Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

У жовтні 2025 року до суду звернувся Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради про невідкладне відібрання дітей, в якому просить відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав та стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред?явлення позовної заяви до суду, з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на контролі органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання щодо невідкладного відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] . Батько малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] помер [INFO] .. Зі слів матері відомості про батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. На електронну адресу Служби у справах дітей Одеської міської ради 30.09.2025р. надійшов лист Хаджибейської окружної прокуратури міста Одеси Одеської обласної прокуратури з повідомленням, що у провадженні СД ВП № 3 Одеського районного управління № 1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 12025167470000289 від 03.08.2025р., у якому потерпілими можливо є малолітні діти, які фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . З метою соціального захисту прав дітей 03.10.2025р. спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Хаджибейському районі спільно з інспектором сектору ювенальної превенції відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області був здійснений виїзд за вказаною адресою: [ADDRESS] , де перебували малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у присутності матері [PERSON] , [INFO] , та її співмешканця [PERSON] , які перебували з ознаками наркотичного сп?яніння. Матір дітей поводила себе агресивно. Під час виїзду було проведено обстеження умов проживання дітей, встановлено, що умови проживання незадовільні, про що складено відповідний акт. В квартирі не дотримані санітарно-гігієнічні норми, присутній захлий запах, бруд, наявні таргани, домашні меблі небезпечні для використання, відсутні продукти харчування, іжа та засоби гігієни для дітей. Діти мають зовнішні ознаки недогляду. Згідно з актами проведення оцінки рівня безпеки дітей від 03.10.2025р. було встановлено, що перебування малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із матір?ю загрожує їх життю та здоров?ю. Висновок щодо рівня безпеки дитини - «дуже небезпечно». З метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безпеки малолітніх дітей, їх було тимчасово передано до сім?ї родичів, їх тітки [PERSON] , [INFO] . Хаджибейською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 713/01-06 від 08.10.2025 «Про невідкладне відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та тимчасове влаштування дітей в сім?ю родичів». Згідно наказів Служби у справах дітей Одеської міської ради від 08.10.2025р. №№ 223, 224, 225 малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взято на первинний облік, як дітей, які залишились без батьківського піклування. Відповідно до наказів Служби у справах дітей Одеської міської ради від 08.10.2025р. №№ 223/1, 224/1, 225/1 малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовані в сім?ю знайомої [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладені обставини, позивач прийняв рішення звернутися до суду з позовом про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав відповідачів, та стягнення аліментів на їх утримання. Ухвалою суду від 27.10.2025 відкрито провадження по справі, постановлено справу слухати у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.12.2025 справу було призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представниця позивача [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] проти задоволення позову заперечувала та просила не відбирати у неї дітей. Пояснила, що причиною такого стану квартири є те, що вона не може вигнати звідти свого співмешканця, який влаштовує скандали та веде себе агресивно. У судовому засіданні представники Служби у справах дітей Одеської міської ради Радєва Д.В. та [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Зокрема [PERSON] зазначила, що вона безпосередньо дітей вилучала, перший раз коли вони прийшли матір була з ознаками наркотичного сп`яніння, пропонували їй пройти лікування, однак коли представники Служби зайшли до помешкання останнього разу це був жах, діти були бліді, їжі не було, діти їли два дні назад, мати не могла зрозуміти, що відбувається. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом встановлено, що на контролі органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання щодо невідкладного відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 05.06.2013р. № 75, зареєстрований Ананьївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)), [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 0б.12.2018р. №125, зареєстрований Ананьївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)), та [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 11.11.2022р. № 2590, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), від матері [PERSON] , [INFO] . (а.с.12,14,15) Мати дітей - [PERSON] , [INFO] (паспорт громадянина України, серія [NUMBER] , виданий Іллічівським РВ ОМУ МВС України в Одеській області 15.04.2002), проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 9-11) Батько малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] помер [INFO] (а/з про смерть від 24.03.2022р. № 109, зареєстрований Ананьївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)). (а.с. 12) Зі слів матері відомості про батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. На електронну адресу Служби у справах дітей Одеської міської ради 30.09.2025р. надійшов лист Хаджибейської окружної прокуратури міста Одеси Одеської обласної прокуратури з повідомленням, що у провадженні СД ВП № 3 Одеського районного управління № 1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 12025167470000289 від 03.08.2025р., у якому потерпілими можливо є малолітні діти, які фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 16-17) З метою соціального захисту прав дітей 03.10.2025р. спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Хаджибейському районі спільно з інспектором сектору ювенальної превенції відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області був здійснений виїзд за вказаною адресою: [ADDRESS] , де перебували малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у присутності матері [PERSON] , [INFO] , та її співмешканця [PERSON] , які перебували з ознаками наркотичного сп?яніння. Матір дітей поводила себе агресивно. (а.с. 18) Під час виїзду було проведено обстеження умов проживання дітей, встановлено, що умови проживання незадовільні, про що складено відповідний акт. В квартирі не дотримані санітарно-гігієнічні норми, присутній захлий запах, бруд, наявні таргани, домашні меблі небезпечні для використання, відсутні продукти харчування, іжа та засоби гігієни для дітей. Діти мають зовнішні ознаки недогляду. Відповідно до п.п. 5, 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 р. № 585, 03.10.2025р. було проведено оцінку рівня безпеки дітей та зроблено висновок щодо рівня безпеки дітей - «дуже небезпечно». Згідно з актами проведення оцінки рівня безпеки дітей від 03.10.2025р. було встановлено, що перебування малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із матір?ю загрожує їх життю та здоров?ю. Висновок щодо рівня безпеки дитини - «дуже небезпечно». (а.с. 19-23,24-28,29-33) З метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безпеки малолітніх дітей, їх було тимчасово передано до сім?ї родичів, їх тітки [PERSON] , [INFO] . (а.с. 37-38) Хаджибейською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 713/01-06 від 08.10.2025 «Про невідкладне відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та тимчасове влаштування дітей в сім?ю родичів». (а.с. 37-38) Також, 08.10.2025 року за № 2588/01-20 органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 Сімейного кодексу України. Згідно наказів Служби у справах дітей Одеської міської ради від 08.10.2025р. №№ 223, 224, 225 малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взято на первинний облік, як дітей, які залишились без батьківського піклування. (а.с. 40,41,42) Відповідно до наказів Служби у справах дітей Одеської міської ради від 08.10.2025р. №№ 223/1, 224/1, 225/1 малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовані в сім?ю знайомої [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 43,44,45) Згідно п.п. «в» п. 2.10 Положення про Хаджибейську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 02.07.2025 № 3148-VIII, райадміністрація як виконавчий орган Одеської міської ради є органом опіки та піклування, утворює раду з питань опіки та піклування та вирішує питання, які належать до компетенції органів опіки та піклування відповідно до чинного законодавства України. В матеріалах справи наявна довідка № 139 від 16.06.2023 року, видана [PERSON] з якої вбачається, що з 18.05.2023 року і по теперішній час знаходиться в організації «Союз Антинаркотичних Спільнот-Одеса» де отримує допомогу відповідно до внутрішнього статуту організації. Проходить курс психо-соціальної адаптації. Рекомендований курс 12 місяців. (а.с. 82) Також в матеріалах справи наявна інформація про те, що в провадженні Хаджибейського районного суду м.Одеси знаходиться кримінальне провадження № 12025167470000289 щодо відповідача за розповсюдження наркотичних засобів. (а.с.83) Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що вона є тіткою дітей відповідачки, її брат проживав разом з відповідачкою, шлюб зареєстровано не було. Коли брат (батько дітей) загинув, вони непогано спілкувались, потім у [PERSON] з`явився співмешканець і вона віддалилась від них, вона почала приймати наркотики десь в 2022 році. Зазначила, що переконала її лягти в клініку, але вона втекла. Через пений час вона заборонила свідку бачитись з нею та дітьми, її старший син жалівся часто на ситуацію з молодшими дітьми. Вказувала, що допомагала купити відповідачці квартиру, там нам заборонили бачитись. Повідомила, що те, що вона побачила від соціальної служби служби та чула від дітей це жах та на сьогоднішній день нічого не змінилось. Повідомила суд, що діти зараз живуть у неї, у старшої доньки в школі був середній бал 3, зараз уже 7, середня не вміла ні читати, ні писати, зараз вони вже все наздогнали, а з найменшою найважче було, відновили всі документи їй, так як їх не було. На сьогодні діти проживають в нормальних умовах, придатних для життя, у дітей є стрес після голодного життя з матір`ю. Зазначила, що привчає їх чистити зуби, так як вони не розуміли цього, старша донька свідку допомагає по дому, середня з собакою гуляє, зараз діти хвилюються, що їх можуть назад віддати мамі, вони не хочуть цього, мати навіть на Новий рік до дітей не прийшла, якщо є переписки, то діти стресують. Свідок повідомила суд, що у неї ще є двоє своїх дітей, на сьогоднішній день діти відповідачки часто хворіють, у них нульовий імунітет, у них хронічний нежить, коли вона їх забрала то вони були покусані тарганамим, у однієї дитини є алергія на лактозу, влітку Ксенія чуть не випала з 5 поверху, оскільки мама залишила відчинене вікно, це було в 2025 році, про це їй діти розповіли. В квартирі [ADDRESS] , яка була придбана за кошти, отримані після смерті батька дітей, діти не зареєстровані. Зазначила, що має намір надалі виховувати та утримувати дітей. В матеріалах справи наявні копії світлин з місця помешкання дітей, з яких вбачається незадовільний стан приміщення, бруд, безлад та антисанітарія. (а.с.46-55) Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно ч. 4 зазначеної статті, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Статтею 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків; у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. За змістом ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Суд вважає, що позивач довів той факт, що сім`я знаходиться у скрутному становищі, зважаючи на викладене та у найкращих інтересах дітей є забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, поки мати не виправиться, є тимчасове відібрання дітей. З огляду на зазначене, судом відзначається, що підставою відібрання дітей без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дітей обстановки: їх життя, здоров`я і морального виховання. За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги, а саме відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до вимог ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей, то суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. При задоволенні позову щодо відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів. У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 у редакції Законів № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, № 2037-VIII від 17 травня 2017 року). Відповідно до частити 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно роз`яснень, які містять в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 16.10.2025 року з перерахуванням коштів на особистий рахунок кожної дитини до моменту повернення дитини до матері. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік», установлено у 2026 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року 3328,00 гривень. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов?язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб?єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6656 грн. (за позовну вимогу про відібрання дітей та за позовну вимогу про стягнення аліментів).

Outcome: approved