Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

короткий опис справи ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі Позивач) звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.12.2021 року між Відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір №858514348, згідно із умовами якого відповідач отримав 22 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором, відповідно до графіку сплати кредитних коштів. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надало Відповідачу кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умови кредитного договору. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, а у подальшому ними було укладено додаткові угоди щодо продовження строку дії зазначеного договору, з урахуванням яких, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача. 23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №23/0224-01. 04 вересня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №0409/24. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №0409/24 від 04.09.2025 до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 10 222,09 грн. На підставі викладеного вище, Позивач прохав стягнути із Відповідача заборгованість за кредитним договором №858514348 від 01.12.2021 у сумі 10 222,09 грн та судові витрати у розмірі сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 6000 грн. Ухвалою суду відкрито провадження за даним позовом, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Відповідач правом подання відзиву не скористався. Відповідно до частини 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. щодо належного повідомлення відповідача. Судом встановлено останнє зареєстроване місце проживання Відповідача (м. Дніпро, вул.Мирна, буд. 25). Ухвалою суду 04.11.2024 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із викликом осіб та призначено справу до розгляду. Ухвала про відкриття провадження направлена сторонам. Конверт з ухвалою про відкриття провадження, конверт із судовими повістками, направлені на адресу Відповідача, повернулися до суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду заяви повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомив. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Просив позовні вимоги задовольнити. У зв`язку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. докази, досліджені судом 1.Довідка щодо дій в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідно до якої Відповідачу надано одноразовий ідентифікатор MNV483BD. Довідка містить персональні дані Відповідача (адреса проживання, паспортні дані, електронну адресу, номер телефону). Ідентифікатор відправлено Відповідачу на номер мобільного телефону [INFO] . Строк кредитування 30 днів. Сума кредиту 22 000 грн, процентна ставка 0,01 % у день /а.с.11/ 2. Порядок дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою «MONEYVEO» /а.с.12-15/ 3.Алгоритм дій в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладення кредитних договорів /а.с.16-17/ 4.Довідка, видана ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідно до якої Відповідачу 01.12.2021 року переказано кошти у розмірі 22 000 гривень на платіжну карту 4149-49ХХ-ХХХХ-0840. Призначення платежу: переказ коштів згідно договору №858514348 від 01.12.2021, [PERSON] , для зарахування на картку 4149-49ХХ-ХХХХ-0840, безготівкове зарахування moneyveo SFD Visa Transfer /а.с.18/ 5. Електронне повідомлення АТ «ТАСКОМБАНК» від 08.08.2024, яким підтверджено, що у рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №48 від 18.07.2019 року Банком було здійснено переказ грошових коштів на рахунки одержувачів до яких емітовані електронні платіжні засоби по операціях відповідно до додатку: 01.12.2021 о 18 год 50 хв переказ коштів у сумі 22 000 грн на картку 4149-49ХХ-ХХХХ-0840 /а.с.19/ 6. Договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Договором визначено істотні умови договірних відносин, зокрема, п. 2.3 зазначено, що розміо оплати послуг фактора за надання фінансування клієнту за договором за кожен реєстр прав вимоги становитть 100 грн (ціна продажу), що сплачується клієнтом протягом 5 днів із дня складання кожного реєстру прав вимог на банківський рахунок фактора. Згідно із розділом 3 Договору «Фінансування та порядок розрахунків» Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання додткової угоди. Належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі сплачується фактором одним платежем протягом 5 банківських днів із моменту підписання сторонами такого реєстру, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додткової угоди.Фінансування сплачується на банківський рахунок клієнта. Сума фінсування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта. згідно п.4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги /а.с.21-23/ 7. Додаткова угода № 19 від 28 листопада 2019 року, відповідно до якої ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» продовжили строк дії договору до 31 грудня 2020 року /а.с.24/ 8.Додаткова угода № 26 від 31 грудня 2020 року, відповідно до якої ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» продовжили строк договору до 31 грудня 2021 року /а.с.25-27/ 9.Додаткової угода № 27 від 31 грудня 2021 року, відповідно до якої ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» продовжили строк дії договору до 31 грудня 2022 року /а.с.28/ 10.Додаткової угода № 31 від 31 грудня 2022 року, відповідно до якої ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» продовжили строк дії договору до 31 грудня 2023 року /а.с.29/ 11.Додаткової угода № 32 від 31 грудня 2023 року, відповідно до якої ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» продовжили строк дії договору до 31 грудня 2024 року /а.с.30/ 12. Реєстр прав вимоги №175 від 05 травня 2022 року, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги на загальну суму 10 204,33 гривень /а.с.31/ 13. Договір факторингу №23/0224-01 від 23 лютого 2024 року, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити право грошової вимоги зазначені у реєстрах прав вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за плату /а.с.33-35/ 14. Реєстр прав вимоги №1 від 23 лютого 2024 року, відповідно до якого право вимоги заборгованості Відповідача в сумі 10 222,09 гривень перейшло від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Таліон плюс» /а.с.36-39/ 15. Договір факторингу №0409/24 від 04 вересня 2024 року, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» зобов`язується відступити право грошової вимоги на користь Позивача за плату /а.с.40-42/ 16. Реєстр боржників до Договору факторингу №0409/24 від 04 вересня 2024 року, відповідно до якого Позивач отримав право вимоги до Відповідача в сумі заборгованості 10 222,09 гривень від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» /а.с.43-44/ 17.Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №№0409/24 від 04 вересня 2024 року /а.с.45/ 18.Розрахунок заборгованості первісного позичальника, відповідно до якого нараховано суму заборгованості за період із 01.12.2021 по 05.05.2022 . відповідачем за тілом кредиту сплачено 14 614,40 грн 01.01.2022 та 0,33 грн 30.01.2022, 7 385,27 грн 05.05.2022 року, також сплачено відсотки: 66 грн 31.12.2021, 435,60 грн 01.01.2022, 4 240,67 грн 30.01.2022 року, 2 819,06 грн 05.05.2022 року. Відповідачем за тілом кредиту сплачено: 22 000 грн, 7561,33 грн за користування відсотками /а.с.47/ 19. Розрахунок заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за період із 05.05.2022 по 23.02.2024, відповідно до якого Відповідачу нараховано за тіло кредиту 7385,27 грн та відсотки 2836,82 грн. 20. Виписка з особового рахунка за кредитним договором №858514348, складена Позивачем за період із 04.09.2024 по 17.09.2024, відповідно до якої заборгованість становить 10222,09 грн (за тіло кредиту 7385,27 грн та відсотки 2836,82 грн) /а.с.49/ норми права, які застосував суд Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ч.ч.1, 3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, які, відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). При укладанні кредитного договору сторони погодили, що відповідно до цього договору до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять фіксована процентна ставка за користування кредитом, комісія за надання кредиту та щомісячна плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів (додаток до договору). При цьому у кредитному договорі та додатку до нього (графік платежів) всі складові загальної суми щомісячного платежу визначені у твердій сумі, та підписано графік платежів. Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Фактичні обставини, встановлені судом та висновки суду Щодо відступлення права вимоги Встановлено, відповідно до п.п.1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Розділом 2 вищезазначеного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги: згідно п.4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Надана копія договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», до фактора, ТОВ «Таліон Плюс». Копія договору факторингу №23/0224-01 від 23 лютого 2024 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Аналогічним чином право вимоги за кредитним договором відступлено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ТОВ «Юніт Капітал» на підставі договору факторингу №0409/24 від 04 вересня 2024 року. Суд дійшов висновку, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Щодо кредитного договору Із договору №858514348 від 01 грудня 2021 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідачем, вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця та Відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором MNV483BD, відправленим 01.12.2021 року о 18:50:31, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений. Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Оскільки, у матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано Відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відступлення у встановленому законом порядку права вимоги за кредитним договором на користь позивача, суд приходить до висновку про наявність у нового кредитора (позивача) права вимоги за кредитним договором №858514348 від 01 грудня 2021 року. Суд констатує, що відповідні договори факторингу, внаслідок укладення яких Позивач набув права вимоги до Відповідача у справі, є чинними та перед судом заінтересованими особами питання про визнання їх недійсними не порушувалося, відтак, доведення факту сплати їх сторонами погоджених платежів не впливає на наявність прав вимоги у позивача, обумовлених такими договорами. Щодо обґрунтованості заявленої позивачем суми заборгованості Згідно п.1.1. - кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язається повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "СМАРТ" ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА". Пунктом 1.3. - кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 22000,00 грн одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 31.12.2021; Згідно п.1.7. - кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - Дисконтний період), а саме до 31.12.2021, а нунктом 1.9.2. - за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті. Відповідно до п.2.2.1.1 позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту та нарахованих процентів один раз на два тижні згідно графіку платежів. Також позичальник має право достроково повернути основну суму кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час. Згідно з випискою з особового рахунка за кредитним договором №858514348, складена Позивачем за період із 04.09.2024 по 17.09.2024, відповідно до якої заборгованість становить 10222,09 грн (за тіло кредиту 7385,27 грн та відсотки 2836,82 грн). Суд погоджується із вказаним розрахунком, оскільки нарахування відсотків у ньому здійснено відповідно до умов кредитного договору. Жодних контррозрахунків стороною відповідача суду не надавалось. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і стягнення із Відповідача на користь Позивача заборгованості за кредитним договором №858514348 від 01.12.2021у розмірі 10222,09 грн.: із яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 7385,27 грн, прострочена заборгованість за процентами 2836,82 грн. Щодо витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1,2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. У позовній заяві представник позивача - адвокат Тараненко А.І. просив стягнути із Відповідача на користь Позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничої допомоги було надано: копію договору про надання правничої допомоги №09/09/24-02 від 09.09.2024 року, копію протоколу погодження вартості послуг до вказаного договору, додаткову угоду №5 до договору, та копію акту прийому передачі наданих послуг від 09.09.2024 року, згідно яких витрати понесені позивачем на правничу допомогу складають 6000 грн. Із копії акту прийому передачі наданих послуг від 09.09.2024 року вбачається перелік наданих правових та юридичних послуг: 1) складання позовної заяви у даній справі (2 год.) - вартість послуг 5000 грн.; 2) вивчення матеріалів справи (1 год.) - вартість послуг 500 грн.; 3) надання усної консультації стосовно складання позовної заяви (1 год.) - вартість послуг 500 грн. Всього 6000 грн. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною, навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. З огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., що на переконання Суду відповідатиме критеріям розумності, справедливості та співмірності. Також з Відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved