Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

В листопаді 2025 року позивач шляхом використання Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1396-6327 від 17.05.2024 в розмірі 34500,00 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 6900,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 27600,00 грн., а також судові витрати в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову вказано, що 17.05.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] з використанням вебсайту «creditkasa.соm.uа» укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1396-6327. Відповідно до умов цього договору відповідач отримав кредит у розмірі 5500,00 грн зі строком кредитування на 365 днів, базовий період 20 днів, комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту, промо-ставка 1,16% в день, знижена відсоткова ставка 1,45 % в день; стандартна відсоткова ставка 1,45 % в день. Додатковою угодою №1 від 20.05.2024 року до Договору про відкриттякредитної лінії №1396-6327 від 17.05.2024 року сторонидомовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 400,00 грн. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання та надав відповідачу кредит відповідно до умов договору, а відповідач порушив його умови і не повернув кредит та не виконав всі свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. Станом на 13.10.2025 року його заборгованість перед позивачем становить 44094,48 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 6900,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 36369,48 грн., прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 825,00 грн. Посилаючись на програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 34500,00 грн. Згідно з ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2025 року у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує та просить його задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання 17.12.2025 та 23.02.2026 не з`явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за відомим місцем його проживання, проте рекомендовані відправлення повернулись на адресу суду не врученими. [PERSON] не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву і доказів, на підтвердження своїх заперечень. Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи, що представник позивача скористався своїм правом і подав заяву про розгляд справи без його участі, відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в установлений строк відзив на позовне подав, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. В статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч. 1, 2 ст. 6 вказаного Закону, електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 17.05.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1396-6327 (а. с. 87-106). Відповідно до п. 2.2. договору, кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Згідно п. 4.1, 4.8., 4.10, 4.13, 4.16 договору, сума кредиту становила 5500,00 грн, дата надання/видачі кредиту 17.05.2024, строк кредитування 365 календарних днів з моменту видачі кредиту, дата повернення кредиту 16.05.2025, базовий період 20 днів, комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту, промо-ставка 1,16% в день, знижена відсоткова ставка 1,45 % в день;стандартна відсоткова ставка 1,45 % в день, денна процентна ставка 1,491 %, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Кредитний договір укладений в електронному вигляді, який відповідач підписав електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором С6704. За змістом п. 12.1. договору, цей договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Долучені до позову Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) та паспорт споживчого кредиту відповідач також підписав електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором С6704. Додатковою угодою №1 від 20.05.2024 року до Договору про відкриттякредитної лінії №1396-6327 від 17.05.2024 року сторонидомовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1400,00 грн., яку відповідач підписав електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором А1747.(а.с. 56-58) На виконання умов договору про відкриття кредитної лінії № 1193-1772, 22.04.2023 року та Додаткової угоди №1 від 20.05.2024 року до Договору про відкриттякредитної лінії №1396-6327 від 17.05.2024 року відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 6900,00 гривень шляхом перерахунку на банківську картку [NUMBER] за допомогою платіжної системи LigPay, що підтверджується відомостями, наданими АТ КБ «ПриватБанк» та довідкою позивача, які долучені до позову (а. с. 62, 63). З матеріалів справи досліджених судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі, визначеному договором. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування коштами не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 13.10.2025 року борг [PERSON] перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» становить 44094,48 грн, яка утворилась в межах строку кредитування, та складається з наступного: прострочена заборгованість за кредитом 6900,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 36369,48 грн., прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 825,00 грн. (а. с. 41-53). При цьому позивач, застосовуючи до відповідача програму лояльності споживачів фінансових послуг, просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 34500,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 6900,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками 27600,00 грн. Відповідач належних доказів на підтвердження погашення заборгованості по кредитному договору суду не надав. Як вбачається з розрахунку заборгованості, ТОВ "Укр Кредит Фінанс" здійснювало нарахування відсотків за процентною ставкою 1,16% на день протягом 17.05.2024 по 05.06.2024 та нарахування відсотків за процентною ставкою 1,45% на день протягом 06.06.2023 по 19.05.2025. Однак, 22 листопада 2023 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Даним законом, окрім іншого, внесено зміни до Закону України "Про споживче кредитування", а саме статтю 8 доповнено частиною 8 наступного змісту: максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Згідно пункту 17 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про споживче кредитування", тимчасово, протягом 240 днів, з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (набрав чинності 24 грудня 2023 року), установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5% (до 21 квітня 2024 року); протягом наступних 120 днів - 1,5% та з 20 серпня 2024 1%. Наведені положення закону вказують на те, що починаючи з 17.05.2024 року до 19.08.2024 року позивач не перевищував процентну ставку, та правомірно нарахував відсотки в розмірі 9055,83 грн. Однак починаючи з 20.08.2024 року по 16.05.2025 року (термін дії кредиту)максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Таким чином, належним розрахунком відсотків за цей період є: 6900 грн х 1% х 270 днів = 18630,00 грн. Отже, сукупний розмір відсотків, розрахований за граничними ставками закону та терміну дії кредиту, становить 27685,83 грн (9055,83 грн. + 18630,00 грн), що із загальною сумою боргу по тілу кредиту в розмірі6900,00 грн, становить 34585,83 грн. Водночас, звертаючись до суду, позивач, посилаючись на програму лояльності, визначив суму до стягнення у загальному розмірі 34500,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 6900,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками 27600,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог. Враховуючи принцип диспозитивності, а також те, що заявлена позивачем сума 34500,00 грн. є меншою за гранично допустиму суму нарахувань згідно із законом 34585,83 грн, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в обсязі, вказаному в позовній заяві. Проаналізувавши надані позивачем докази в їх сукупності на предмет їх належності, достовірності, достатності та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, надавши оцінку нормам матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню з підстав, наведених вище по тексту рішення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6900,00 грн, процентами за користування кредитом 27600,00 грн, що разом становить 34500,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн, сплачений при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved