Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі по тексту ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 22.04.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 22.04.2025-100000546. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 20000,00 грн, строком 217 днів до 24.11.2025. Продовження кредитного строку не передбачено. Кредит надається з процентною ставкою «Стандарт», яка є фіксованою, незмінною процентною ставкою у розмірі 1 % за 1 один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів. Процентна ставка «Економ», яка є фіксованою, незмінною процентна ставка у розмірі 0,5 % за один день користування кредитом, та яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Комісія за надання кредиту - 1800,00 грн (9 % від суми кредиту), яка нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1800,00 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Згідно з п. 3.1 договору кредиту позивач зобов`язався надати кредит відповідачу у розмірі та на умовах, встановлених договором, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти та комісію. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, тоді як відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 09.01.2025 має заборгованість у розмірі 66400,00 грн, з яких: основний борг 20000,00 грн, заборгованість по процентах 31000,00 грн, комісія (за надання кредиту) 1800,00 грн; додаткова комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3600,00 грн, неустойка 10000,00 грн. З урахуванням викладеного ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав, своєї позиції щодо позову суду не повідомив. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що зазначив у позовній заяві. Відповідач, який про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі 12.01.2026 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.02.2026 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини 22.04.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки від 22.04.2025, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, які підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е472, укладено кредитний договір № 22.04.2025-100000546. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (п. 3.1 Договору). Сума кредиту 20000,00 грн. Строк на який надається кредит 217 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 24.10.2025. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику: 4149-62ХХ-ХХХХ-7848 (п. 4.1 Договору). Продовження кредитного строку не передбачена. Кредит надається з процентною ставкою «Стандарт», яка є фіксованою, незмінною процентною ставкою у розмірі 1 % за 1 один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів. Процентна ставка «Економ», яка є фіксованою, незмінною процентна ставка у розмірі 0,5 % за один день користування кредитом, та яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Комісія за надання кредиту - 1800,00 грн (9 % від суми кредиту), яка нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1800,00 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Неустойка 300,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 20000,00 грн підтверджено повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішне перерахування 22.04.2025 о 10 год 31 хв 29 с на платіжну карту № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 718678677, призначення платежу: видача за договором кредиту № 22.04.2025-100000546. Зазначені реквізити банківської карти співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останнім у договорі (заявці) № 22.04.2025-100000546 від 22.04.2025. Згідно із наданою ТОВ «Споживчий центр» довідкою розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 22.04.2025-100000546 від 22.04.2025, заборгованість [PERSON] складається із: основний борг 20000,00 грн, заборгованість по процентах 31000,00 грн, комісія (за надання кредиту) 1800,00 грн; додаткова комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3600,00 грн, неустойка 10000,00 грн, а всього 66400,00 грн. Застосовані норми права Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ч. 1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цьогоЗакону (ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч.12 ,13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Мотиви та висновки суду Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню частково зважаючи на таке. Суд установив, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 22.04.2025 було укладено кредитний договір № 22.04.2025-100000546 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) Е472, надісланим смс-повідомленням на належний відповідачу номер телефону. Відповідно до умов договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кошти в сумі 20000,00 грн строком на 217 днів, тобто до 24.11.2025, а останній зобов`язався повернути кошти, сплатити відсотки за користування ними, комісію, розмір яких визначений договором, а також неустойку у випадку невиконання/неналежного виконання зобов`язань за договором. 22.04.2025 кредитні кошти були перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Споживчий центр» суд вважає доведеним. Вказані обставини відповідач не спростував. Згідно із наданою ТОВ «Споживчий центр» довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором за договором № 22.04.2025-100000546 від 22.04.2025, заборгованість [PERSON] складається із основний борг 20000,00 грн, заборгованість по процентах 31000,00 грн, комісія (за надання кредиту) 1800,00 грн; додаткова комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3600,00 грн, неустойка 10000,00 грн, а всього 66400,00 грн. Відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти, проценти та комісію, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № 22.04.2025-100000546 від 22.04.2025, яка підлягає стягненню з відповідача в розмірі 56400,00 грн, з яких: заборгованість із основного боргу 20000,00 грн, процентів 31000,00 грн, комісія (за надання кредиту) 1800,00 грн, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3600,00 грн. Розмір вказаної заборгованості за кредитним договором відповідач не спростував, власних контррозрахунків не надав. Водночас позовні вимоги про стягнення неустойки у розмірі 10000,00 грн, суд вважає безпідставними та їх не задовольняє, з наступних підстав. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, законодавцем звільнено позичальників за кредитними договорами від сплати неустойки (штрафу, пені), які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану. Відтак суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, позовні вимоги частково доведеними, а тому з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 56400,00 грн. Розподіл судових витрат Оскільки позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням частково задоволення позовних вимог, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2261,44 грн (2662,40х84,94%/100) пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial