Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 06.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено кредитний договір № 77495726. 02.09.2021 між ТОВ «Маніфою» та відповідачем укладено кредитний договір № 3091157. 16.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір №5089915. Заборгованість за договорами складає 140528,81 грн. В досудовому порядку спірні кошти відповідачем не сплачені. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути їх в судовому порядку. Окрім задоволення позовних вимог позивач вважав можливим присудження на свою користь в порядку ст. 141 ЦПК України судового збору та витрат на правничу допомогу. Позивач в процесі розгляду позов підтримав. Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористався. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав : Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено кредитний договір № 77495726. 02.09.2021 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3091157. 16.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №5089915. Договори укладені на умовах строковості, зворотності, платності. Для укладення договору відповідачем здійснений алгоритм послідовних дій із встановленням його особи. При укладені договору інформація надана позичальнику з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння останнім суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Умови договору є чіткими, зрозумілими та доступними для обох сторін. Договори підписані відповідачем, що свідчить про адаптування договору до потреб та фінансового стану останньої. Відповідач фактично отримав кредитні кошти, що підтверджується матеріалами справи. Договори не оспорені. За договором відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року №10-01/2023 позивач набув право вимоги за спірними договорами №77495726, 3091157.. За договором відступлення прав вимоги від 10.03.2023 року №10-03/2023/01 позивач набув право вимоги за спірним договором №5089915. За ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) та в інших випадках, встановлених законом. Згідно зі статті 516 цього Кодексу заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальна сума заборгованість за договорами становить 140528,81 грн: 1.По кредитному договору від 06.10.2021 №77495726 10590,68грн., з яких: 3450,00грн. - заборгованість за кредитом; 7140,12 грн. - заборгованість процентами; 0,56 грн. 3% річних; 2.По кредитному договору від 02.09.2021 № 30911571- 6978,13 грн., з яких: 1900,00грн. - заборгованість за кредитом; 5078,13грн. - заборгованість процентами; 3.По кредитному договору від 16.08.2021 № 5089915 - 141360,00 грн., з яких: 16000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 123600,00грн. - заборгованість процентами. Розмір таких позовних вимог відповідачем не спростований, контр-розрахунок не наданий. Докази недобросовісності кредитора відсутні. В порядку статті 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами. Невиконання або неналежне виконання сторонами договору своїх обов?язків тягне наслідки, передбачені главою 51 ЦК України, зокрема, стягнення поточної заборгованості, дострокове стягнення всієї суми заборгованості за договором, стягнення неустойки (штраф, пеня), тощо. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018, справа №2-383/2010). Враховуючи вищевикладене, позов є доведеним позивачем, а спосіб захисту порушеного права є ефективним, не суперечить принципу верховенства права. Судовий збір підлягає присудженню на користь позивача в порядку ст.141 ЦПК України. За ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання про розподіл таких судових витрат суд враховує: - чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; - чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; - поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; - дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» розмір гонорару адвоката визначається за погодженням адвоката з клієнтом в будь-якому розмірі, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Разом із тим, при стягненні правничої допомоги як судових витрат судом за судовим рішенням враховується ряд чинників, визначених процесуальним законом. При вирішенні питання про присудження витрат на правничу допомогу суд враховує позицію Верховного Суду, зокрема, по справі 20190801 № 915/237/18, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved