Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

22 грудня 2025 року адвокат Лукавський А.В., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Крижопільської селищної ради, у якому просить визнати за позивачкою [PERSON] право власності на житловий будинок садибного типу, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 88,7 кв. м, житловою площею 43,7 кв. м., у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що зазначене будинковолодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір» і станом на 15 квітня 1991 року членами цього двору були: [PERSON] голова двору, її чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] , кожному з яких належала рівна частка у спільному майні двору по 1/3. [INFO] в с. Левково Крижопільського району Вінницької області померла мати позивачки [PERSON] . Позивачка прийняла спадщину після смерті матері у встановленому законом порядку та оформила спадкові права на частину спадкового майна, зокрема на земельну ділянку. [INFO] в с. Левково Крижопільського району Вінницької області помер батько позивачки [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, яку прийняла позивачка, оскільки вона проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, позивачка не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 24 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Окрім того, вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою Крижопільського районного суду від 02 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 25 лютого 2026 року. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Лукавський А.В. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов. Представник відповідача адвокат Панасюк В.Б. щодо вирішення спору поклався на розсуд суду. Заслухавши представників сторін та дослідивши надані докази, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] в с. Левково Крижопільського району Вінницької області померла мати позивачки [PERSON] . На день смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю дочкою [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 17 жовтня 2011 року секретарем Соколівської сільської ради Кальковець Л.О., відповідно до якого заповіла позивачці усе належне їй на день смерті майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, та усе те, на що вона за законом матиме право. 02 жовтня 2014 року за заявою позивачки [PERSON] державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 242/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Того ж дня державним нотаріусом на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, а також свідоцтво про право на спадщину за законом на майновий пай та грошові вклади. [INFO] в с. Левково Крижопільського району Вінницької області помер [PERSON] , який був батьком позивачки. На день смерті він був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , до складу його сім`ї входили: дочка [PERSON] , зять [PERSON] . Спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються: копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] від 20 серпня 1973 року, згідно з яким її батьками є [PERSON] та [PERSON] ; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23 листопада 1991 року, згідно з яким позивачка в зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] »; копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 14 листопада 2011 року; матеріалами спадкової справи № 242/2014, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] ; копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 18 березня 2013 року; довідкою (витягом з погосподарської книги) від 21.10.2025 № 619, виданою старостою Соколівського старостинського округу Крижопільської селищної ради, про зареєстроване місце проживання та склад сім`ї [PERSON] на день його смерті; повідомленням Крижопільської державної нотаріальної контори від 20.01.2026 № 7/01-16, згідно з яким спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася. Судом також встановлено, що до складу спадкового майна після смерті батьків позивачки увійшло будинковолодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки (витягу з погосподарської книги) від 21.10.2025 № 617, виданої старостою Соколівського старостинського округу Крижопільської селищної ради, згідно записів погосподарської книги № 1 Соколівської сільської ради за 1991-1995 рр., особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи колгоспних дворів. Склад двору був наступний: [PERSON] голова двору, її чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] .П Як вбачається з довідки КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 17 жовтня 2025 року № 1138, станом на 31 грудня 2012 року, згідно з архівними даними, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано. Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору; - згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року; - на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту, виготовленого на замовлення [PERSON] 14 жовтня 2025 року ФОП [PERSON] за результатами технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS] , будинок побудований у 1965 році, його загальна площа 88,7 кв. м, житлова площа 43,7 кв. м, до складу входять: прибудова «а», ганок «а1», літня кухня, комора «Б», прибудова «б», господарська будівля (гараж, сарай, комора) «В», підвал «В/під.», вбиральня «Г» (побудовані у період з 1965 року по 1995 рік), огорожа «1-3». ФОП [PERSON] надано висновок від 21 жовтня 2025 року № 065/25 про те, що середньо-ринкова вартість житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 88,7 кв. м, станом на 21 жовтня 2025 року складає 2000 доларів США, що еквівалентно 83461,60 грн. Відповідно до усталеної судової практики у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. повідомила позивачку про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно (довідка від 30.10.2025 № 174/01-16). В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , збудований у 1965 році та належав до майна колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року членами цього двору були: [PERSON] голова двору, її чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] , у зв`язку з чим кожному з них належала рівна частка у майні двору (по 1/3). З огляду на викладене, оскільки позивачка не оформила свою частку у майні колгоспного двору, за нею слід визнати право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування після смерті батьків. Вимог про стягнення судових витрат позивачка не заявляла.

Outcome: approved