Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

04 вересня 2025 року позивач ТОВ УКРДЕБТ ПЛЮС звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 205 672 грн. 68 коп. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з розглядом справи в суді: судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.12.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] як Позичальником було укладено Договір ( надання споживчого кредиту №11269628000, згідно умов якого, банк надав позичальнику кредит в розмірі 29900 доларів США під 12,4 річних, строком до 15 грудня 2026 року. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, позичальник зобов`язаний погасити кредит, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом. В забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №11269628000/2, згідно з умовами якого останній зобов`язався у разі невиконання кредитного договору позичальником, виконати відповідне зобов`язання. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши Позичальнику кредит на зазначених вище умовах грошові кошти. Позичальник та Поручитель не виконали свої обов`язки за вказаним Кредитним договором та Договором поруки, у зв`язку з чим ПАТ «УкрСиббанк» звернулося Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до Боржника та Поручителя про солідарне стягнення заборгованості Кредитним договором. Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.12.2010 року по справі №2-2862-2010, вирішено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 311 466,19 грн. та судові витрати у розмірі 1 820,00 грн. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено купівлю-продажу прав вимог за кредитами. За вказаним договором ПАТ «Дельта Банк» набув статус нового кредитора, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №11269628000 від 14.12.2.007 року з усіма забезпечувальними договорами. Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 вересня 2016 року замінено сторону стягувана у виконавчочу провадженні по виконанню виконавчого листа про стягнення з [PERSON] , [PERSON] солідарно заборгованості за кредитним договором від 14.12.2007 року в сумі 311466 (триста одинадцять тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 19 коп., а також судовий збір 1820 грн. зазначивши стягувачем Публічне акціонерне товариства «Дельта Банк». 13 травня 2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» був укладений Договір № 2245/K відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим №682. За цим Договором в порядку та на умовах, визначених ним, ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатків до цього договору. В наданому суду письмовому клопотанні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, просить розглянути справу без участі представника, також представник позивача зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зв`язку з тим, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про місце, час та дату розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про поважні причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 280 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за їх відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14.12.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] як Позичальником було укладено Договір №11269628000, згідно умов якого, банк надав позичальнику кредит в розмірі 29900 доларів США під 12,4 річних, строком до 15 грудня 2026 року (арк.с.20-24). В забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №11269628000/2, згідно з умовами якого останній зобов`язався у разі невиконання кредитного договору позичальником, виконати відповідне зобов`язання. Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.12.2010 року по справі №2-2862-2010, вирішено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 311 466,19 грн. та судові витрати у розмірі 1 820,00 грн. (арк.с.26). 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено купівлю-продажу прав вимог за кредитами. За вказаним договором ПАТ «Дельта Банк» набув статус нового кредитора, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №11269628000 від 14.12.2.007 року з усіма забезпечувальними договорами. Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 вересня 2016 року замінено сторону стягувана у виконавчочу провадженні по виконанню виконавчого листа про стягнення з [PERSON] , [PERSON] солідарно заборгованості за кредитним договором від 14.12.2007 року в сумі 311466 грн. 19 коп., а також судовий збір 1820 грн. зазначивши стягувачем Публічне акціонерне товариства «Дельта Банк». 13 травня 2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» був укладений Договір № 2245/K відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатків до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов' язання є його невиконання і виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних простроченої суми, якщо інший розмір процентів це встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховану на суму боргу інфляційні в та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення Грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ та набрав чинності 17 березня 2022 у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було не кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеною ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця неустойки (штраф, пеня) за таке прострочення. Аналіз положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України свідчить про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення», ЦК України. Схожі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22 та від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Також цим Законом Розділ «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Воєнний стан триває в Україні і на даний час. Відтак, суми, передбачені статтею 625 ЦК України нараховано позивачем за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року в межах строків позовної давності. У Постанові Великої палати Верховного Суду від 27.11.2019 року №340/385/17 зазначено про правомірність нарахування на суму основної заборгованості індексу інфляції, оскільки позивач скористався своїм правом обирати валюту зобов`язання та пред`являти позовну вимогу щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом НБУ. Відтак, з цієї дати валютою заборгованості стала національна валюта України гривня, тому нарахування індексу інфляції на таку заборгованість є правомірним. З дати ухвалення заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.12.2010 року по справі №2-2862-2010 про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за Кредитним договором у розмірі 311 466,19 грн., валютою заборгованості стала національна валюта України гривня, тому нарахування індексу інфляції на таку заборгованість є правомірним. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю УКРДЕБТ ПЛЮС до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд

Outcome: approved