Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» в системі Електронний суд звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що відповідно до кредитного договору №2578623837/253945 від 29.02.2020, укладеного між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] , відповідач отримав кредит в розмірі 2500,00 грн на 21 день, тобто до 20.03.2020. 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-31/05/21, право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», яке відступило право вимоги за кредитним договором №2578623837/253945 від 29.02.2020 ТОВ «ФК Дебт Коллекшн». Кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, інших витрат. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 8096,25 грн, з яких 2500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5596,25 грн - заборгованість за процентами. Крім того, 13.11.2025 року від представника позивача надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн. Ухвалою суду від 31.10.2025 відкрито провадження у цивільній справі №127/26612/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, було визначено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення. Копію ухвали суду від 31.10.2025 відповідач отримав 21.11.2025, про що свідчить поштове повідомлення. Відзиву відповідач не подав. Суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 279 ч. 5 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29.02.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] укладено кредитний договір №2578623837/253945 в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Гоуфінгоу» надало відповідачу кредит в сумі 2500,00 грн на строк 21 день, тобто до 20.03.2020, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,85% на добу, відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до умов договору. Згідно довідки про ідентифікацію [PERSON] , з яким укладено договір №2578623837/253945 від 29.02.2020, акцепт договору позичальника здійснено підписанням аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: одноразовий ідентифікатор R94017, час відправки ідентифікатора позичальнику 29.02.2020, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор 380974698510. Згідно інформації, наданої ТОВ «ПрофітГід», ТОВ «Гоуфінгоу» 29.02.2020 здійснило переказ грошових коштів на картку № [NUMBER] xx-xxxx-8341 в сумі 2500,00 грн, призначення платежу: видача кредиту №2578623837/253945. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №2578623837/253945 від 29.02.2020 заборгованість [PERSON] становить 8096,25 грн, яка складається із: заборгованість за сумою кредиту - 2500,00 грн, заборгованість за процентами 5596,25 грн. Відповідно до договору факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021 ТОВ «Гоуфінгоу» право вимоги за кредитним договором №2578623837/253945 від 29.02.2020, укладеним із [PERSON] , відступило ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», що підтверджується копією договору, витягом з реєстру боржників від 31.05.2021 та платіжним дорученням №37 від 10.06.2021. Відповідно до договору №1-03/06/2021 відступлення права вимоги від 03.06.2021 ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» відступило ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» право вимоги за кредитним договором №2578623837/253945 від 29.02.2020, що підтверджується копією договору, витягом з реєстру боржників від 03.06.2021. Згідно вимозі, направленій [PERSON] 27.05.2025, ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» вимагає від [PERSON] сплатити заборгованості за кредитним договором №2578623837/253945 від 29.02.2020 у сумі 8096,25 грн Договори факторингу не визнані недійсними (доказів протилежного суду не надано), згідно ст. 204 ЦК України договори є дійсними і враховуються судом. Відповідач [PERSON] зобов`язання за договором №2578623837/25394 від 29.02.2020 належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 26.05.2025 за тілом кредиту - 2500,00 грн, за процентами - 5596,25 грн. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (кредит). Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються, умови договору сторонами виконувались, що свідчить про дійсність договору. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Ст. 628 ч. 2 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ч. 2 абз. 2 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис згідно ст. 6 ч. 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконував належним чином умови договору про надання кредиту, тому права позивача підлягають захисту. 11.07.2025 між ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» та адвокатом Пархомчуком С.В. укладено договір про надання правничої допомоги №11/07/2025. Згідно акту про отримання правової допомоги від 03.11.2025 витрати на правничу допомогу розраховуються таким чином: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» і [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №2578623837/253945 від 29.02.2020 (1 год.) - 2000,00 грн; складення та подання до суду позовної заяви (2,5 год.) 5000,00 грн; складення інших процесуальних документів (1,5 год.) 3000,00 грн, канцелярські витрати 500,00 грн. Загальна вартість послуг становить 10500,00 грн. Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України). Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст. 137 ч. ч. 4, 5, 6 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 (справ №755/9215/15-ц) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підставі викладеного, враховуючи те, що справа, що розглядається, не є складною, в справі - невелика кількість письмових доказів (справа в одному томі), представник позивача не брав участі в судовому засіданні при розгляді справи, позов подано до суду в системі Електронний суд, суд вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу сторони позивача неспівмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн витрат на правничу допомогу, в стягненні решти витрат потрібно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору.

Outcome: approved