Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно за законом. Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. [INFO] помер [PERSON] , і після його смерті відкрилася спадщина, що складається з домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] проживав однією сім`єю разом із [PERSON] більш як п`ять років до часу відкриття спадщини, однак у нього відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким встановити факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , більш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2015 року по [INFO] , та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку літ.«А», сарая літ.«Б», підвалу літ.«В», хвіртки під № 1, воріт під № 2, криниці під № 3, огорож під №№ 4, 5, 6, 7 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надіслала в суд заяву про розгляд справи у відсутності представника, прийняття остаточного рішення залишила на розсуд суду. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та розглянути її без фіксації судового процесу. Судом встановлено, що [PERSON] набув у власність домоволодіння, що згідно технічного паспорта складається з житлового будинку літ.«А», сарая літ.«Б», підвалу літ.«В», хвіртки під № 1, воріт під № 2, криниці під № 3, огорож під №№ 4, 5, 6, 7 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року [PERSON] був його одноособовим членом. Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20 роз`яснив, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. [INFO] [PERSON] помер, і після його смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку літ.«А», сарая літ.«Б», підвалу літ.«В», хвіртки під № 1, воріт під № 2, криниці під № 3, огорож під №№ 4, 5, 6, 7 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] проживав однією сім`єю разом із [PERSON] більш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2015 року по [INFO] , що підтверджується довідкою Давидівського старостинського округу Сторожинецької міської ради від 24.11.2025 року № 1098. У зв`язку з цим відповідно до ст. 1264 ЦК України позивач являється спадкоємцем за законом четвертої черги, за змістом якої у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. [PERSON] будучи спадкоємцем за законом четвертої черги, на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформив право власності на домоволодіння за собою та не зареєстрував це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З наведених вище підстав суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved