Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач ТОВ "Українські фінансові операції" звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 4399282 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі договір). На умовах, встановлених договором ТОВ "Лінеура Україна" зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою сторони погодили наступні умови договору. Відповідно до п. 1.2 договору тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 2500 грн. Згідно з п. 1.3 договору строк кредиту з 18.02.2024 по 02.02.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. На пільговий строк 25 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 2,5 % у день, проте позичальником не виконано зазначених в договорі умов і до нього як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5 % у день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 2500 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні платіжні рішення». За даними поденного розрахунку заборгованості за договором № 4399282 від 18.02.2024 у період з 18.02.2024 по 23.09.2024 включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 13687,50 грн. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 23.09.2024 ТОВ "Лінеура Україна" на підставі договору факторингу № 23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ "Українські фінансові операції" набуло право грошової вимоги до відповідача. Отже, до ТОВ "Українські фінансові операції" відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором. Враховуючи вищезазначене, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4399282 від 18.02.2024, загальна сума заборгованості склала 17437,50 грн., з якої: заборгованість по тілу кредиту - 2500 грн., заборгованість за процентами - 13687,50 грн., заборгованість за нарахованими штрафами/неустойками - 1250 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Українські фінансові операції" заборгованість загальною сумою 24375 грн., яка складається з: суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) в розмірі 2500 грн., суми заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором в розмірі 13687,50 грн., суми заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ "Українські фінансові операції" в розмірі 8187,50 грн. та стягнути сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн.; в порядку частин 10, 11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме прмусове виконання цього рішення нарахувати інфляційні втрати і 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Представник позивача "Українські фінансові операції" адвокат Дідух Є.О. в судове засідання не з`явився, через підсистему "Електронний суд" подав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, просить слухати справу в його відсутність, проводити судове засідання без фіксації технічними засобами. Крім того, відповідачем долучено до матеріалів справи наступні документи: копію паспорта громадянина України, копію посвідчення, копію витягу з наказу. Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування за судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно наданої відповідачем [PERSON] копії витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 2 від 02.01.2024, нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що вибули з військової частини [NUMBER] . Виключити зі списків особового складу військової частини солдата військової служби за призовом під час мобілізації [PERSON] , кулеметника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини [NUMBER] , який наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 29.12.2023 № 165-РС звільнений з військової служби у запас за підпунктом "г" п. 2 ч. 4 (за сімейними обставинами). Судом встановлено, що 18.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 4399282 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі договір). На умовах, встановлених договором ТОВ "Лінеура Україна" зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою сторони погодили наступні умови договору. Відповідно до п. 1.2 договору тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 2500 грн. Згідно з п. 1.3 договору строк кредиту з 18.02.2024 по 02.02.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. На пільговий строк 25 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 2,5 % у день, проте позичальником не виконано зазначених в договорі умов і до нього як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5 % у день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 2500 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні платіжні рішення». За даними поденного розрахунку заборгованості за договором № 4399282 від 18.02.2024 у період з 18.02.2024 по 23.09.2024 включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 13687,50 грн. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 23.09.2024 ТОВ "Лінеура Україна" на підставі договору факторингу № 23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ "Українські фінансові операції" набуло право грошової вимоги до відповідача. Отже, до ТОВ "Українські фінансові операції" відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором. Враховуючи вищезазначене, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4399282 від 18.02.2024, загальна сума заборгованості склала 17437,50 грн., з якої: заборгованість по тілу кредиту - 2500 грн., заборгованість за процентами - 13687,50 грн., заборгованість за нарахованими штрафами/неустойками - 1250 грн. Кредитний договір відповідач уклав в електронній формі за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується через Вебсайт або Мобільний застосунок «Credit7». Після входу до Особистого кабінету Клієнт продовжує Реєстрацію в ITC, заповнюючи необхідні поля електронної анкети та надає згоду (доступ) на отримання від третіх осіб персональних (ідентифікаційних) даних (зокрема, але не виключно, від системи BankID, Державного підприємства "ДІЯ", суб`єків первинного фінансового моніторинг в межах інструменту покладання, бюро кредитних історій тощо), додаючи необхідні файли, здійснюючи фотофіксацію себе та себе з документами у випадку необхідності. Із наданої інформації АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260101/7977-БТ від 01.01.2026 встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ), на яку 18.02.2024 відповідачеві було здійснено переказ коштів у сумі 2500 грн. Однак жодних дій для погашення заборгованості відповідач не вчинив. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу вимог статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно частини другою статті 1050 ЦК України встановлено що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положенням статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, позивач надав відповідачці в користування кошти в розмірі та у спосіб передбачений договором, відповідачка в свою чергу умови узгоджені сторонами, щодо виконання цього договору не виконала. Крім того, позивач просить в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Відповідно до ч. 10 та ч. 11 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Таким чином, норма ч. 10 та ч. 11 ст. 265 ЦПК України передбачає, що суд може зазначити в рішенні про нарахування саме відсотків або пені, натомість позивач просить нарахувати інфляційні витрати та 3 % річних, відповідно до статті 625 ЦК України, що в розумінні Цивільного кодексу України є різним. Крім того, суд додатково зазначає, що відповідно до п. 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідачка не оспорила ні суму позову, ні правильність проведеного позивачем розрахунку, ні підстав, з яких позов заявлений, та зважаючи, що станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідачка заборгованість за кредитними договорами у добровільному порядку не сплатила, тому суд приходить до висновку, що з відповідача, як позичальника, підлягає стягненню сума заборгованості в сумі 24375 грн., однак врахувавши п. 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, стягненню інфляційних витрат і 3% річних з відповідача не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження судових витрат позивачем надано: - копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024, укладеного між [PERSON] та ТОВ "Українські фінансові операції"; - заявку на виконання доручення до договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024; - розрахунок на оплату до договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024; - копію акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024; - детальний опис робіт (наданих послуг). Таким чином, витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом справи за цією позовною заявою становлять 10000 грн. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи критерії реальності витрат, а також критерії розумності їхнього розміру та обставини цієї справи, що зазначені вище, складність та категорію справи, відсутність заперечень з боку сторони відповідача щодо розміру витрат, суд вважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають витрати у розмірі 5000 грн., що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі ст.ст. 3, 525, 526, 530, 610, 626, 634, 638, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial