Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

ТОВ «Коллект центр» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, вказуючи, що 28 серпня 2021 року та 11 вересня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договори відповідно №104064192 та №4312917. Вказані кредитні договори укладені в електронній формі в особистому кабінеті відповідача, що створений в інформаційно - телекомунікаційнійній системі кредитодавця та доступний через його сайт та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. За умовами договору №104064192 від 28.08.2021 року відповідач отримав шляхом переказу на картковий рахунок кредит в сумі 7000, 00 грн., проценти за користування кредитом 2625,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту на кожен день строку користування кредитом. За умовами договору № 4312917 від 11.09.2021 року відповідач отримав кредит в сумі 8000, 00 грн., проценти за користування кредитом 6000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту на кожен день строку користування кредитом, кредит надано шляхом переказу на картковий рахунок відповідача, який останій зобов`язувався повернути, сплативши проценти за його користування. 17.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 17/12-2021-62, відповідно до умов якого останні набули право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №104064192 від 28.08.2021 року. 10.01.2023 року було укладено договір факторингу№10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №104064192 від 28.08.2021 року до [PERSON] 28.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно до умов якого останні набули право грошової вимоги до позичальників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 4312917 від 11.09.2021 року. 10.01.2023 року було укладено договір факторингу№10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача за договором №4312917 від 11.09.2021 року. Окрім того, 02 вересня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір №77554182, за умовами якого відповідач отримав шляхом перерахування на його рахунок кредит в сумі 9000, 00 грн., процентна ставка 1,99 % , яка нараховується за день користування позикою. Договір укладений в електронній формі у відповідності до положень Закону України «Про електронну комерцію». 27.01.2022 року був укладений договір №27/01/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №77554182 від 02.09.2021 року. 10.01.2023 року укладено договір факторингу№10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77554182 від 02.09.2021 року. Отже, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до Відповідача за кредитними договорами №104064192 від 28.08.2021 року, №4312917 від 11.09.2021 року та №77554182 від 02.09.2021 року. Відповідач свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за договором №104064192 від 28.08.2021 року в розмірі 55545,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 47775 грн., заборгованість за комісіями - 770 грн.; за договором №4312917 від 11.09.2021 року в розмірі 62720,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 54720,00 грн.; за договором № 77554182 від 02.09.2021 року в розмірі 30656,71 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 9000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 21492,00 грн., інфляційні збитки - 144,00 грн., нараховані 3% рячних - 20,71 грн.. Загальна сума заборгованості за кредитними договороми складє 148921,71 грн, яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того, просять стягнути сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн. Позивач ТОВ «Коллект центр» свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в поданій позовній заяві просили справу розглядати без участі їх представника, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала відзив на позов, яким позовні вимоги ТОВ «Коллект центр» не визнає, у задоволенні позову просила відмоити, посилаючись на те, що позивач не надав належних доказів укладення договорів шляхом обміну електронними повідомленнями та прийняття (акцепту) умов договору, не довів факт перерахування грошових коштів на її рахунок. Крім того, розрахунки заборгованості оформлені в порушення вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», їх не можливо перевірити, надати контр-розрахунок. Також, зазначила, що положення договорів про споживчий кредит про сплату позичальником на користь кредитора комісії за надання кредиту в розмірі 779,00грн. та 1520,00 грн. є нікчемними, відсотки за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто строку, який визначений та передбачений кредитними договорами. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, вважає її розмір в сумі 25 000 грн. завищеним, та такими , що не відповідає обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості /а.с. 137-163/. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 104064192, шляхом підписання на сайті товариства анкети-заяви за допомогою накладення одноразового ідентифікатора/а.с. 29/, за умовами якого відповідач отримав кошти у розмірі 7000,00 грн., які відповідач зобов`язувався повернути в 30-ти денний строк, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 2625,00 грн., за процентною ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом та 770,00 грн. комісії одноразово, яка нараховується за ставкою 11,00%. Загальна вартість кредиту у відповідності до графіку платежів та п. 1.5 кредитного договору становить 10395,00 грн. Згідно п. 1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.3.1.2 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. /а.с.23-27/. Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» клієнт [PERSON] ідентифікований товариством, акцепт договору здійснено 28.08.2021 року одноразовим ідентифікатором - «W16754», який направлено на номер телефону [NUMBER] /а.с. 34 зв.бік/. На підтвердження перерахування коштів за кредитним договором №104064192 від 28.08.2021 року позивачем надано квитанцію № 351428d3-ebbd-4b62-af30-b74e4bd6ba3f_637657368466532426, де вбачається, що 28.08.2021 року ТОВ «Мілоан» через АТ «Альфа-Банк» перерахували кошти в сумі 7000 грн. на номер платіжної картки - [NUMBER] / а.с. 35/. 17 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників / а.с. 57-61/. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу № 17/12-2021-62 від 17.12.2021 року підписаного ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт капітал», останні набули права грошової вимоги до [PERSON] (порядковий номер 852) на суму 31395,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основним зобов`язанням - 7000,00 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами - 23625,00 грн., заборгованість по комісії - 770,00 грн. /а.с.69/. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників/а.с.93-98/. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року підписаного ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр», останні набули права грошової вимоги до [PERSON] (порядковий номер 18401) на суму 55545,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основним зобов`язанням - 7000,00 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами - 47775,00 грн., сума заборгованості за нарахованими комісіями - 770,00 грн. /а.с.112/. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 104064192 від 28.08.2021 року ТОВ «Мілоан» [PERSON] має заборгованість у розмірі 31395,00 грн., а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту )- 7000,00 грн., заборгованість за процентами - 23625,00 грн., заборгованість по комісії - 770,00 грн./ а.с. 35 зв.бік -36/. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 104064192 від 28.08.2021 року станом на 20.11.2025 року [PERSON] перед позивачем має заборгованість у розмірі грн., яка складається з суми заборгованості за основним зобов`язанням - 7000,00 грн., 55545 сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 47775,00 грн., заборгованість за комісією - 770,00 грн. /а.с.55/. 11 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 4312917, шляхом підписання на сайті товариства анкети-заяви за допомогою накладення одноразового ідентифікатора/а.с. 15/, за умовами якого відповідач отримав кошти у розмірі 8000,00 грн., які відповідач зобов`язувався повернути в 30-ти денний строк, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 6000,00 грн., за процентною ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом та 1520,00 грн. комісії одноразово, яка нараховується за ставкою 19,00%. Загальна вартість кредиту у відповідності до графіку платежів та п. 1.5 кредитного договору становить 15520,00 грн. Згідно п. 1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.3.1.2 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. /а.с.9-13/. Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» клієнт [PERSON] ідентифікований товариством, акцепт договору здійснено 11.09.2021 року одноразовим ідентифікатором - «W42365», який направлено на номер телефону [NUMBER] /а.с. 20 зв.бік/. На підтвердження перерахування коштів за кредитним договором №4312917 від 11.09.2021 року позивачем надано квитанцію № b64e97e1-94d6-4d9b-84af-fa8f31936d39_637669870698287356, з якої вбачається, що 11.09.2021 року ТОВ «Мілоан» через АТ «Альфа-Банк» перерахували кошти в сумі 8000 грн. на номер платіжної картки - [NUMBER] / а.с. 21/. 28 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників / а.с. 70-74/. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу № 28-12/2021-72 від 28.12.2021 року підписаного ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт капітал», останні набули права грошової вимоги до [PERSON] (порядковий номер 2071) на суму 39520,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основним зобов`язанням - 8000,00 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами - 31520,00 грн./а.с.79/. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників/а.с.93-98/. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року підписаного ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр», останні набули права грошової вимоги до [PERSON] (порядковий номер 14881) на суму 62720,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основним зобов`язанням - 8000,00 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами - 54720,00 грн. /а.с.111/. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 4312917 від 11.09.2021 року ТОВ «Мілоан» [PERSON] має заборгованість у розмірі 39520,00 грн., а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8000,00 грн., заборгованість за процентами - 31520,00 грн./ а.с. 21 зв.бік - 22/. Згідно розрахунку заборгованості за договором №4312917 від 11.09.2021 року станом на 20.11.2025 року [PERSON] перед позивачем має заборгованість у розмірі 62720,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основним зобов`язанням - 8000,00 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 54720,00 грн. /а.с.54/. 02 вересня 2021 року між ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №77554182 шляхом зарахування коштів на банківський рахунок відповідача, за умовами якого надано кредитні кошти у сумі 9000,00 грн., строком на 30 днів, з денною процентною ставкою 1,99 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день -2,70 % . Договір позики № 77554182 від 02.09.2021 року підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором- "W171dWWsPV» /а.с.37/. На підтвердження виконання ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язання за договором позики № 77554182 від 02.09.2021 року, позивач надав довідку ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» про перерахунок коштів 02.09.2021 року у сумі 9000,00 грн., отримувач Чинокал Тетяна - ЕПЗ номер [NUMBER] /а.с. 44/. 27.01.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №27/01/22, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає/відступає ТОВ «Вердикт капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт капітал» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників/а.с. 80-84/ . Відповідно до Витягу з реєстру боржників №1 від 27.01.2022 до договору факторингу №27/01/22 від 27.01.2022, ТОВ «Вердикт капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (порядковий номер 7251) на суму 30492,00 грн., з яких: 9000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 21492,00 грн. сума заборгованості за відсотками /а.с.51/. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників/а.с.93-98/. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року підписаного ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр», останні набули права грошової вимоги до [PERSON] (порядковий номер 42880) на суму 30656,71 грн., яка складається з суми заборгованості за основним зобов`язанням - 9000,00 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами - 21492,00 грн., відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України - 164,71 грн. /а.с.113/. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 77554182 від 02.09.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» [PERSON] має заборгованість у розмірі 30492,00 грн., а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 9000,00 грн., заборгованість за процентами - 21492,00 грн./ а.с. 47-49/. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 77554182 від 02.09.2021 року станом на 20.11.2025 року [PERSON] перед позивачем має заборгованість у розмірі 30656,71 грн., а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 9000,00 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 21492,00 грн., інфляційні збитки -144,00 грн., нараховані 3% річних - 20,71 грн. / а.с. 56/. Відповідно до листа АТ «Акцент-Банк» №20.1.0.0.0/7-20260129/0162 від 03.02.2026 року на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітована віртуальна картка № [NUMBER] . Фінансовий номер на який відправляється інформація [NUMBER] , номер знаходився в анкетних даних клієнта/а.с.225/. Згідно з рухом коштів за період з 28.08.2021 року по 18.09.2021 рік вбачається зарахування коштів 28.08.2021 року у сумі 7000,00 грн., 11.09.2021 року у сумі 8000,00 грн., 02.09.2021 року у сумі 9000,00 грн./а.с.226-227/. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону). Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини першої статті 3 Закону). З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не було б укладено. Як вбачається з матеріалів справи, договори позики №104064192 від 28.08.2021 року, №4312917 від 11.09.2021 року, № 77554182 від 02.09.2021 року були підписані електронним цифровим підписом відповідача, відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Зі змісту договорів встановлено, що [PERSON] при їх оформленні зазначила свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, місце проживання, електронну адресу, номер телефону. [PERSON] через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики. Сторони узгодили розмір кредитів, грошову одиницю, в якій надано кредити, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, судом установлено, що між відповідачем та Первісним кредитором укладено у належній формі договір кредиту, Первісним кредитором виконані умови договору кредиту належним чином, надано відповідачеві кредитні кошти. Право вимоги за договором перейшло до позивача внаслідок заміни кредитора. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів повернення ним у повному обсязі отриманих у кредит коштів у повному обсязі зі сплатою відсотків за користування кредитом, у межах визначеного сторонами строку кредитування як Первісному кредиторові, так і новим кредиторам. Відповідачем не надано доказів сплати заборгованості. Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте жодних доказів, які б спростовували розмір заборгованості або свідчили про її погашення відповідач суду не надала. З огляду на викладене, суд приходить висновку про те, що відповідач не виконав зобов`язання за договорами про надання споживчого кредиту, а тому з неї на користь позивача, як правонаступника кредитора у зобов`язанні слід стягнути заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 24 000 грн., з яких по кредитному договору №104064192 від 28.08.2021 року заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7000 грн.; по кредитному договор №104064192 від 28.08.2021 року заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8000 грн., по кредитному договору №77554182 від 02.09.2021 року в розмірі 9000 грн. Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке. За ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 1, 2 ст. 1056-1 процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. При цьому,статтею 625 ЦК України визначено поняття відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у Постанові Великої Палати від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі №0814/6450/2012, провадження № 61-18489св21: «Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) визначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до висновку Великої Палати у справі №910/4518/16 від 05 квітня 2023 року, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно достатті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно достатті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця Отже нарахування кредитором відсотків після закінчення строку кредитування суперечить умовам кредитування і нормам ст.1048 ЦК України. По кредитному договору №104064192 від 28.08.2021 року у пунктах 1.3, 1.4 зазначено, що кредит надається строком на 30 днів з 28.08.2021 року (строк кредитування); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 27.09.2021 року . Пунктом 2.3 договору визначено умови щодо пролонгації строку кредитування, зокрема пункт 2.3.1.2 передбачає пролонгацію на стандартних (базових) умовах коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але на строк не більше 60 днів. При цьому у період такої пролонгації проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у пункті 1.6 цього договору. Тобто, за умовами договору №104064192 від 28.08.2021 року протягом 30 днів нараховуються передбачені пунктом 1.5.2 договору проценти за ставкою 2.50 відсотків відповідно, за наступні 60 днів (у випадку пролонгації) передбачені пунктом 1.6 договору за ставкою 5,0 відсотків. При цьому умовами договору не передбачено пролонгації строку кредитування більше, ніж на 60 днів, а отже, не передбачено і нарахування процентів за користування кредитом поза межами цього строку. По кредитному договору №4312917 від 11.09.2021 року у пунктах 1.3, 1.4 зазначено, що кредит надається строком на 30 днів з 11.09.2021 року (строк кредитування); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 11.10.2021 року. Пунктом 2.3 договору визначено умови щодо пролонгації строку кредитування, зокрема пункт 2.3.1.2 передбачає пролонгацію на стандартних (базових) умовах коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але на строк не більше 60 днів. При цьому у період такої пролонгації проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у пункті 1.6 цього договору. Тобто, за умовами договору №4312917 від 11.09.2021 року протягом 30 днів нараховуються передбачені пунктом 1.5.2 договору проценти за ставкою 2.50 відсотків відповідно, за наступні 60 днів (у випадку пролонгації) передбачені пунктом 1.6 договору за ставкою 5,0 відсотків. При цьому умовами договору не передбачено пролонгації строку кредитування більше, ніж на 60 днів, а отже, не передбачено і нарахування процентів за користування кредитом поза межами цього строку. По кредитному договору № 77554182 від 02.09.2021 року у пунктах 1.3, 1. зазначено, що кредит надається строком на 30 днів з 28.08.2021 року; термін (дата) повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 27.09.2021. Відповідно до п. 1.5.2 Договору, проценти за користування кредитом: 2625,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6 Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п. 2.3.1.2 Договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється за кількістю днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою, наведеною в п. 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, які дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Таким чином, умовами договорів не передбачено пролонгації строку кредитування більше, ніж на 60 днів, а отже, не передбачено і нарахування процентів за користування кредитом поза межами цього строку. При перевірці розміру відсотків, заявлених позивачем до стягнення суд ураховує умови Кредитного договору, узгоджені відповідачем у частині строку та порядку нарахування відсотків, складові показники, факт продовження строку дії договору відповідачем, принцип арифметичної вірності та послідовності, а отже приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредитному договору №104064192 від 28.08.2021 року у розмірі 26250 грн.( 7000 х 30 х 2,50%) + (7000 х 60 х 5%), по кредитному договору №4312917 від 11.09.2021 року у розмірі 30000 грн.. ( 8000 х 30 х 2,50%) + (8000 х 60 х 5%), по кредитному договору № 77554182 від 02.09.2021 року у розмірі 21492 грн. При цьому, ТОВ «Мілоан», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (як первісні кредитодавці), а також позивач у справі не є банківськими установами, а мають статус небанківських фінансових установ, які здійснюють господарську діяльність з надання фінансових послуг, у тому числі без відкриття банківських рахунків, із залученням платіжних сервісів. За таких обставин вони об`єктивно позбавлені можливості надання первинних банківських документів у вигляді виписок з рахунків клієнтів. Відтак надані позивачем довідки та розрахунки заборгованості суд визнає належними та допустимими доказами як факту отримання відповідачем кредитних коштів, так і розміру заборгованості. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в розмірі 770 грн по кредитному договору № 104064192 від 28.08.2021 року, суд дійшов наступного висновку. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. З наведеного ТОВ «Коллект Центр» розрахунку заборгованості вбачається, що до заборгованості [PERSON] по кредитному договору № 104064192 від 28.08.2021 року була включена сума комісії 770 грн за обслуговування кредиту, що було передбачено п.15.1, однак враховуючи вищевикладену позицію, суд вважає, що дана вимога позивача є незаконна, оскільки така не передбачена Законом, а отже враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі 770 грн. задоволенню не підлягає. Щодо стягнення заборгованості за 3 % річних та інфляційних збитків, суд зазначає наступне. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем зроблено розрахунок, відповідно до якого за період з 10.01.2023 року по 20.11.2025 року за вказаним договором позики 3% річних складає 20,71 грн та індекс інфляції 144,00 грн. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, та наразі не скасовано. Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання(невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від відповідальності, визначеною статтею 625 ЦК України за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23, який відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Отже, якщо на момент розгляду справи на території України діє воєнний стан, кредитодавець не мав права нараховувати відповідачу проценти за ст. 625 ЦК України. З огляду на викладене, у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення 3 % річних у розмірі 20,71 грн. та інфляційних збитків у розмірі 144,00 грн. суд відмовляє. Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн, що підтверджується платіжним дорученням, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2068,70 грн. (101742х3028/148921,71). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, співмірність даних витрат, які в даному випадку суд вважає завищеними, тому суд приходить до висновку, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial