Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту №73188666 в розмірі 19 800 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 20.02.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №73188666, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн. строком на 30 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 1,000%, що нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 900,00 грн.). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується пеня в розмірі 4% на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір було підписано електронним підписом позичальника у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач виконав свої зобов`язання передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідача № [NUMBER] . 26.06.2025 позикодавець ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №26/06/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №73188666 від 20.02.2025. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів не виконав, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість у розмірі 19 800,00 грн., зокрема: 6 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 900,00 грн. сума заборгованості за процентами; 900,00 грн. сума заборгованості за комісією; 12 000,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою, яку позивач просить стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 500 грн. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 07.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направляв. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши й дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20.02.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73188666, згідно з умовами якого кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Договір підписаний [PERSON] електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором 27410 (а.с. 15-21). Відповідно до пункту 2.2. договору сума кредиту 6000,00 грн.; строк кредитування/строк договору 30 днів, процентна ставка/день 0,500% (фіксована); комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту, що складає 900,00 грн., дата повернення кредиту 21.03.2025; процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною)/день 4,00%, пеня, %/день 4,00%; орієнтовна річна процентна ставка 2617,16%, орієнтовна загальна вартість кредиту 7800,00 грн. На виконання умов укладеного договору позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] за посередництва платіжної установи ТОВ «ФК «Фінекспрес», що підтверджується копією довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 09.07.2025 р. вих. №КД-000036169/ТНПП (а.с. 24). Згідно повідомлення АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] банком емітовано карту № [NUMBER] (а.с. 61). 26.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 26/06/25, , за яким відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 26/06/25-02 до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за договором кредиту №73188666 від 20.02.2025 у загальній сумі 19 800,00 грн., з якої: заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 6 000,00 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 900,00 грн., заборгованість за комісією у розмірі 900,00 грн., заборгованість за пенею/неустойкою у розмірі 12 000,00 грн. (а.с. на звороті 25-29, 33-36). Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою, також в інших випадках, встановлених законом. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за договором позики №73188666 [PERSON] за період з 25.06.2025 по 21.07.2025 становить 19 800 грн., з яких: 6 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 900 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 900 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією; 12 000 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею (а.с. 5). Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що [PERSON] не виконав в повному обсязі передбачених договором позики обов`язків по поверненню одержаних грошових коштів та сплати процентів, що у свою чергу відповідно до закону та умов договору порушило права ТОВ «Фінпром Маркет». Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за договором про надання грошових коштів у кредит № 73188666 від 20.02.2025 в сумі 7 800 грн., з яких: 6 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 900 грн. - заборгованість по процентам, 900 грн. заборгованість за комісією, оскільки заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінпром Маркет» пені/неустойкив розмірі 12 000 грн., оскільки така вимога не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Враховуючи, що позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати пеню/неустойку в розмірі 12 000,00 грн., від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення такої пені/неустойкинеобхідно відмовити з наведених підстав. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3 ст. 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Встановлено, що 01.11.2024 року укладено договір №01-11/24 про надання правової допомоги між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Юлія Олегівна (а.с. 37-39). У відповідності з витягом з акту №16-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 року, що є додатком №2 до договору №01-11/24 про надання правової допомоги, адвокат Ткаченко Юлія Олегівна надала послуги з правничої допомоги, зокрема, щодо складання позовної заяви по боржнику [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за договором позики у малозначній справі на суму 3500 грн. (а.с. 41 на звороті). Отже, понесення позивачем витрат на правову допомогу в сумі 3 500 грн. є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. З огляду на часткове задоволення позову, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені витрати на оплату професійної правової допомоги, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 378,79 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 954,28 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене та

Outcome: partial