Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У листопаді 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Кредит капітал" звернувся до Чернівецького районного суду м. Чернівців з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №9754778 від 09.10.2022 року у загальному її розмірі 12510, 00 грн., сплаченого судового збору у розмірі 2422, 40 грн., а також витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що 09.10.2022 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №9754778, згідно з умовами якого відповідач отримав 3 000, 00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши йому кредитні кошти у визначеному договорі розмірі, натомість відповідач не виконує свої зобов`язання. 30.01.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги №89-МЛ /Т від 30.01.2023 року. Згідно договору відступлення прав вимоги та ст.512 ЦК України ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №9754778 від 09.10.2022 року. Ухвалою Чернівецького районного суду м. Чернівців від 09.12.2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Кредит капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Чернівців. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 14 січня 2026 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. Про час і місце судового розгляду останній повідомлявся належним чином, про причини своєї відсутності не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також за наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе згідно ст. 280 ЦПК України розглянути у відсутність відповідача, на підставі наявних доказів. За таких обставин, згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного . Судом встановлено, що 09.10.2022 року між позичальником [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит №9754778 від 09.10.2022 року, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 3000 гривень (п.1.2 договору) строком на 104 дні (14 днів пільговий період та 90 днів поточний період) . Комісія за надання кредиту - 950, 00 грн., проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 840, 00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 8100, 00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3, 00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду . Пунктом 2.1. договору передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Згідно із пунктом 3.3.2. договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором у порядку, строки та терміни, визначені п.п. 1.1.-1.5. та п. 2.4. цього договору. Відповідно до пункту 6.1. договору його укладено в електронній формі, в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з [PERSON] в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим він створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору). Згідно із пунктом 7.1 цей Договір (з додатками №l, №2 та Правилами), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов?язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов?язань повинно відбутись в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п.1.4 Договору. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього Договору кредитні кошти не будуть відправлені Кредитодавцем та/або не будуть отримані Позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього Договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в Особистому кабінеті. ( а.с.8-13) Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан» відповідач [PERSON] , з яким укладено договір про споживчий кредит №9754778 від 09.10.2022, ідентифікований Товариством. Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису, одноразовим ідентифікатором (F16765). Номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор «+380685084878» . Згідно з платіжним дорученням №84389732 від 09.10.2022 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок [PERSON] 3000 гривень, призначення платежу: кошти згідно договору №9754778 від 09.10.2022 . 30.01.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги №89-МЛ /Т від 30.01.2023 року, згідно якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», у тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №9754778 від 09.10.2022. Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав №89-МЛ /Т від 30.01.2023 року заборгованість [PERSON] становить 12 510, 00 гривень, з яких: 3000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 8940,00 гривень заборгованість за відсотками, 570, 00 гривень прострочена заборгованість за комісією. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі, надавши йому визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобов`язання не виконав, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю таких платежів на виконання умов кредитного договору у [PERSON] утворилась заборгованість в сумі, яка зазначена у позові. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є новим кредитором за кредитним договором №9754778 від 09.10.2022 року на підставі укладеного між ним та ТОВ «Мілоан» договору відступлення прав вимог №89-МЛ /Т від 30.01.2023 року. Згідно із ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом частини першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1,ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України«Про електронні довірчі послуги». Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як встановлено судом, договір про споживчий кредит №9754778 від 09.10.2022 року укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України, із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписано сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатору (F16765), та за правовими наслідками він прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, за умовами укладеного сторонами договору про споживчий кредит №9754778 від 09.10.2022 року ТОВ «Мілоан», як фінансова установа, надало [PERSON] грошові кошти, а останній зобов`язався повернути кредит у повному обсязі 21.01.2023 року (п.1.4 договору). Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку заборгованість не сплатив, позовні вимоги залишилися неспростованими ним, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути за кредитним договором №9754778 від 09.10.2022 року заборгованість у розмірі 12 510, 00 гривень . Щодо стягнення з відповідача [PERSON] витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000, 00 грн. на користь позивача ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" суд зазначає наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року. Судом встановлено, що 01.07.2025 року між ТОВ "Юніт Капітал" та Адвокатським об`єднанням «Апологет» був укладений договір про надання правничої допомоги №0107 . Відповідно до спрямованого позивачем акту про отримання правової допомоги Адвокатським об`єднанням «Апологет» було надано позивачу ТОВ "Юніт Капітал" послуги з правничої допомоги по даній цивільній справі на загальну суму в 8 000,00 грн. Вимог щодо заперечення, зменшення цих витрат або про їх неспівмірність відповідачем не заявлялось. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи, вищезаначене, позов в цій частині також підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачана користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved