Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 26.02.2019 № Z02.00503.004956487 в загальному розмірі 220084,39 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.02.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір від 26.02.2019 № Z02.00503.004956487, на підставі якого відповідачу надано кредит в розмірі 100000,00 грн. На підставі договору факторингу від 17.11.2023, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «Ідея банк», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за первинним договором, в розмірі заборгованості боржника перед АТ «Ідея Банк», визначеною в реєстрі боржників. В тому числі за даним договором факторингу позивачу було відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за договором від 26.02.2019 № Z02.00503.004956487. Відповідно до Реєстру боржників № 2, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 220084,39 грн., в тому числі 98543,23 грн. заборгованості основним боргом, 6541,16 грн. грн. заборгованості за відсотками; 115000,00 грн. заборгованість за комісією. Позивач зазначає, що [PERSON] не виконала свого обов`язку щодо повернення суми кредиту, має прострочену заборгованість за кредитним договором від 26.02.2019 № Z02.00503.004956487 в загальному розмірі 220084,39 грн., яку просить стягнути з відповідача. Ухвалою від 12.01.2026 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 03.02.2026 закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд справи. 29.01.2026 представник позивача подала до суду відзив у якому позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що банк не мав права встановлювати щомісячну комісію за обслуговування кредиту, за дії, які банк вчиняє на власну користь, а тому підстави для стягнення комісійної винагороди відсутні, оскільки в цій частині вважає договір нікчемним з огляду на положення Закону України «Про споживче кредитування». Зазначає, що відповідачем на виконання договору сплачувалась заборгованість, а саме 02.04.2019 погашено 4410,00 грн., з яких 691,53 грн. банк зарахував на повернення кредиту, 113,55 грн. на обслуговування кредиту; 190,82 грн. на сплату відсотків; 3406,45 грн. на обслуговування кредиту; 7,65 грн. на повернення кредиту. Також, 20.05.2019 відповідачем сплачено 4410,00 грн., з яких 742,27 грн. банк зарахував на погашення строкового основного боргу, 162,41 грн. на погашення строкових відсотків; 116,33 грн. на обслуговування; 15,32 грн. на погашення строкового основного боргу та 3373,67 грн. на погашення плати за обслуговування кредиту. 21.06.2019 банком стягнуто 100,42 грн. на прострочену кредитну заборгованість. Погашаючи заборгованість за кредитним договором № Z02.00503.004956487 відповідач сплатила 8920,00 грн., з яких 7010,00 грн. неправомірно стягнуті як плата за обслуговування кредиту. Таким чином, на думку представника відповідача, сплачена сума комісії повинна бути врахована в суми погашеної заборгованості за договором, а заборгованість, яка може бути стягнута з [PERSON] в такому разі, становить 98074,39 грн. 30.01.2026 представник позивача подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що укладаючи договір, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору, на погоджених умовах шляхом особистого підписання договору. Підписавши кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, графік щомісячних платежів за кредитним договором, відповідач погодився із порядком та розмірами нарахування комісії за кредитним договором № Z02.00503.004956487. Представник позивача у судове засідання не з`явився, справу просив розглядати без його участі. Відповідач та її представник у судове засідання також не з`явились, остання просила справу розглядати без їх участі. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 26.02.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z02.00503.004956487. Відповідно до п. 1.1 договору, банк надав відповідачу кредит у розмірі 100000,00 грн. для власних потреб включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит та повернути разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно в умовами договору. Строк кредитування 60 місяців. Згідно з п. 1.3 договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 1,99 % річних від залишкової суми кредиту. Згідно з п. 1.4 за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника з використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором (а.с. 5-6). Разом з кредитним договором, 26.02.2019 відповідач уклала договір добровільного страхування життя з ПАТ «УНІКА життя». Розмір страхового внеску за цим договором становить 14163,09 грн. (а.с. 9-11). На виконання умов договору АТ «Ідея Банк» надало відповідачу кредит у розмірі 85836,91 грн., що підтверджується ордером-розпорядженням про видачу кредиту № 1 від 26.02.2019 (а.с. 13). Станом на 17.11.2023 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № Z02.00503.004956487 становить 220084,39 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 98543,23 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 6541,16 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 115000,00 грн. (а.с. 14). 17.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17112023. Відповідно умов такого договору, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги за договорами в розмірі заборгованості боржників, визначеній у Реєстрі боржників (а.с. 16-18). Відповідно до витягу із Реєстру боржників № 2 до договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] на суму 220084,39., з яких: 98543,23 грн. заборгованість за основним боргом; 6541,16 грн. заборгованість по відсоткам; 115000,00 грн. заборгованості по комісіям (а.с. 19). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За умовами договору відповідач зобов`язаний виконувати свої зобов`язання, повернути кредит у строки та в розмірі, встановленому договором, сплатити проценти за користування кредитними грошима. Щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне. Як передбачено п. 1.4 договору від 26.02.2019 № Z02.00503.004956487 позичальник щомісячно сплачує плату за обслуговування кредиту, яка включає в себе надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника з використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку. Плата вноситься в терміни та розмірах, визначених у графіку щомісячних платежів. Пункт 6 договору встановлює графік щомісячних платежів. Зокрема, таблиця обчислення загальної вартості кредиту визначає плату за обслуговування кредиту (стовпчик 7.4). Аналогічні відомості містить додаток до паспорта споживчого кредиту (а.с. 8). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 вказала на те, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (пункти 31.29, 31.33 постанови). При цьому, у постанові від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України); якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтepecy позивача; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (пункти 71-73). У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення. У даному випадку умова договору від 26.02.2019 № Z02.00503.004956487 щодо оплати послуг банку, є платою за послуги, які відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» повинні надаватися безоплатно. При цьому позивачем не зазначено, які саме послуги з обслуговування кредиту щомісяця надавалися банком позичальнику та чи дійсно вони фактично були надані. Таким чином суд вважає умову договору від 26.02.2019 № Z02.00503.004956487 щодо оплати за обслуговування кредиту нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, що позбавляє сторону необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту, що також відображено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19. Враховуючи викладені вище положення та позицію Верховного Суду, суд вважає за необхідне застосувати наслідки нікчемності спірного договору від 26.02.2019 № Z02.00503.004956487 в частині оплати за обслуговування кредиту, зарахувавши суму сплачених [PERSON] платежів в рахунок погашення заборгованості за договором. Згідно з випискою по рахунку [PERSON] , останньою 02.04.2019 та 02.05.2019 було сплачено в загальному розмірі 8820,00 грн., в тому числі такі платежі зараховано в рахунок оплати за обслуговування кредиту (113,55 грн., 3406,45 грн., 116,33 грн. та 3373,67 грн., всього 7010,00 грн.) (а.с. 15). Суд погоджується із розрахунком, наданим представником відповідача, та доходить висновку, що заборгованість за указаним договором, після зарахування суми оплати за обслуговування кредиту в рахунок сплати заборгованості за кредитом, складає 98074,39 грн. (220084,39 115000,00) 7010,00). Таким чином з відповідача слід стягнути 98074,39 грн., у зв`язку із чим позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру позовних вимог в сумі 1471,11 грн.

Outcome: partial