Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 28 листопада 2026 року Акціонерного товариства «Сенс Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс-Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. 13.01.2023 [PERSON] через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк`з метою отримання банківських послуг відповідно до Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (архівна версія публічної пропозиції, яка була чинною на дату укладення сторонами угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною). 13.01.2023 року підписанням оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501441234 Відповідач запропонував Банку укласти Угоду про надання споживчого кредиту (далі Угода). 13.01.2023 року шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501441234 Банк прийняв пропозицію Відповідача на укладення Угоди про надання споживчого кредиту №501441234 від 13.01.2023 року. У Додатку № 1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Таким чином, 13.01.2023 року між Банком та Відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено кредитний договір, що підтверджується: офертою на укладання угоди про надання кредиту № 501441234, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501441234, додатком № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», паспортом споживчого кредиту, із наступними основними умовами: тип кредиту «Кредит готівкою»; сума кредиту 29 000,00 грн; процентна ставка 21,99 % річних, тип ставки фіксована; строк кредиту 48 місяців; дата повернення кредиту 13.01.2027 року; порядок повернення кредиту графік платежів: до 13 числа кожного місяця. Pозмір мінімального щомісячного платежу 1,577.62 грн.; для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок № [NUMBER] , відкритий у Банку. Позичальник кредит отримав, що підтверджується меморіальним ордером №1540960076 від 13.01.2023 року, виписками по рахункам № [NUMBER] та № [NUMBER] . Проте позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Загальна заборгованість згідно з угодою № 501441234 від 13.01.2023 року становить 49 797,81 грн., з яких: 27 358,05 грн. за кредитом, 9 650,48 грн. по відсотках, 12 789,28 грн. по комісії. Банк направив позичальнику вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості в розмірі простроченого боргу. Відповіді на зазначену вимогу не надходило, порушення умов угоди позичальником не усунуті. Навів розрахунок витрат на правову допомогу у розмірі 4 509,13 грн. Тому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість у сумі 49 797,81 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 4 509,13 грн, та суму сплаченого судового збору 2 422,40 грн. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву, будь-яких заяв та клопотань до суду не надходило. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 грудня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача АТ «Сенс банк» в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд даної справи за відсутності представника позивача, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причину неявки не повідомила, відзив на позов не подала, з будь-якими заявами і клопотаннями до суду не зверталася, хоча про місце, дату та час судового засідання двічи повідомлялася належним чином шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення на зареєстроване місце проживання на 14.01.2025 року, а також на 25.02.2025, але судові повістки не вручені у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Також, повідомлялася через оголошення на сайті суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням того, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, не з`явився у судове засідання, не подав відзив на позов, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" на АТ "Сенс Банк". Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. 13.01.2023 між АТ «Альфа - Банк» та [PERSON] підписано Оферту на укладення угоди про надання кредиту № 501441234. Згідно умов споживчого кредиту, сума кредиту склала 29 000 грн., процентна ставка 21,99 % річних, тип ставки фіксована; строк кредиту 48 місяців; дата повернення кредиту 13.01.2027 року; порядок повернення кредиту графік платежів: до 13 числа кожного місяця. Pозмір мінімального щомісячного платежу 1,577.62 грн.; для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок № UA833003460000029094501441234, відкритий у Банку. Також до Оферти приєднано акцепт пропозиція на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501441234, Паспорт споживчого кредиту, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, які в сукупності становлять кредитний договір. Відповідно до копії паспорту споживчого кредиту тип кредиту: кредитування рахунку, сума/ліміт кредиту 29 000,00 грн., спосіб надання кредиту: безготівковий, строк кредиту 48 місяців, процентна ставка, відсотків річних 21,99%, загальні витрати за кредитом: 46 725,67 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 75 725,67 грн., реальна річна процентна ставка, відсотків річних: 77,41. Оферту, паспорт споживчого кредиту, анкету заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк», графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, які в сукупності становлять кредитний договір позичальницею підписано власноручним підписом без застережень та зауважень. Відповідно до додатку №1 до Угоди про надання кредиту № 501441234 від 13.01.2023 - графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, дата щомічного платежу до 13 числа кожного місяця розмір мінімального щомісячного платежу 1 577,62 грн. Згідно меморіального ордеру № 1540960076 від 13.01.2023 [PERSON] отримала кредит у сумі 29 000 грн. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 12.09.2025 сума заборгованості за кредитним договором № 501441234 від 13.01.2023 складає 49 797,81 гривень, з яких за кредитом 27 358,05 грн., по відсотках 9 650,48 грн., по комісії 12 789,28 грн. Відповідачка наданими їй правами не скористалася, вказаний розрахунок відповідачем не спростований. Згідно Виписки по рахунку, 13.01.2023 остання отримала кредитних коштів на свій рахунок у розмірі 29 000 грн., частково сплачувала кредитодавцю отримані в кредит кошти та відсотки за користування ними. 11.04.2025 Банк поштою направив вимогу [PERSON] про усунення порушень за кредитним договором № 501441234 від 13.01.2023, яка залишилася позичальницею без реагування і відповіді останньої, з огляду на що, Банк вважає наявним право звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Інших письмових доказів стосовно спірних правовідносин, які виникли між сторонами, зокрема, доказів погашення кредитної заборгованості відповідача станом на 25.02.2026, матеріали справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої останнім суми заборгованості за кредитним договором. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Судом встановлено, що між сторонами у даній справі фактично виникли кредитні правовідносини, оскільки 13.01.2023 між АТ «Альфа - Банк» та [PERSON] підписано Оферту на укладення угоди про надання кредиту № 501441234. Згідно умов споживчого кредиту, сума кредиту склала 29 000 грн., процентна ставка річних 21,99 %: тип ставки фіксована, строк кредиту 48 місяців. Дата повернення кредиту 13.01.2027. Також до Оферти приєднано акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501441234, Паспорт споживчого кредиту, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, які в сукупності становлять кредитний договір. Як встановлено судом під час розгляду справи, банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором 29 000,00 грн. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не сплачував своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконала у повному обсязі, внаслідок чого Банком на адресу позичальниці було скеровано вимогу про дострокове повернення залишку позичених коштів (тіла кредиту) та процентів за користування кредитними коштами. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із п. 1 ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд зазначає, що ст. 6 і 627 Цивільного кодексу України передбачено свободу договору, що полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Необхідно зазначити, що свобода договору передбачає не лише право сторін вільно виявляти волю на вступ у договірні відносини, але включає також можливість визначати зміст договору, у тому числі і визначати способи забезпечення договірних зобов`язань та гарантії прав сторін. Саме така свобода обмежується рамками чинних нормативних актів, звичаїв ділового обороту, а дії сторін повинні відповідати вимогам розумності, добросовісності та справедливості. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України). При цьому, законодавець передбачив, що спрямування сторін договору має презюмувати безперечне виконання договірних зобов`язань. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку у повному обсязі АТ «Сенс Банк» не повернуті, а також те, що вимогами ч. 2 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ «Сенс Банк» не позбавлене права вимагати захисту своїх прав та інтересів, шляхом подання відповідного позову про стягнення з боржника отриманої ним суми кредитних коштів. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач умови укладеного Договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не повертає кредитодавцю у повному обсязі, а тому позовні вимоги АТ «Сенс Банк» потребують задоволення в повному обсязі та із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором № 501441234 від 13.01.2023 у розмірі 49797,81 грн.. Розподіл судових витрат Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень. Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 4 509,13 гривень. Вирішуючи заяву представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому ч. 2 ст. 137 ЦПК України встановлює, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів позову додано договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року, укладений між АТ «Сенс Банк» (замовник) та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» (виконавець), в особі Керуючого партнера Лойфера А.Е., відповідно до якого виконавець зобов`язався надавати послуги, які полягають у здійсненні від імені та в інтересах замовника юридичних і фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання/неналежного виконання такими боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та/або спонуканню їх до погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги (а.с. 8-11). Розділом 3 Договору визначено винагороду виконавця (гонорар) та порядок розрахунків. Так, передбачено, що гонорар за підготовку і подання позовної заяви до суду становить 375,00 грн., за отримання рішення суду - 225,00 грн., комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85%. З метою розрахунку винагороди сторони визначили порядок обміну документами: щомісячно замовник передає виконавцю звіти про результати погашеної заборгованості боржників, на підставі яких виконавець надає замовнику завірені акти прийому-передачі наданих послуг, після підписання яких замовником виплачується винагорода виконавцю. Разом з цим, для визначення розміру витрат на правничу допомогу, позивачем не надані суду жодного документа, яка містила б детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги конкретно у даній цивільній справі. Само по собі договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 не може бути доказом надання правничих послуг по даній цивільній справі, оскільки воно містить загальні умови надання цих послуг та не містить обґрунтованого розрахунку виконаних адвокатом робіт у конкретній цивільній справі. Відповідно до ч. 4 ст. ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вказана норма цивільного процесуального закону вказує на те, що кожна цивільна справа має свої індивідуальні особливості, а тому вона має бути врахована при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд наголошує, що оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому ця вимога входить до предмета доказування у даній справі та має встановлюватись належними доказами. Отже, враховуючи, що позивачем АТ «Сенс Банк» не було надано суду належних доказів, що підтверджували б понесені ним витрати на правничу допомогу, а тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial