Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» звернулося до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , яким просить стягнути з останнього заборгованість за Кредитним договором №26203000414645 від 19 березня 2019 року у розмірі 13044,98 гривень, а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2422,40 гривень та витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 гривень. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 19 березня 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №26203000414645. Відповідно до кредитного договору, банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з рахунку, платежі з рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий в банку. Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (картка). Відповідно до умов кредитного договору, цільове призначення кредиту: на споживчі потреби, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору, клієнт підтверджує, що він самостійно ознайомився з інформацією на офіційному сайті банку, необхідною для отримання споживчого кредиту, він усвідомлено прийняв рішення щодо укладення цього кредитного договору. Банк надав йому у письмовій формі актуальний на дату укладення цього кредитного договору паспорт споживчого кредиту та всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування, в тому числі для порівняння різних пропозицій банку з метою прийняття клієнтом обґрунтованого рішення про укладення цього кредитного договору, а також що банк не обмежував його у часі для ознайомлення із зазначеною інформацією та для прийняття рішення. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 15 грудня 2021 року згідно умов договору факторингу №15/12/21, Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (ЄДРПОУ 14352406) відступлено право вимоги за кредитним договором №26203000414645 від 19 березня 2019 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», а відповідно Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» набуто право вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 13044,98 гривень, із яких: заборгованість по тілу кредиту 4994,44 гривень, заборгованість по відсотках 6099,20 гривень, заборгованість по комісії 1951,34 гривень. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2025 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача Жабченко Т.М., у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача - ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Єдиного державного демографічного реєстру, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 19 березня 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26203000414645. Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта № [NUMBER] , відкритого у банку, далі - рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (далі - кредитна картка), шляхом встановлення ліміту кредитної лінії, у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення (далі - кредит) з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку. Відповідно до пункту 1.2. кредитного договору кредитне обслуговування рахунку здійснюється на наступних умовах: ліміт кредитної лінії на дату укладення цього договору становить 5000,00 гривень та протягом дії цього договору може бути змінений банком у порядку визначеному УДБО, при цьому максимальний ліміт кредитної лінії не може перевищувати 200000,00 гривень. Строк дії кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту. Якщо не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії кредитного ліміту жодна із сторін у встановленому в УДБО порядку не заявить про припинення строку дії кредитного ліміту, строк дії кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені в цьому договорі. Подовження строку дії Кредитної лінії може здійснювати необмежену кількість разів. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом - 48 % річних, на прострочену заборгованість за Кредитом 56 % річних. Пільговий період: без пільгового періоду. Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору, про встановлення ліміту кредитної лінії, розмір доступного ліміту кредитної лінії та зміну доступного ліміту кредитної лінії банк повідомляє клієнта шляхом направлення SMS- повідомлення або в порядку, передбаченому УДБО. Відповідно до пункту 2.2 кредитного договору банк нараховує проценти за користування кредитом у валюті кредиту на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, при цьому, враховується перший і не враховується останній день користування кредитом, базою для нарахування процентів є фактична заборгованість за кредитом станом на кінець кожного операційного дня банку. Ліміт кредитної лінії (або його частина) вважається використаним з дати відображення на рахунку суми, яка була списана (повністю або частково) в межах кредитної лінії. У випадку виникнення простроченої суми заборгованості за кредитом банк продовжує нараховувати проценти за його користування у розмірі, визначеному у пункті 1.2.3 цього договору. Відповідно до пункту 2.3. кредитного договору, заборгованість за цим договором погашається клієнтом шляхом зарахування обов`язкового платежу на рахунок, визначений в пункті 1.1. цього договору з 1 до 25 числа місяця (далі платіжний період), наступного за місяцем в якому був використаний кредит. Розмір обов`язкового платежу становить 2.0 % від суми фактичної заборгованості за цим договором та суми нарахованих процентів і комісій за користування кредитом станом на останній банківський день місяця за який сплачується обов`язковий платіж. Про розмір обов`язкового платежу банк повідомляє клієнта шляхом направлення SMS- повідомлення на основний номер телефону клієнта: Сума обов`язкового платежу направляється на погашення заборгованості за цим договором у відповідній черговості погашення заборгованості встановленої в УДБО. Відповідно до пункту 2.4. кредитного договору, для забезпечення своєчасного погашення заборгованості за обов`язковим платежем клієнт зобов`язаний забезпечити надходження коштів в сумі обов`язкового платежу на рахунок, не пізніше 21 години 00 хвилин (за Київським часом) кінцевої дати платіжного періоду, що визначений в пункті 2.3 цього договору. Відповідно до пункту 2.5 кредитного договору, кошти, зараховані на рахунок клієнта поза- межами платіжного періоду та за умови відсутності простроченої заборгованості за цим договором, спрямовуються банком на погашення заборгованості за використаним кредитом. Згідно з пунктом 4.1. кредитний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. Згідно з пунктом 4.6. підписанням цього договору клієнт підтверджує, що банк у письмовій формі надав всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування; банк надав для ознайомлення в письмовій формі паспорт продукту; до моменту укладення цього договору банк ознайомив його з умовами цього договору, тарифами банку та УДБО; банк надав в повному обсязі інформацію, що передбачена чинним законодавством України. Згідно з паспорту споживчого кредиту «Кредитна картка з траншевим ЛП; індивідуальний розгляд», інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, тип кредиту: кредитна картка з пільговим періодом, сума кредиту 30000,00 гривень, строк кредиту: 12 місяців з автоматичною пролонгацією, мета отримання кредиту - на споживчі потреби, пільгова процентна ставка 0,01%, базова процентна ставка - 48 % річних. Паспорт підписаний особистим підписом відповідача 14 березня 2019 року. Банк свої зобов`язання перед клієнтом за кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши ліміт кредитної лінії на рахунку клієнта та надавши йому можливість користуватись кредитними коштами в межах кредитного ліміту. Клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту, що відображеному у виписці з його особового рахунку. Згідно з розрахунком заборгованості заборгованість за кредитним договором №26203000414645 від 19 березня 2019 року станом на 14 грудня 2021 року складає 13044,98 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 4994,44 гривень; 6099,20 гривень сума заборгованості за відсотками, 1951,34 гривень заборгованість по комісії. 15 грудня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро», як клієнтом, та ТОВ «Цикл Фінанс», як фактором, укладено договір факторингу №15/12/21, відповідно до пункту 1.1. якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за оплату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитним договором (портфель заборгованості). Пунктом 1.2. договору передбачено, що внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до пункту 6.2.2. права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання акту приймання-передачі прав вимоги (додаток 3), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. перехід права вимоги відбувається шляхом підписання акту приймання-передачі права вимоги у відповідності до додатку № 3 до даного договору в день підписання договору та набрання ним чинності. Пунктом 6.6 договору факторингу передбачено, що фактор протягом 10 робочих днів з моменту переходу до фактора права вимоги зобов`язаний письмово повідомити боржників про відступлення права вимоги за формою згідно додатку № 5 до цього договору. Відповідно до пункту 7.1. договору фактор здійснює фінансування клієнта у спосіб визначений частиною 1 статті 1084 ЦК України шляхом купівлі у нього права грошової вимоги. В якості ціни за придбання (відступлення) прав вимоги, фактор передає в розпорядження клієнта грошові кошти в розмірі , що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 9500001,00 гривень без ПДВ за плату. Згідно з пунктом 7.2. договору фактор здійснює оплату клієнту шляхом перерахування суми, що вказана в пункті 7.1. цього договору, на вказаній у реквізитах до цього договору рахунок, в день підписання договору та акту приймання-передачі прав вимог. 15 грудня 2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників до Договору факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021 року. Відповідно до акту приймання-передачі реєстру прав вимог від 15 грудня 2021 року за договором факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників від 15 грудня 2021 року. Кількість боржників 8179, загальна сума заборгованості 207182206,39 гривень. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року, підписаного уповноваженими представниками АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс», ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , за кредитним договором №26203000414645 від 19 березня 2019 року на загальну суму заборгованості 13044,98 гривень, з яких 4994,44 гривень заборгованість по тілу кредиту, 6099,20 гривень сума заборгованості за відсотками, 1951,34 гривень заборгованість по комісії. 15 грудня 2021 року ТОВ «Цикл Фінанс» перерахувало на банківський рахунок АТ «Банк Кредит Дніпро» оплату згідно договору факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021року у розмірі 9500001,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 3251. Направлена позивачем досудова вимога № 3226105399_402 від 05 червня 2025 року відповідачем задоволена не була. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 статті 1055 ЦК України). Частина 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно зі статтею 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена положеннями статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому, відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору. Факт сингулярного правонаступництва, тобто за яким до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право кредитора за кредитним договором №26203000414645 від 19 березня 2019 року підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. ТОВ «Цикл Фінанс» до позовної заяви було додано досудову вимогу від 05 червня 2025 року за вих. № 3226105399_402 на ім`я [PERSON] , у якій зазначено про укладення 15 грудня 2021 року між ТОВ «Цикл Фінанс» та АТ «Банк Кредит Дніпро» договору факторингу та про пропозицію сплатити заборгованість на користь ТОВ «Цикл Фінанс» за кредитним договором у розмірі 13044,98 гривень. Разом з тим позивачем не надано до суду доказів направлення такої досудової вимоги відповідачу [PERSON] та жодного доказу отримання відповідачем відповідних документів, які містять інформацію про зміну кредитора. Тлумачення статті 516, частини 2 статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, де зазначено, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також Верховним Судом в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №522/22802/17. Суду не надано відомостей, що відповідач, після заміни кредитора, не вчиняв дій щодо погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. З огляду на викладене, а також враховуючи, що сума заборгованості відповідача по тілу кредиту у розмірі 4994,44 гривень, за процентами у розмірі 6099,20 гривень, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, тому суд висновує про задоволення позовних вимог в цій частині Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника(за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Зважаючи на викладене, комісія за надання послуг з управління кредитом при використанні кредиту при простроченні оплати чергового платежу може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22) зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що умовами укладеного між сторонами кредитного договору, а саме пунктом 1.2.4. кредитного договору №26203000414645 від 19 березня 2019 року, який підписав відповідач передбачено щомісячну комісію за користування лімітом Кредитної лінії 2,0% від фактичної заборгованості за кредитом станом на останній банківський день поточного місяця. Однак при цьому в кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику [PERSON] та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Отже, враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, положення договору у пункті 1.2.4. кредитного договору №26203000414645 від 19 березня 2019 року, на які посилається позивач, щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за користування лімітом кредитної лінії є нікчемним відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судомне вимагається (частина 2 статті 215 ЦК України). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. У зв`язку з чим суд висновує про відмову у задоволення позову в частині стягнення заборгованості за комісією у сумі 1951,34 гривень. Щодо витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. Відповідно до договору про надання правової допомоги № 43453613/1 від 25 серпня 2025 року, укладеного між ТОВ «Цикл Фінанс» та Адвокатом Гулієвою С.А., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 12018/10 від 21 серпня 2025 року, предметом договору є надання юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених договором (пункт 1.1). Відповідно до додаткової угоди № 26203000414645 до Договору № 43453613/1 від 25 серпня 2025 року про надання правової допомоги, сторони погодили, що адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з Пожидаєва О.В. Адвокат зобов`язується надати інші види професійної правничої допомоги, пов`язаних з розглядом даної справи в будь-якому суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій з повноваженнями представляти інтереси клієнта в будь-якому суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій згідно підсудності та судоустрою, встановлених процесуальними законами та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» під час здійснення судочинства та може вчиняти від імені клієнта усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти позивач, відповідач, третя особа, стягувач, суб`єкту оскарження в процесі, для чого адвокату надається право підписувати та подавати від імені клієнта позовні заяви, змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, брати участь у судових засіданнях, отримувати копії судових рішень, розписуватись та вчиняти інші процесуальні дії. Повноваження адвоката в суді не обмежені цим договором. Згідно з пунктом 3.1.4. договору № 43453613/1 від 25 серпня 2025 року клієнт зобов`язаний оплачувати юридичну допомогу у відповідності до умов розділу 4 договору. Загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно тарифної сітки, вказаної у пункті 4.8. даного договору, а також гонорар, який зазначений у пункті 4.9. даного договору. При розрахунку вартості юридичної допомоги, вказаної в пункті 4.1. даного договору, враховується час, витрачений адвокатом. Відповідно до пунктів 4.4.-4.7. договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги і її вартість. Акт надається клієнту особисто або надсилається адвокатом факсимільним зв`язком, поштою або на електронну пошту, вказану у договорі. Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 календарних днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокату письмові аргументовані заперечення на акт. Сума, вказана в п. 4.1. даного Договору є гонораром адвоката за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає. В акті, зазначеному в пункті 4.4. договору сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість юридичної допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акта. В матеріалах справи міститься свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Гулієвою С.А., видане 21 серпня 2025, серія КС № 12018/10. За результатами оцінки доводів позивача та наданих доказів щодо компенсації витрат на правничу допомогу, суд дійшов такого висновку. Як установлено в частині 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постановах Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18, від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18, від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Частинами 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 02 жовтня 2025 року адвокат Гулієва С.А. та директор ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» підписали Акт № 26203000414645 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), яким підтвердили, що адвокат надав, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 3000 гривень, зокрема: 1) правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Цикл Фінанс», тривалістю 0,5 годин, вартістю 500,00 гривень; 2) складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач, тривалістю 2 години, вартістю 2000,00 гривень; 3) формування додатків до позовної заяви (письмові докази), тривалістю 0,5 години, вартістю 500,00 гривень. Клієнт претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має, послуги надані в повному обсязі та із дотриманням інших умов основного договору. Оплата професійної правничої допомоги адвоката здійснюється клієнтом у повному обсязі при підписанні відповідного акту. Аналогічний перелік виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом міститься в детальному описі від 02 жовтня 2025 року, складеному адвокатом Сабіною Гулієвою. Суд зазначає, що наведений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим, об`єктивним та співмірним з ціною позову, а також таким, що не заперечується стороною відповідача, а тому підстави для його зменшення у суду відсутні. Отже, враховуючи наведене та положення статті 141 ЦПК України, суд висновує про стягнення витрат на професійну правничу допомогу із відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Цикл Фінанс» пред`явило вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на суму 3000,00 гривень, тоді як суд виснував про часткове задоволення позивачем позовних вимог на суму 11093,64 гривень, що становить 85 % від ціни позову. За наведених обставин та відповідно до вимог статей 133, 137, 141 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 2550,00 гривень (3000,00 х 85 % : 100). Щодо розподілу витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. Згідно з платіжною інструкцією №С3-229 від 16 жовтня 2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Цикл Фінанс» пред`явило вимогу майнового характеру (стягнення заборгованості за кредитним договором) на суму (ціну позову) 13044,98 гривень, тоді як суд виснував про часткове задоволення заявлених вимог на суму 11093,64 гривень, що становить 85 % від ціни позову. За наведених обставин та відповідно до вимог статей 133, 137, 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 2059,04 гривень (2422,40 х 85 % : 100). На підставі викладеного і

Outcome: partial