання письмових заперечень на вказану заяву про ухвалення додаткового рішення не скористалася, будь-яких клопотань до суду від неї не надходило. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені судом про час та місце судового засідання, що в силу приписів частини четвертої статті 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі. Частиною другою статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. В силу вимог частини третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Із роз`яснень, які наведені у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» убачається, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Відповідно до норми ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України), а в силу приписів пункту 3 частини першої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так, рішенням Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 16 лютого 2026 року частково задоволено позовні вимоги та ухвалено стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» заборгованість в сумі 17563,00 грн. та судовий збір у розмірі 1347,82 грн., яке ухвалено судом за відсутності учасників справи (з викликом сторін) та отримане позивачем 17.02.2026 року, про що вбачається із Довідки про доставку електронного документа. При цьому, вищевказаним судовим рішенням не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які стороною позивача в цій справі заявлені в розмірі 5000,00 грн. Як вбачається із матеріалів справи, представником позивача первісно заявлені вимоги про стягнення із відповідачки витрат зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн., а також про понесення позивачем у цій справі витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. у зв`язку із розглядом цієї справи. Проте, суд вважає, що обґрунтованими в цій справі видаються витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., виходячи із таких мотивів. Зокрема, частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року в справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається із матеріалів справи, що 06 травня 2025 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (правонаступником якого є позивач ТОВ «ІННОВА-НОВА») та адвокатом Андрущенко Михайлом Валерійовичем укладено Договір про надання правничої допомоги №06-05/2025. Відповідно до Заявки № 3292104163 про надання послуг від 12.08.2025 року, позивач ТОВ «ІННОВА-НОВА» отримав від адвоката Андрущенка М.В. послуги за написання позовної заяви, клопотання про витребування доказів, заяв, відповіді на відзив, клопотань, заперечень тощо, супровід процесу розгляду справ у суді з питань, пов`язаних із правами та інтересами замовника в будь-якому форматі судочинства, у т.ч., але не виключно, використання ресурсу «Електронний суд», загальною вартістю 5000,00 грн. При цьому, згідно Акту № 3292104163 приймання-передачі наданих послуг від 18.02.2026 року за вищевказаним Договором про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025, сторони погодили, що загальна вартість послуг згідно п. 1 цього Акту та пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог (56%) становить 2 800,00 грн. Однак, суд констатує, що розмір витрат на правничу допомогу повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт чи наданих послуг; витраченим адвокатом часом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони чи публічним інтересом до справи. Натомість, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу шляхом складення позовної заяви та клопотання про витребування доказів, а відтак заявлений до відшкодування представником позивача розмір гонорару в сумі 5000,00 грн. (який включає також послуги щодо супроводу процесу розгляду справ в суді з питань, пов`язаних із правами та інтересами замовника, як також і подання заяв, відповіді на відзив, клопотань, заперечень тощо), за відсутності відзиву на позовну заяву, є, на думку суду, неспівмірним зі складністю справи, а заявлений розмір витрат виглядає необґрунтованим та завищеним, оскільки також справа належить до категорії нескладних справ, розгляд якої проводився в спрощеному провадженні без участі представника позивача, спір пов`язаний зі стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять значної кількості документів для дослідження, на збирання яких адвокат витратив би значний час, а вирішення спірних правовідносин має сталу судову практику та релевантне законодавство. Крім того, відповідно до Додаткової постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2020 року в справі №201/14495/16-ц фактично констатовано право суду самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. Зокрема, розподіляючи витрати особи на професійну правничу допомогу, Верховний Суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. При цьому, колегія суддів самостійно визначила їх розмір, що підлягає відшкодуванню, виходячи з критерію їх розумної необхідності. Зокрема, ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи (аналіз касаційної скарги, складання та оформлення відзиву на касаційну скаргу, аналіз судової практики), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи (підготовка відзиву), критерію необхідності подання відзивів на касаційну скаргу та значимості таких дій у справі, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Відтак, аналізуючи вищенаведені фактичні обставини справи, релевантне законодавство та судову практику його застосування, із з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи (складення позовної заяви та клопотання про витребування доказів), за відсутності відзиву на позовну заяву, суд приходить до переконання про часткову обґрунтованість витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. та, ураховуючи приписи п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, вищевказаний розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягають стягненню із відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (55,64%), тобто у розмірі 1669,20 грн. (3000,00 грн. х 55,64%). Відтак, заяву адвоката Андрущенка М.В. в інтересах позивача ТОВ «ІННОВА-НОВА» про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в цій справі слід задовольнити частково, стягнувши їх з відповідачки на користь позивача вищевказану суму. Ураховуючи викладене та

Outcome: partial