Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , останнім місцем проживання якого було с. Підвиноградів Берегівського району Закарпатської області. Заповіту не залишав. Відкрилася спадщина за законом. Позивач є спадкоємець за законом, подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вашкеба О.І., відкрито спадкову справу. До складу спадщини ввійшло право власності на таке майно: - житловий будинок в [ADDRESS] , який належав [PERSON] на праві власності в цілому, що посвідчено Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, виданим Виноградівською РДА від 08.11.2000 на підставі розпорядження голови Виноградівської РДА; - земельна ділянка площею 0,25 га в [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, яка належала [PERSON] на підставі рішення 7 сесії 5 скликання Підвиноградівської сільської ради від 03.05.2007 №99, і яке посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку ЗК №014688, кадастровий номер 2121284401:00:005:0006. Правовстановлюючі документи на майно були втрачені (згоріли) при пожежі, яка була 23.12.2011 року про що свідчить Акт про пожежу від 23.12.2025 року. Спадкодавцем після пожежі не було можливості поновити в зв`язку з важкою хворобою. Будинок проінвентаризовано, завершено будівництвом, виготовлено технічний паспорт. Згідно виписки з погосподарської книги виданої Підвиноградівським старостинським округом Виноградівської м/р № 20.0-18/524 від 24.11.2025 року, що згідно погосподарської книги № 7, особовий рахунок 01-0603 будинок за адресою [ADDRESS] рахується за громадянином [PERSON] , [INFO] , та присвоєно адресний номер [ADDRESS] . За запитом позивача від 19.12.2025 року номер витягу НВ-2100871532025 надано Витяг з ДЗК про земельну ділянку з якого вбачається, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] , площею 0.2500, кадастровий номер 2121284401:00:005:0006 належить спадкодавцю [PERSON] . Між відповідачем (рідним братом позивача) [PERSON] , [INFO] , та позивачем не досягнуто домовленості про розподіл майна , що ввійшло до складу спадщини. Тому нотаріус не може видати позивачу Свідоцтво про право на спадщину. У нотаріальному порядку оформлення спадщини неможливе. Позивач змушена звернутися до суду за захистом права власності, набутого у спосіб спадкування, в цілому на будинок та земельну ділянку. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, (ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України - далі ЦК). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п.1 ч 2 ст.16 ЦК). За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, не існує. Таким чином, позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадковий житловий будинок та право власності на земельну ділянку. Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. У прохальній частині позовної заяви просила справу розглядати без її участі. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] до суду подано заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають та не заперечують щодо їх задоволення (а.с.39, 42). Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.). У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , останнім місцем проживання якого було с. Підвиноградів Берегівського району Закарпатської області. Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 07.08.2014 року (а.с.15) та довідкою старости Підвиноградівського старостинського округу від 02.12.2025 року (а.с.17). Заповіту [PERSON] не залишав. Відкрилася спадщина за законом. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, як донька померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки [NUMBER] від 25.07.1986 року (а.с.7) та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00055322670 від 12.12.2025 року (а.с.8-8 зв.). Позивачка [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вашкеба О.І., відкрито спадкову справу, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру №83472422 (а.с.16). До складу спадщини ввійшло право власності на майно: - житловий будинок в [ADDRESS] , який належав [PERSON] на праві власності в цілому, що посвідчено Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, виданим Виноградівською РДА від 08.11.2000 на підставі розпорядження голови Виноградівської РДА; - земельна ділянка площею 0,25 га в [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, яка належала [PERSON] на підставі рішення 7 сесії 5 скликання Підвиноградівської сільської ради від 03.05.2007 №99, і яке посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку ЗК №014688, кадастровий номер 2121284401:00:005:0006. Правовстановлюючі документи на майно були втрачені (згоріли) при пожежі, яка була 23.12.2011 року про що свідчить Акт про пожежу від 23.12.2025 року (а.с.31-32). Будинок проінвентаризовано, завершено будівництвом, виготовлено технічний паспорт. Згідно виписки з погосподарської книги виданої Підвиноградівським старостинським округом Виноградівської м/р № 20.0-18/524 від 24.11.2025 року, що згідно погосподарської книги № 7, особовий рахунок 01-0603 будинок за адресою [ADDRESS] рахується за громадянином [PERSON] , [INFO] , та присвоєно адресний номер [ADDRESS] (а.с.22). За запитом позивача від 19.12.2025 року номер витягу НВ-2100871532025 надано Витяг з ДЗК про земельну ділянку з якого вбачається, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] , площею 0.2500, кадастровий номер 2121284401:00:005:0006 належить спадкодавцю [PERSON] (а.с.23-29). Між відповідачем (рідним братом позивача) [PERSON] , [INFO] , та позивачем не досягнуто домовленості про розподіл майна , що ввійшло до складу спадщини. Тому нотаріус не може видати позивачу Свідоцтво про право на спадщину. У нотаріальному порядку оформлення спадщини неможливе. Позивач змушена звернутися до суду за захистом права власності, набутого у спосіб спадкування, в цілому на будинок та земельну ділянку. У Виноградівському РБТІ будинок за адресою [ADDRESS] зареєстровано, що підтверджено Довідкою від 17.12.2025 року (а.с.18). Позивачка прийняла спадщину в силу ст.1268 ЦК України, так як на час смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] проживала з ним разом за адресою [ADDRESS] (а.с.17). Будинок проінвентаризовано, виготовлено технічний паспорт. В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Приватний нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовила (а.с.30). Відповідачі як мати та рідний брат позивачки претензій до спадкового майна не мають (а.с.37, 42). Застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно дост.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.37 постанови №5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Оскільки оформлення спадщини у нотаріальному порядку виявилося об`єктивно неможливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно (згоріли під час пожежі), а спадкодавець за життя такі не оформив, відсутні перешкоди для переходу права власності на предмет позову в порядку спадкування за законом в судовому порядку, то позивачка звернувся до суду на підставі ст.392 ЦК України не безпідставно. За таких обставин суд вважає, що позивач, як спадкоємець за законом першої черги, має право на набуття всіх прав, має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не змогла його отримати з незалежних від неї причин. Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved