Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулось до Макарівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2049054 від 25.01.2025 у розмірі 41 571,00 грн. Крім того просив суд стягнути з відповідача понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.01.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір №2049054, за умовами якого сума кредиту (загальний розмір) становить 9 300,00 грн, строк кредиту 360 днів. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах та в розмірі, передбачених договором. Сторони договору також узгодили, що грошові кошти кредиту надаються кредитодавцем у безготівковій формі на рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника. Вказує, що станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 21.07.2025 було укладено договір №21-07/25, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2049054. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №2049054. Зауважує, що станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №2049054 від 25.01.2025, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 41 571,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 9 300,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 16 461,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно з кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 11 160,00 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами 4 650,00 грн. Ухвалою судді від 22.12.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23.02.2026 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки відсутні підстави для стягнення з нього штрафних санкцій у розмірі 4 650,00 грн на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також вважає що відсотки за користуванням кредиту несправедливими. Так як складають реальну річну процентну ставку за користування кр. Складає 27 621,00 грн., що аж в 3 рази більше за саме тіло кредиту. Просив зменшити розмір нарахованих первісним та новим кредитором відсотків за кредитом. Заперечував щодо заявлених розміру витрат на правничу допомогу, зазначаючи що витрати повинні бути реально підтвердженими та співмірними. 18.02.2026 року представник позивача надіслала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що кредитні кошти надані відповідачу шляхом акцепту публічної оферти в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора. Строк кредитування 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,0% в день та застосовується у межах строку кредиту. Щодо нарахувпання неустойки, позивач зазначає що Законом №3498-ІХ внесені зміни, зокрема до Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено, що за договорами, укладними з 24 січня 2024 року, кредитодавці мають право здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, з 24.01.2024 року відновили нарахування неустойки (штрафу) за невиконання зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за договорами. Щодо реальної процентної ставки. Товариство на виконання вимог Закону України «Про споживче Кредитування» та постанови НБУ №16 від 11.02.2021 «Про затвердження Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартсості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договоро про споживчий кредит», зазначилоорієнтовану річну процентну сатвкуу договорі. Щодо витрат на правничу допомогу. Розмір гонорару визначався за погодженням сторін. Факт надання правничої допомоги, її обсяг та вартісь підтверджується витягом з Акту №23 про надання юридичної допомоги, який містить детальний опис виконаних робіт. Сторони в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не відомі. Клопотання від сторін про перенесення судового засідання в матеріалах справи відсутні. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 25.01.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShor» № 2049054, підписаний електронним шляхом, відповідно до умов якого товариство надає клієнту кредит на умовах строковості, платності і поворотності, шляхом перерахування коштів на рахунок клієнта № [NUMBER] . Зокрема: сума кредиту 9 300,00 грн., строк кредитування -360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, стандартна процентна ставка за весь строк кредитування 1,0 %, яка застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.3 цього Договору. (а.с. 33-39). Відповідно до п.п. 6.4., 6.4.1, 6.4.2 Договору у випадку не виконання або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або неналежного виконання Споживачем зобовязань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобовязаний сплатити Товариству штраф у розмірі 1 395,00 гривень на 4-й (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 279,00 гривні починаючи з 5-го (п`ятого) дня за кожен день невиконання та /або неналежного виконання. Договір про надання фінансового кредиту № 2049054 від 25.01.2025 р. підписаний шляхом накладання електронного підпису, одноразовим ідентифікатором С947 (а.с. 39). Додатком №1 до договору погоджено графік платежів: період з 25.01.2025 по 20.01.2026 р., сума кредиту за договором: 9 300,00 грн., проценти за користування кредитом 33 480,00 грн. (по 2 790,00 за місяць) (а.с. 51). Судом досліджено паспорт споживчого кредиту, згідно з яким сума кредиту становить 9 300,00 грн., строк кредитування - 360 днів, мета отримання кредиту - споживчий кредит, тип процентної ставки - фіксована (1,0% в день), загальні витрати по кредиту 33 480,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за ввесь строк користування кредитом 42 780,00 грн., реальна річна процентна ставка 2 333,95 %. (а.с. 62-63). Відповідач 25.01.2025 отримала кредитні кошти, через платіжну систему PayTech у розмірі 9 300,00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Селфі Кредит» від 05.09.2025 р. (а.с. 10). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] основна сума боргу становить 9 300,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 16 461,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 11 160,00 грн. Отже, матеріалами справи в повній мірі підтверджено, а відповідачем не спростовано, що свої зобов`язання з надання кредитних коштів ТОВ «Селфі Кредит» виконало. При цьому відповідач суму позики у встановлений договором строк не повернув. За змістом ч. 1 ст. 1077 ЦПК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до приписів ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 21.07.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 21-07/25, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2049054. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 30 411,00 грн., з яких: 9 300,00 грн. заборгованість за основним боргом; 16 461,00 грн. заборгованість по відсоткам; 4 650,00 - сума штрафних санкцій. Договір факторингу містить всі необхідні істотні умови, які свідчать про чинність даного договору та про належне відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами. Договір факторингу є дійсним та в судовому порядку не оскаржувався. Отже, факт переходу до ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги первісного кредитора до [PERSON] за Кредитним договором є доведеним. Згідно Розрахунку заборгованості ТОВ «Факторинг Партнерс» за договором № 2049054 про надання споживчого кредиту від 25.01.2025 року за 178 календарних днів (25.01.2025 по 21.07.2025) в межах строку кредитування нарахувало відповідачу заборгованість по відсоткам у розмірі 16 461,00 грн. Суд погоджується із обґрунтованістю вимог позову щодо стягнення суми основної заборгованості у розмірі 9 300,00 грн., оскільки матеріалами справи доведено вказані обставини і відсутні докази існування заборгованості по тілу кредиту у іншому розмірі. Що стосується суми нарахованих відсотків, то слід зазначити наступне. Згідно із п. 2.2 Договору строк кредиту 360 днів: з 25.01.2025 року або з 26.01.2025 року. Відповідно до п.1.5.1 Стандартна процентна ставка становить 1 % в день. Відповідно до п.п. 1.9., 1.9.1. Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору за стандартною ставкою за весьь строк кредиту складає 2333,95% річних. Станом на день відступлення права вимоги відповідач мав заборгованість за процентами 16 461,00 грн. Крім того, позивачем у справі за 178 календарних днів 25.01.2025 по 21.07.2025) в межах строку кредитування нараховано відповідачу заборгованість по процентам у розмірі 11 160,00 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості по процентам складає 27 621,00 грн. Нарахування процентів за користування кредитними коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частина друга статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів). Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. Нараховані та пред`явлені до стягнення проценти з користування кредитом 27 621,00 грн., майже в 3 рази перевищують розмір заборгованості за основною сумою кредиту 9 300,00 грн. Враховуючи вищезазначее, суд вважає, що умова договору щодо нарахування процентів в такому розмірі є непропорційно високою, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику, суперечить нормам ЗУ «Про захист прав споживачів», що підтверджується правовими висновками Верховного Суду, які викладені в постановах №132/1006/19 від 07.10.2020, 910/719/19 від 19.05.2020 та №363/1834/17 від 13.07.2022 та №910/12876/19 від 01.06.2021. З огляду на вказане, суд задовольняє частково вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» про стягнення з відповідача процентів у відповідності до умов Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а саме в сумі 9 300,00 грн. Вказана сума буде справедливою та співмірною з огляду на суму основного боргу. Щодо вимог про стягнення штрафних санкцій. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який неодноразово продовжувався. Умовами кредитного договору та договору позики встановлено сплату штрафу, у разі невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом. Враховуючи те, що вищенаведеними нормами ЦК України передбачено звільнення позичальника від сплати неустойки, а тому нарахована позивачем пеня в розмірі 54 650,00 грн., суперечить наведеним положенням пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за кредитним договором №2049054 від 25.01.2025 р. в сумі 4 650,00 грн. є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №2049054 від 25.01.2025 р. підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 18 600,00 грн., з яких: 9 300,00 грн. - основний борг, 9 300,00 грн. - проценти. В решті частині позовних вимог відмовити. Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає. Правнича допомога позивачу надавалася адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на підставі договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року. Вартість послуг згідно з Витягом з Акту №23 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 року, заявкою на надання юридичної допомоги №174 від 03.11.2025 року складає 16 000,00. Матеріали справи містять заяву представника відповідача щодо зменшення стягнення розміру витрат на правничу допомогу. Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Разом з тим, суд враховуючу наявність заяви відповідача щодо зменшення стягнення витрат на правничу допомогу та

Outcome: partial