Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

18 грудня 2025 [PERSON] , в особі представника - адвоката Огійченко Євгенії Валеріївни звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. В обґрунтування заяви зазначено, що 11.03.2010 [PERSON] познайомилася з [PERSON] , коли останній працевлаштувався до ТОВ «Запоріжжяобленерго», де також працювала заявниця. З 01.10.2010 до 04.10.2011 [PERSON] перебував на строковій військовій службі у складі Збройних сил України. Після повернення зі служби 06.12.2011 між [PERSON] та [PERSON] поступово виникли близькі стосунки, а з 27.10.2012 вони почали спільне проживання в орендованому житлі. У липні 2017 року вони разом переїхали до квартири за адресою: [ADDRESS] , яку придбала мати [PERSON] - [PERSON] саме для їх родини. За усною згодою [PERSON] та [PERSON] вселилися та проживали там, а заявниця проживає і до теперішнього часу. [PERSON] та [PERSON] були родиною, хоча і не мали реєстрації шлюбу. 19.12.2018 вони разом уклали декларацію про вибір лікаря який надає первинну медичну допомогу: обрали одного лікаря - [PERSON] , а також зазначили один одного довіреними особами. У 2018 році [PERSON] отримав травму голови, після чого мав проблеми із зором. Йому було встановлено діагноз - часткова атрофія зорового нерва обох очей, простий гиперметропичний аст. ОИ. Фактично [PERSON] не бачив далі 1-2 метрів, що впливало на можливість знайти роботу, тому в родині працювала лише [PERSON] , а також у побуті надавала допомогу чоловіку. З 19.08.2025 [PERSON] перебував на військовій службі. Після мобілізації у 2025 році заявниця з [PERSON] звернулись до ДРАЦС з наміром одружитися за добу. [PERSON] отримала довідку про стан здоров`я, однак через різницю у віці у швидкому шлюбі було відмовлено, а подати заяву та одружитися через місяць вони не встигли через загибель [PERSON] . 21.11.2025 [PERSON] сповіщено про те, що [PERSON] загинув отримавши поранення несумісне з життям [INFO] в районі н.п. Новопідгороднє Синельниківського району Дніпропетровської області. З 27.10.2012 до [INFO] (дня загибелі) [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] як чоловік та дружина, вели спільне господарство, побут, разом проводили відпочинок, займалися благоустроєм житла, мали спільний бюджет. Встановлення юридичного факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявниці необхідно для звернення до уповноваженого органу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України. Просить встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] , починаючи з 27 жовтня 2012 року до дня його смерті - [INFO] . В судовому засіданні заявниця, представник заявниці заяву підтримали та просили її задовольнити, надали пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві про встановлення факту. Заінтересована особа [PERSON] надала пояснення щодо спільного проживання її сина і заявниці однією сім`єю без реєстрації шлюбу, підтвердила факти, викладені у заяві та просила її задовольнити, в тому числі з урахуванням мети встановлення даного факту. Заінтересована особа [PERSON] також надав пояснення щодо спільного проживання його сина і заявниці однією сім`єю без реєстрації шлюбу, підтвердив викладені у заяві факти, просив її задовольнити, оскільки вважає що заявниця має право на відповідні виплати нарівні з ними. Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник заінтересованої особи - [INFO] в судове засідання не з`явився. До суду надав пояснення по справі, в яких зазначив, що компетенція обласного [INFO], визначена Порядком і умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, що затверджений наказом Міністерством оборони України від 25.01.2023№ 45, що зареєстрований в Міністерстві юстиціїУкраїни 30 січня 2023 р. за № 176/39232. Пункт 3.2. Порядку визначає, що обласний [INFO]:є органом, уповноваженим подавати висновок щодо можливості призначення ОГД (додаток 4). У разі отримання інформації, яка не відповідає раніше наданому висновку, не пізніше 3 робочих днів подається новий висновок з урахуванням встановлених обставин;проводить перевірку отриманих з Департаменту соціального забезпечення результатів попереднього опрацювання документів для призначення ОГД, та не пізніше 3 робочих днів після їх реєстрації письмово повідомляє про результати проведеної роботи;у встановленому порядку представляє інтереси Міністерства оборони України у судових справах, пов`язаних з визначенням кола осіб, яким виплачується ОГД, звертається до суду щодо залучення до справ інших членів сім`ї загиблого, інтересів яких вони стосуються;веде облік осіб загиблих (померлих) військовослужбовців (осіб, звільнених з військової служби), та осіб, які звернулися (можуть звернутися) за отриманням ОГД. Таким чином, [INFO] вважає, що у ході судового розгляду має бути встановлене коло осіб, які у разі позитивного рішення суду набудуть відповідні права та будуть звертатись до нього за їх реалізацією. Йдеться про осіб, які зазначені у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Просить врахувати дані пояснення при вирішенні справи та прийняти законне та обґрунтоване рішення.Провести судові засідання без участі представника [INFO] на підставі наявних матеріалів. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, доходить наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11.03.2010 року працювали разом в ТОВ «Запоріжжяобленерго» де і познайомилися. З 27.10.2021 заявниця почала проживати з [PERSON] як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу. Згідно з довідкою військової частини [NUMBER] Національної гвардії України [PERSON] з 19.08.2025 проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України. Згідно із сповіщенням сім`ї № СЗ/15138 від 21.11.2025 [PERSON] було повідомлено про те, що її син [PERSON] , [INFO] , призваний на військову службу за призовом під час мобілізації [INFO] , загинув, отримавши поранення несумісне з життям, [INFO] в районі н.п. Новопідгороднє Синельниківського району Дніпропетровської області. Смерть настала в період проходження військової служби, пов`язана з виконанням службових обов`язків із захистом Батьківщини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Факт спільного проживання заявниці з [PERSON] як чоловіка та дружини підтверджується доказами наданими заявницею, зокрема: деклараціями № 0001-5М72-5300 та № 0001-95АН-5300 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 19.12.2018 уклали декларації з лікарем [PERSON] та заначили один одного довіреними особами. В довідці № 493 від 07.10.2025, виданої КНП «Правобережний центр первинної медико-санітарної допомоги» зазначено, що [PERSON] знаходиться під наглядом в КНП «Правобережний ЦПМСД» ЗМР, проживає за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована - [ADDRESS] . Заявниця надала суду договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] від 14.07.2017, свідоцтво про народження [PERSON] , виписний епікриз з історії хвороби [PERSON] № 7910 за грудень 2019 року, консультаційний висновок спеціаліста про стан здоров`я [PERSON] від 30.08.2024, що підтверджує наявності у неї доступу до особистих документів чоловіка. З виписки по банківському рахунку вбачається, що [PERSON] систематично пересилала кошти на банківську картку [PERSON] та поповнювала його мобільний телефон. Про сімейні стосунки між [PERSON] та загиблим [PERSON] свідчить переписка в мобільному застосунку, з якої вбачається взаємна турбота та повага один до одного, намір офіційно зареєструвати шлюб. Після мобілізації у 2025 році заявниця з [PERSON] звернулись до ДРАЦС з наміром одружитися за допомогою сервісу «Шлюб за добу», для цього [PERSON] 07.10.2025 отримала відповідну медичну довідку про стан здоров`я, однак через різницю у віці у швидкому шлюбі їм було відмовлено. Зареєструвати шлюб у загальному порядку вони не змогли, оскільки [INFO] [PERSON] загинув, виконуючи службові обов`язки, пов`язані із захистом Батьківщини. Також судом встановлено, що [PERSON] не був одружений, малолітніх, неповнолітніх чи повнолітніх дітей не мав, що підтверджується інформацією Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 14.02.2026. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] його батьками є [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] підтвердила те, що [PERSON] проживала однією сім`єю з її сином [PERSON] з 2012 року та вела з ним спільне господарство, вони піклувалися один про одного та надавали взаємну допомогу. Спочатку вони мешкали в орендованій квартирі, а з липня 2017 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Дану квартиру [PERSON] придбала саме для сина та заявниці. Після смерті [PERSON] заявниця продовжує проживати в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Їй відомо, що заявниця з її сином планували найближчим часом зареєструвати офіційний шлюб, але не встигли, оскільки [PERSON] загинув. В судовому засіданні [PERSON] також підтвердив, що [PERSON] проживала однією сім`єю з її сином [PERSON] з 2012 року. Спочатку вони мешкали в орендованій квартирі, а з липня 2017 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яку придбала [PERSON] саме для їх проживання. [PERSON] продовжує проживати в квартирі за адресою: [ADDRESS] по теперішній час. Йому відомо, що заявниця з її сином планували найближчим часом зареєструвати офіційний шлюб, але не встигли, оскільки [PERSON] загинув. За час спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] був спільний бюджет, вони піклувалися один про одного, вели спільне господарство. Вищевказані наявні в матеріалах справи докази, які досліджені в судовому засіданні та описані судом вище, в їх сукупності та взаємозв`язку дають суду можливість дійти висновку, що заявниця [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як жінка та чоловік з 2012 року без реєстрації шлюбу. Також судом встановлено, що упродовж періоду спільного проживання ні [PERSON] , ні [PERSON] не перебували в інших зареєстрованих шлюбах. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно зі частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий. У той же час перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Зокрема, згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. З огляду на встановлені судом обставини, між заявницею та заінтересованими особами, та/або Міністерством оборони України відсутній спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 560/17953/21 у постанові від 18.01.2024. Також, Велика Палата Верховного Суду у справі № 560/17953/21 у постанові від 18.01.2024 відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц (провадження №14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі 3290/289/22-ц (провадження №61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення чоловіком та жінкою спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Частиною 5 ст. 17 Конституції України визначено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Згідно з положеннями ст. 41 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У статті 1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби. Згідно з ст. 16-1 цього Закону, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. Відповідно до п.4 ст. 16-1 Закону, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Водночас згідно з частинами 1-4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: 1) факт проживання із загиблим; 2) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків. Таким чином, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідний заявниці для підтвердження її соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки її загиблий чоловік був військовослужбовцем. Заявниця не має іншої можливості встановити та довести факт, що має для неї юридичне значення, адже чоловік, з яким вона проживала однією сім`єю без шлюбу, загинув, і довести такий факт у позасудовому порядку неможливо. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно із частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, провадження № 14-130цс19, звернуто увагу на те, що відповідно до вимог статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Подібні правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20). Заявницею доведено належними та допустимими доказами факт проживання її з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу та наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою, оскільки факт спільного проживання вказаних осіб знайшов своє підтвердження та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved