Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

02.01.2026 року до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що 26 березня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № Z62.20716.003804214, за умовами якого [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 23576 гривень терміном на 36 місяців, які зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ними. 17 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 17112023, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № Z62.20716.003804214 від 26 березня 2018 року, розмір заборгованості позичальника за яким становить 45856,01 грн. Вказує, що внаслідок отримання права вимоги за зазначеними вище правочинами, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування будь-яких штрафних санкцій. У свою чергу, [PERSON] не здійснювала погашення спірних заборгованостей, у тому числі й на рахунок попереднього стягувача. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № Z62.20716.003804214 від 26 березня 2018 року в загальному розмірі 45856,01 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Володимирського міського суду Волинської області від 27 січня 2026 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та жодних заперечень щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надсилав, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти чого у поданій заяві не заперечив представник позивача. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно наданих копій: свідоцтва про реєстрацію юридичної особи, свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, розпорядження № 691, банківської ліцензії, ТОВ «ФК «ЄАПБ» є юридичною особою, фінансовою установою, яка має право на надання банківських послуг. Відповідно до кредитного договору № Z62.20716.003804214 від 26 березня 2018 року АТ «Ідея Банк» надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 23576 гривень терміном на 36 місяців, які та зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ними. Як вбачається з договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023 року, Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023 року, АТ «Ідея Банк» передало позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників, в тому числі й до боржника [PERSON] за кредитним договором № Z62.20716.003804214 від 26 березня 2018 року в сумі 45856,01 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № Z62.20716.003804214 від 26 березня 2018 року, відповідач має заборгованість перед кредитором в розмірі 45856,01 грн., з яких: 18773,81 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8819,69грн. - сума заборгованості за відсотками; 18262,51 грн. сума заборгованості за комісіями. Всупереч умовам кредитного договору № Z62.20716.003804214 від 26 березня 2018 року, відповідач не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Оцінивши та дослідивши всі надані позивачем докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 525-526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в термін передбачений договором, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Первісні стягувачі, відповідно до ст. 1054 ЦК України свої зобов`язання за договорами виконали, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач своєчасно не повернув грошові кошти на погашення заборгованості за кредитами, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договорів. Відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання, настають наслідки, встановлені Договором або Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно положень пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 цього Кодексу визначає, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що у відповідача [PERSON] наявні невиконані зобов`язання за вказаним договором. Зважаючи на те, що позивач внаслідок відступлення права вимоги, отримав право вимоги до відповідача, і з урахуванням того, що відповідачем заборгованість за договорами у добровільному порядку не сплачена, то вона підлягає стягненню у судовому порядку, а отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ч.2 ЦПК України.

Outcome: approved