Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін та інших учасників цієї справи. Позивач [PERSON] 24.11.2025 року через канцелярію подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 8095, в якій просить ухвалити рішення про визнання за ним права користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп., позивач [PERSON] не порушує. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] , починаючи з 1984 року постійно фактично проживає у вказаному житлі, а до 05.03.2019 року ще й мав там постійне задеклароване місце реєстрації, проте з 05.03.2019 року й по даний час він має задеклароване місце реєстрації в іншому житлі - по [ADDRESS] , так як на підставі рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області від 22.06.2018 року за № 577 «Про надання житлового приміщення сім`ї гр. [PERSON] з житлового комунального фонду» його сім`ї було надано зазначене житло з фонду вільного комунального житла та видано ордер на вселення. Проте, таке рішення не було реалізоване, а, у подальшому, заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 23.11.2023 року за єдиним унікальним номером судової справи 453/1742/23, котре 26.12.2023 року набрало законної сили, було скасоване як таке, що прийняте поза межами повноважень виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області. Позивач [PERSON] також вказує, що з 10.01.1984 року його було зараховано до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень при виконавчому комітету Сколівської міської ради Львівської області, й з цього списку він ані знятий, ані виключений, не був. При цьому, він користується спірним житловим приміщенням, сплачує за таке користування комунальні послуги, на його замовлення також виготовлена технічна документація на квартиру [ADDRESS] . Своєю чергою, сам будинок відноситься до державного житлового фонду та перебуває на балансі Сколівського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, відомості про його забудовника відсутні, як і відсутні відомості про видання ордерів на вселення у спірне житлове приміщення. Однак, станом на сьогодні, обоє відповідачів не визнають права позивача [PERSON] на користування нарівні з ними спірним житловим приміщенням, мають намір приватизувати його лише на себе, а тому, з метою захисту порушених житлових прав та законних інтересів, виникла необхідність у пред`явленні даного позову, - підсумовує позивач [PERSON] .. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзиву на позовну заяву [PERSON] до них, з участю на їх стороні третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Сколівського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства та Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, про визнання за особою права користування житловим приміщенням, у запропоновані судом строки та порядку не подали, свою позицію у цій справі не навели. Третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Сколівське комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства, у запропоновані судом строки та порядку, а саме 26.12.2025 року засобами поштового зв`язку скерувала у Сколівський районний суд Львівської області письмові пояснення, що надійшли та були зареєстровані в діловодстві 29.12.2025 року за вх. № 8998, за змістом котрих не вважає за доцільне приймати участь у цій справі та її залучення до цієї справи, оскільки ухвалення рішення у цій справі жодним чином не впливає на права та/чи законні інтереси вказаної третьої особи. Третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області, у запропоновані судом строки та порядку своїм правом на подачу письмових пояснень на позовну заяву, не скористалась. Заяви та клопотання учасників справи. Представник позивача [PERSON] - адвокат Горох В.В. 26.01.2026 року через канцелярію подав у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № 535, у котрому повідомив про причини неможливості приймати участь у підготовчому засіданні (обумовлена зайнятість), а тому просив проводити підготовче засідання за його відсутності та за відсутності його довірителя, при цьому підготовче засідання просив закрити, а цю справу призначити до розгляду по суті. Інших заяв та/чи клопотань від сторін та інших учасників цієї справи до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 05.12.2025 року, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 26.01.2026 року, 14:00 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 26.01.2026 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду цю цивільну справу у відкритому судовому засіданні на 24.02.2026 року о 12:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. За власною ініціативою залучено Сколівську міську раду Стрийського району Львівської області до участі у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 24.02.2026 року постановлено проводити заочний розгляд даної справи та ухвалення у ній заочного рішення на підставі наявних матеріалів (доказів). Сторони, а також інші учасники провадження, належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначених підготовчого та судового засідань по їх справі, про що свідчать наявні у справі письмові докази цьому. Позивач [PERSON] у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті з`явився, а також забезпечив явку свого уповноваженого представника - адвоката Гороха В.В., обоє позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили такі задовольнити з підстав, що викладені у пред`явленій позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті не з`явилися, про поважні причини своєї неявки суд не повідомляли, будь-яких заяв та/чи клопотань щодо відкладення розгляду цієї справи, або ж інших, не подавали. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Сколівське комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства та Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області, у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті явку своїх уповноважених представників не забезпечили, про поважні причини такої їх неявки суд не повідомляли, будь-яких заяв та/чи клопотань щодо відкладення розгляду цієї справи, або ж інших, не подавали. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача [PERSON] за пред`явленими вимогами цивільного характеру, а також причетність відповідачів [PERSON] , [PERSON] до порушення таких прав зазначеного позивача, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Як вбачається паспорта громадянина України на бланку серії [NUMBER] , виданого Сколівським РВ УМВС України у Львівській області 23.10.1996 року (копія міститься у справі, а. с. 8-9), позивач [PERSON] з 05.03.2019 року має задеклароване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , до вказаної дати мав задеклароване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що реєстрація місця проживання позивача [PERSON] по [ADDRESS] була пов`язана із прийняттям виконавчим комітетом Сколівської міської ради Львівської області рішення від 22.06.2018 року за № 577 «Про надання житлового приміщення сім`ї гр. [PERSON] з житлового комунального фонду», яким надано сім`ї позивача [PERSON] двокімнатну квартиру загальною площею 51,1 кв. м., житловою площею 30,7 кв. м. з фонду вільного комунального житла, розташовану за адресою: [ADDRESS] , та видано позивачеві [PERSON] ордер на вселення до житлового приміщення згідно з пунктом 1 цього рішення. Заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 23.11.2023 року за єдиним унікальним номером справи 453/1742/23, котре набрало законної сили 26.12.2023 року (копія міститься у справі, а. с. 10-13), вищевказане рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області від 22.06.2018 року за № 577 «Про надання житлового приміщення сім`ї гр. [PERSON] з житлового комунального фонду». визнано незаконним та скасовано як таке, що прийняте поза межами повноважень. Згідно листа Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області від 14.02.2024 року за вих. № 192/02-09 (копія міститься у справі, а. с. 14), 10.01.1984 року позивача [PERSON] було зараховано до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень. Рішення про зняття та виключення позивача [PERSON] зі списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, Сколівською міською радою Стрийського району Львівської області не приймалося, відповідно до чого станом на зараз позивач [PERSON] перебуває в списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] , починаючи з 1984 року й станом натепер, фактично проживає у [ADDRESS] , що підтверджується актом про встановлення фактичного місця проживання від 06.10.2025 року, складеним комісією при виконавчому комітеті Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області (копія міститься у справі, а. с. 15). Окрім того, на прізвище, ім`я та по батькові позивача [PERSON] відкрито особові рахунки споживача електроенергії, природного газу, води, що постачаються за адресою: [ADDRESS] , і за цими особовими рахунками він сплачує кошти за надані відповідні послуги, що стверджується квитанцією ТзОВ «Львівенергозбут» від 01.08.2025 року № 1, заявою-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 02.10.2025 року, рахунком Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» за послуги з розподілу газу за жовтень 2025 року від 02.10.2025 року, заявою-приєднання до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 16.10.2024 року, актом звіряння розрахунків Сколівського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства від 06.10.2025 року, квитанцією про сплату коштів за водопостачання від 04.10.2025 року № 11 (копії містяться у справі. а. с. 16-21). Також, на підставі замовлення позивача [PERSON] , 13.10.2025 року КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . Відомості про проведення даної технічної інвентаризації внесено до Реєстру будівельної діяльності, про що свідчить Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 21.10.2025 року за № ТЮ 1:4458-1588-5725-8795 (копії містяться у справі, а. с. 22-29). З довідки КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 21.10.2025 року за № 2470 (копія міститься у справі. а. с. 30) вбачається, що згідно даних технічного архіву, право власності на квартиру [ADDRESS] , не зареєстровано. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.09.2025 року № 445507150, виданої державним реєстратором Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області Зінкевич І.В. (копія міститься у справі. а. с. 31), відомості про право власності на квартиру [ADDRESS] , у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні. Згідно листа Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області від 29.10.2025 року за вих. № 912/02-07, наданого на адвокатський запит адвоката Гороха В.В. від 23.10.2025 року № 69 (копії містяться у справі, а. с. 32, 33), квартира [ADDRESS] відноситься до державного житлового фонду. Багатоквартирний будинок перебуває на балансі Сколівського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства. В Сколівській міській раді Стрийського району Львівської області відсутня інформація про особу, яка здійснювала забудову багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . У наявних книгах ордерів, які знаходяться у міській раді, ордер на квартиру за адресою: [ADDRESS] , -відсутній. Як вбачається з рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області від 17.09.2025 року № 1445 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації на квартиру за адресою: [ADDRESS] » (копія міститься у справі, а. с. 34), за заявою відповідачки 1 [PERSON] від 12.09.2025 року за вх. № 360/02-09 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на квартиру за адресою: [ADDRESS] , відповідачці 1 [PERSON] та відповідачеві 2 [PERSON] .. Релевантні норми та джерела права, які застосовує суд при ухваленні даного заочного рішення. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, окремі норми чинних Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та Житлового кодексу України (у редакції Закону України № 2215-ІХ від 21.04.2022 року «Про дерадянізацію законодавства України» (надалі - ЖК України), положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколи до неї, норми інших актів законодавства. Так, статтею 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. За загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених у ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно з ч. 1 ст. З ЖК України, житлові відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЖК України, державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). У частинах 1, 3, 5 ст. 9 ЖК України вказано, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського фонду. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань. У відповідності до частин 1-3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. В пункті 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, зазначено, що громадянин подає до органів приватизації документи, серед іншого, довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 5 пункту 35 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 07.02.2022 року № 265, визначено, що для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає: документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. Узагальнюючи оцінку доводів та аргументів позивача [PERSON] , суд враховує, що зібрані у цій справі докази у повні мірі вказують на те, що останній має право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . При цьому, судом було встановлено, що відповідачка 1 [PERSON] , яка є дружиною позивача [PERSON] , та відповідач 2 [PERSON] , який є його сином, враховуючи їх обох задеклароване місце проживання за вказаною адресою, мають намір оформити право спільної часткової власності на вказану квартиру в порядку, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Одночасно, обоє відповідачів не надають позивачеві [PERSON] своєї згоди на реєстрацію місця проживання у вказаній квартирі, мотивуючи тим, що він не маю права користування цим житловим приміщенням, оскільки зареєстрований в іншому житлі. Тому, з огляду також й на те, що відсутні правовстановлюючі документи на вказану квартиру, немає власника та основного наймача вказаної квартири, які могли б надати згоду на реєстрацію в цьому житлі, як і відсутня відповідна згода обох відповідачів, які зареєстровані в ній, позивач [PERSON] не може задекларувати місце своєї реєстрації за фактичним місцем проживання - по [ADDRESS] . Як наслідок, позивач [PERSON] позбавлений можливості оформити своє право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , в поряду, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Враховуючи усе вищевикладене, суд виснує, що заявлені позивачем [PERSON] вимоги про визнання за ним права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою немайнового характеру, у розмірі 1 211 грн. 20 коп. і підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки філії АТ «ОЩАДБАНК» від 24.11.2025 року за № 66 (міститься у справі, а. с. 1), з урахуванням відповідної позиції позивача [PERSON] з вказаного приводу, який не ставить питання про їх стягнення на свою користь з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах у випадку задоволення вимог його позовної заяви, слід залишити за ним, відступивши таким чином від порядку їх розподілу, визначеного у ст. 141 ЦПК України. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved