Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт визнання [PERSON] , який помер [INFO] , свого батьківства щодо [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області, у зв`язку з чим внести зміни в актовий запис про народження [PERSON] № 11 від 2 серпня 1958 р., складеного виконавчим комітетом Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, зазначивши її батьком - [PERSON] , громадянина України. Заявниця в судове засідання не з`явилась, представник заявниці подала до суду заяву про підтримання заяви та розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи Калинівської селищної ради в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши письмові матеріали, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] помер [INFO] в м. Васильків, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді права на земельну частку (пай) в КСГП «Мрія с. Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області відповідно до сертифікату серії ЧН № 007496. Заявниця [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») народилась [INFO] в с. Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області, матір`ю її записана [PERSON] , відомості про батька відсутні. Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, виданого 01.02.2025 р., державна реєстрація народження [PERSON] , а саме зазначення по-батькові дитини « [PERSON] » - вказано зі слів матері. Як вказує заявник, батьком заявника є [PERSON] , який не перебував у шлюбі з матір`ю заявниці, у зв`язку з чим відомості про нього, зокрема «По-батькові», в актовому записі про народження заявниці [PERSON] були зазначені зі слів матері, однак через юридичну необізнаність заявник не вирішувала питання її батьківства за час життя її батьків. Мати заявниці - [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Як встановлено з матеріалів витребуваної судом спадкової справи до майна померлого [PERSON] , заявниця є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] , вона фактично прийняла спадщину після свогобатька [PERSON] , оскільки фактично проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою в [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Другої Фастівської державної нотаріальної контори Київської області Бігіч С.Ю. від 21.01.2025 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки не підтверджено доказу родинних відносин та відсутнє рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років. Як вбачається з акту обстеження проживаючих за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , проведеног 31.12.2022 р. комісією Калинівської селищної ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована і фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані та проживають [PERSON] , [INFO] , чоловік, [PERSON] , [INFO] , син. За свідченням сусідів разом з сім`єю [PERSON] були зареєстровані та проживали до дня смерті її батьки: [PERSON] батько, помер [INFO] ; [PERSON] мати, померла [INFO] . Комісія прийшла до висновку, що дійсно батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] по день своєї смерті були зареєстровані та проживали разом з дочкою [PERSON] . Відповідно до довідки Порадівського старостинського округу Калинівської селищної ради від 14.01.2025 р., згідно записів будинкової книги Порадівської сільської ради, за адресою житлового будинку [ADDRESS] проживав та був зареєстрований гр. [PERSON] [INFO] з 12.06.2001 р. по день смерті. Разом з померлим на день його смерті проживали та були зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки старости села Печенюги Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №30-17/61 від 03.02.2025 р. встановлено, що згідно з погосподарською книгою №6 Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області на 1977-1979 р.р. та відповідно до особового рахунку № [NUMBER] , власником домоволодіння, розташованого за адресою: с. Восточне, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, була [PERSON] , [INFO] , голова двору. Разом з нею проживали: чоловік [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Таким чином, з огляду на спільну реєстрацію заявниці [PERSON] та [PERSON] та їх спільне проживання спочатку в с. Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області, де народилась заявниця, а з 2001 р. в с. Руликів Фастівського району Київської області - підтверджується наявність сімейно-родинних відносин між заявницею [PERSON] та [PERSON] як між дочкою та батьком, також на наявність саме такого ступеню родинних відносин зазначають в своїх офіційних документах органи місцевого самоврядування. Разом з тим, відсутність відомостей щодо батьківства [PERSON] по відношенню до заявниці в актовому записі про її народження, позбавляє заявницю можливості оформити свої спадкові права, відстежити своє генеалогічне дерево. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно положень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У правовідносинах у даній справі спірному застосуванню при вирішенні спору в цілому підлягають правила, встановлені пунктом 7 Указу президії Верховної ради Української РСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» у відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановлення її місця проживання батьківство може бути встановлено за заявою батька. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або батька дитини або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства провадиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини. Характером таких спорів є вирішення їх у відповідності до законодавства, яке діяло в момент народження дитини. Згідно сталої судової практики можливо побачити, що тлумачення вказаних норм свідчить, що правила частин другої та третьої статті 53 КпШС застосовуються для встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала в шлюбі у відношенні дітей, що народилися після 01 жовтня 1968 року; у відношенні дітей, які народилися до 01 жовтня 1968 року умови встановлення факту визнання батьківства передбачалися частиною першою статті 7 Указу Президії Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР». У разі смерті особи, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку за наявності таких умов: (а) перебування дитини на утриманні такої особи; (б) визнання особою себе батьком дитини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічні по суті висновки зроблені в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року у справі №570/2797/13-ц (провадження №61-5970св18) та в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2019 року у справі №183/3834/15-ц (провадження №61 -28689св18). Верховний Суд Касаційний цивільний суд 24.10.2018 року у справі №570/2797/13-ц залишаючи без задоволення касаційну скаргу позивача зазначив: «Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини (роз`яснення пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Указ Президії Верховної ради СРСР від 08 липня 1944 року скасував можливість судового встановлення батьківства, який існував згідно Кодексу законів про сім`ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану УРСР 1926 року. В умовах воєнної диспропорції жіночого і чоловічого населення прийняте рішення про юридичне визнання лише шлюбу, зареєстрованого в компетентних органах. На підставі Указу Президії Верховної ради СРСР від 15 вересня 1945 року внесено зміни до статті 2 вищезазначеного кодексу, а саме, при реєстрації в органах запису актів громадянського стану народження дитини від матері, яка не перебуває в зареєстрованому шлюбі, дитина записується за прізвищем матері з присвоєнням їй по батькові за вказівкою матері. Отже заповнення графи «Батько» у актовому записі про народження дитини не передбачалося. Такі вимоги діяли до прийняття основ законодавства СРСР та союзних республік про шлюб та сім`ю 1968 року, зокрема статті 53 КпШС УРСР. На момент виникнення правовідносин у даній справі, а саме на момент народження заявниці [INFO] діяв Кодекс законів про сім`ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану від 31 травня 1926 року (УССР). За статтею 32-1 Кодексу законів про сім`ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану, дитина, що народилася від особи, з якою мати дитини не перебуває в зареєстрованому шлюбі, не має права звернутися в суд з позовом про встановлення батьківства і про стягнення із зазначеної особи аліментів на утримання дитини. Згідно з пунктами 6, 7 Указу Президії Верховної ради УРСР від 29 липня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР» правила частин другої, третьої статті 53 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала у шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства СРСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, тобто після 01 жовтня 1968 року. У відношенні дітей, які народилися до 01 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства провадиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини. Аналізуючи вищезазначене, суд прийшов до переконання про наявність правових підстав для захисту прав заявниці щодо доведення її родинних відносин з батько - шляхом встановлення факту визнання [PERSON] , який помер [INFO] , свого батьківства щодо [PERSON] , а саме визнання її своєю дочкою. Таким чином, дослідженні докази в їх сукупності підтверджують факт родинних відносин між фізичними особами, який встановлено для оформлення спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved