Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Дараган Ю.О. в серпні 2025 року звернулось з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 2365214 від 10.08.2024 в загальному розмірі 23835,00 грн та судових витрат по справі. В обґрунтування позову зазначила, що 10.08.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 2365214. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з розділом 1 Договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 14000,00 грн на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до розділу 2 Договору позика надається строком на 30 днів. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу грошові кошти шляхом їх перерахування на картковий рахунок, який він зазначив при оформленні позики. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Згідно п. 9.1 договору факторингу із змінами та доповненнями відповідно до додаткової угоди № 7 від 13.06.2022, даний договір є дійсним протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік. Відповідачем умови договору не виконувалися належним чином що призвело до утворення заборгованості. Представник позивача стверджує, що відповідно до Реєстру боржників № 39 від 23.12.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 до позивача перейшло право вимоги за вищезазначеним договором позики. Вважає, що відповідач має заборгованість за договором позики № 2365214 від 10.08.2024 в загальному розмірі 23835,00 грн, з яких: 14000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 40,6 грн - заборгованість за відсотками; 7000,00 грн - заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою; 2794,4 грн - комісія за надання позики. Одночасно із поданням позову представник позивача звернулась до суду із клопотанням про витребування від АТ КБ «ПриватБанк» доказів, що містять банківську таємницю, та підтверджують факт випуску платіжної картки № [NUMBER] на ім`я відповідача; інформації про рух коштів (виписку) по зазначеній банківській карті за період з 10.08.2024 по 15.08.2024; інформації щодо номеру телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною картою № [NUMBER] за період з 10.08.2024 по 15.08.2024 та чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних відповідача. Ухвалою суду від 01.09.2025 справу прийнято до провадження та постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, заперечення проти позову. Ухвалу про відкриття провадження у справі та матеріали позовної заяви направлено відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, які він отримав 13.09.2025, що підтверджено рекомендованим повідомленням в матеріалах справи. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. 01.10.2025 на виконання ухвали про витребування доказів на адресу суду надійшли зазначені докази. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 10.08.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 2365214. Відповідно до умов договору Товариство зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в позику в розмірі 14000,00 грн строком на 30 днів (дата повернення позики 08.09.2024) з фіксованою процентною ставкою 0,01 % в день. Умовами договору встановлено процентну ставку за понадстрокове користування позикою у розмірі 5,00 % в день. Також сторони відповідно до умов договору врегулювали розмір комісії за надання позики у розмірі 19,96 % від суми позики, що складає 2794,4 грн. Параметри, порядок і графік повернення позики, сплати процентів та комісії за надання позики визначено в Додатку № 1 до договору. Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що до умов договору є графіком повернення позики (Додаток № 1), встановлено дату повернення позики 08.09.2024; суму платежу за розрахунковий період 16835,00 грн, що складається із суми кредиту за договором у розмірі 14000,00 грн, процентів за користування кредитом - 40,6 грн, комісії за надання кредиту - 2794,00 грн. Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1) погоджено загальну вартість кредиту, що становить 16835,00 грн. За умовами Договору (п. 1) кредит надається позичальнику на погоджений строк шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю проценти від суми позики. Номер електронного платіжного засобу [NUMBER] зазначено у графі «Реквізити сторін» договору позики. Відповідно до п. 21 договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Перерахування відповідачу [PERSON] 10.08.2024 позики в сумі 14000,00 грн підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 22.09.2025, що надійшла на виконання ухвали суду про витребування доказів. Інформацією підтверджено що на ім`я [PERSON] в банку емітовано банківську платіжну картку № [NUMBER] . Фінансовим номером телефону за зазначеною платіжною карткою за період з 10.08.2024 по 15.08.2024 вказано номер [NUMBER] , який також знаходиться в анкетних даних [PERSON] . Випискою по рахунку по зазначеній карті за період з 10.08.2024 по 15.08.2024, що належить відповідачу [PERSON] , підтверджено зарахування 10.08.2024 грошових коштів у розмірі 14000,00 грн. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Згідно п. 9.1 договору факторингу із змінами та доповненнями відповідно до додаткової угоди № 7 від 13.06.2022 встановлено, що даний договір є дійсним протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 23.12.2024 укладено додаткову угоду № 45, за умовами якої відповідно до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, було відступлено позивачу права вимоги згідно реєстру № 39 від 23.12.2024. Платіжною інструкцією № 586 від 27.12.2024 встановлено, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суму фінансування за відступлення права вимоги згідно Додаткової угоди № 45 від 23.12.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. Витягом з Реєстру боржників № 39 від 23.12.2024 встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором позики № 2365214 від 10.08.2024, що становить 23835,00 грн, з яких: 14000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 40,6 грн - заборгованість за відсотками; 7000,00 грн - заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою; 2794,4 грн - комісія за надання позики. Представником позивача додано розрахунок заборгованість відповідача за договором позики за період з 10.08.2024 по 18.09.2024, що містить аналогічні відомості щодо розміру заборгованості відповідача, які відображені у Витягу з Реєстру боржників. Розрахунок заборгованості не містить даних щодо оплати відповідачем будь-яких платежів за користування позикою за договором. Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного. Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування». Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Згідно вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із статтею 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»; 2) електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ст. 3 цього Закону підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет - грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 10.08.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства кредитний договір № 2365214. Позичальник за допомогою інструменту ідентифікації системи BankID Національного банку пройшов автентифікацію, ідентифікацію та верифікацію як фізична особа відповідно до законодавства. Встановлено, що кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, який був надісланий на електронну пошту, що була вказана ним при укладенні договору. Без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19. Відтак, між відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору) та підписано договір відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами правочину. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що кредитний договір був укладений та підписаний в електронній формі і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Товариство належним чином виконало свої договірні зобов`язання, перерахувавши на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначений ним у кредитному договорі, суму кредиту, що підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 22.09.2025 та випискою по рахунку відповідача за період з 10.08.2024 по 15.08.2024, що витребувана судом відповідно до ухвали про витребування доказів. Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, надано докази щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строків їх повернення. Представником позивача також долучено належні та допустимі докази, які підтверджують, що у відповідності до вимог закону, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за договором позики № 2365214 від 10.08.2024. Судом встановлено, що заборгованість відповідача визначена первісним кредитором за договором позики за період з 10.08.2024 по 18.09.2024 у загальному розмірі 23835,00 грн, що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 14000,00 грн; процентів, як плата за користування кредитом за період з 10.08.2024 по 08.09.2024, у розмірі 40,6 грн; процентів за понадстрокове користування позикою за період з 09.09.2024 по 18.09.2024 у розмірі 7000,00 грн; комісії за надання позики у розмірі 2794,4 грн. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18) роз`яснила наступне. Проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку, на який надано кредит (позику). Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Порядок виплати цих процентів врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим вони можуть бути нараховані та стягнуті після спливу визначеного договором строку кредитування. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (справа №444/9519/), від 04.07.2018 (провадження №14-154цс18) та від 31.10.2018 (провадження №14-318цс18) право кредитодавця нараховувати, передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після закінчення строку, на який надавався кредит, або у разі пред`явлення банком вимоги до позичальника про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування кредитором процентів на суму невиконаного (простроченого) грошового зобов`язання має юридичну природу відповідальності, що передбачена статтею 625 ЦК України. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що проценти за понадстрокове користування позикою за період з 09.09.2024 по 18.09.2024 у розмірі 7000,00 грн, що нараховані первісним кредитором після спливу визначеного договором строку кредитування, мають юридичну природу відповідальності, що передбачена статтею 625 ЦК України У цьому контексті суд звертає увагу, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Таким чином, суд доходить висновку про відмову в задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача процентів за понадстрокове користування позикою за період з 09.09.2024 по 18.09.2024 у розмірі 7000,00 грн. З огляду на вищевикладене загальна сума заборгованості за договором позики № 2365214 від 10.08.2024, яка стягується судом з відповідача на користь позивача, складає 16835,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 14000,00 грн; проценти, як плата за користування кредитом за період з 10.08.2024 по 08.09.2024, у розмірі 40,6 грн; комісія за надання позики у розмірі 2794,4 грн. За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 3028,00 грн, у розмірі визначеному у ст. 4 Закону про судовий збір, що підтверджується банківською квитанцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. Позивачем визначено ціну позову сумою стягнення 23835,00 грн. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 16835,00 грн, що становить 70,63 % від ціни позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2138,68 грн (3028,00 грн х 70,63 %).

Outcome: partial