Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 31.10.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачкою [PERSON] укладено договір №510487-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». 31.10.2024 року позивач направив відповідачці пропозицію (оферту) укласти договір №510487-КС-002 про надання кредиту, а відповідач прийняла (акцепт) на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони позивач направив відповідачці через ТС одноразовий ідентифікатор, на номер телефону, котрий і було нею введено. Таким чином між сторонами було укладено кредитний договір. Відповідно до умов договору кредиту, позивач надав позичальнику грошові кошти у розмірі 6000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальниця зобов`язувалася повернути грошові кошти. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачці грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] . Позивач вказав, що в зв`язку з тим, що відповідачка не виконала свої зобов`язання, станом на 01.12.2025 року у неї утворилась заборгованість за договором №510487-КС-002 про надання кредиту від 31.10.2024 року в розмірі 17340,00 грн., яка складається з: -6000,00 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту; -10140,00 грн. сума прострочених платежів по процентах; -0,00 грн. сума заборгованості по штрафам; -1200,00 грн. сума прострочених платежів за комісією. Позивач вважає, що його позовні вимоги, викладені в позовній заяві є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом в повному обсязі. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 07.01.2026 року. Ухвалою суду відповідачці був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідачка [PERSON] отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі 08.01.2026 8:53:59 в електронному кабінеті системи «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. 16.01.2026 року через систему «Електронний суд» до суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона повідомила, що факт укладення кредитного договору№510487-КС-002 про надання кредиту від 31.10.2024 року та отримання нею кредитних коштів в розмірі 6000,00 грн. не заперечує. Разом з тим не погоджується з розміром заявлених до стягнення процентів та комісії, оскільки вони є неспівмірними із сумою основного боргу та не відповідають принципам справедливості, добросовісності та розумності. Зазначила, що комісія за видачу кредиту у розмірі 1200 грн. не пов`язана з наданням окремої фінансової послуги, а по суті є додатковою платою за сам факт отримання кредиту. Відповідачка перебуває за межами України, просила задовольнити позовні вимоги частково, зменшити розмір нарахованих процентів, відмовити у стягненні комісії за видачу кредиту та покласти судові витрати на сторони пропорційно задоволеним вимогам. 26.01.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Басалиги Д.М. надійшли додаткові пояснення у справі, якими повідомив, що не отримував відзиву на позовну заяву, а тому скористався правом на подання додаткових пояснень, в яких звернув увагу, що позичальник добровільно погодився з умовами кредитного договору, протягом строку дії договору не звернувся із заявою про його розірвання, або визнання його недійсним. Окрім того вказав, що посилання відповідачки на загальний принцип «Розумності та справедливості» не є правовою підставою для зменшення суми процентів за користування кредитом. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу. Судом встановлено, що 31.10.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір №5100487-КС-002 про надання кредиту з використанням ІТС, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору кредиту, позивач надав позичальнику грошові кошти у розмірі 6000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти. Згідно п..2.3 договору строк кредиту 24 тижнів, стандартна процентна ставка: в день 1%, фіксована (п.2.4.), комісія за видачу кредиту 1200,00 грн. (п.2.5.), строк дії договору до 17.04.2025 року (п.2.7). Орієнтована загальна вартість кредиту 14743,42 грн. (п.2.8), орієнтовна реальна річна процентна ставка 6669,80 %. Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-4668. До матеріалів справи додано пропозицію укласти договір (оферта) №5100487-КС-002 про надання кредиту від 31.10.2024, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання договору №5100487-КС-002 про надання кредиту від 31.10.2024, копію паспорту споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, які підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. До матеріалів справи також додана візуальна форма послідовності дій клієнта [PERSON] щодо укладення електронного договору №5100487-КС-002 про надання кредиту від 31.10.2024 року, в якій відображена послідовність дій позивача та відповідача як клієнта в ІТС. На підтвердження перерахунку кредитних коштів відповідачу, позивач надав квитанцію, згідно якої було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: платник ТОВ Бізнес Позика, дата: 31.10.2024, 11:02, сума переказу: 6000,00 грн., номер платіжної картки отримувача: [NUMBER] , призначення платежу: перерах. коштів [PERSON] , зг. до кредитного дог. №5100487-КС-002 від 31.10.2024. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом та з довідки про стан заборгованості у позичальниці [PERSON] станом на 27.11.2025 року утворилась заборгованість за договором №5100487-КС-002 від 31.10.2024 року в розмірі 17340,00 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь і яка складається з: -6000,00 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту; -10140,00 грн. сума прострочених платежів по процентах; -0,00 грн. сума заборгованості по штрафам; -1200,00 грн. сума прострочених платежів за комісією. Розмір заборгованості за отриманим тілом кредиту не оспорюється відповідачкою, а тому суд вважає дані обставини доведеними. Щодо розміру заборгованості за процентами то вони нараховані згідно умов договору та в межах строку на який було надано кредит. Суд відхиляє посилання відповідачки у відзиві на те, що розмір заявлених до стягнення процентів не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з копії кредитного договору та детального розрахунку заборгованості, розмір процентної ставки, який визначений та узгоджений сторонами в кредитному договорі №510487-КС-002 укладеному 31.10.2024 року та нарахований розмір заборгованості за відсотками відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування», а тому його не можна вважати як надмірним чи недобросовісним і він підлягає стягненню з відповідачки. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Щодо стягнення комісії за надання кредиту суд зазначає таке. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Сплата комісії умовами договору передбачена, вона є разовою. За таких обставин, враховуючи, що відповідач взяв на себе обов`язок сплатити разову комісію при отриманні кредиту, а також враховуючи обов`язковість виконання умов договору, позов в цій частині слід задовольнити. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки судом встановлено, що між сторонами дійсно виникли кредитні відносини внаслідок підписання електронного договору, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання по договору, а тому підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором. У відповідності з ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved