Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Позиції позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Представник позивача Столітній М.М. 12.12.2025, діючи в інтересах свого довірителя ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал", за допомогою підсистеми "Електронний суд" звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором та клопотанням про витребування доказів. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що відповідно до укладеного 18.11.2023 між [PERSON] та ТОВ ''Лінеура Україна" електронного договору № 4149268 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідачка отримала кредит в сумі 4100 грн з терміном повернення 360 днів (до 11.11.2024) та зі сплатою відсотків за користування кредитом кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 2 % в день та застосовується у межах строку кредиту. 25.10.2024 ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" уклали договір факторингу № 25/10/2024, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 4149268 від 18.11.2023. У зв`язку із невиконанням позичальницею умов договору виникла заборгованість, яка склала 22711,69 грн, з яких: заборгованості за тілом кредиту - 4099,96 грн, за процентами - 20087,73 грн, яку позивач просив стягнути з неї разом із судовими витратами. Протоколом авторозподілу розподілу судової справи від 12.12.2025 вказану справу передано на розгляд судді Старокожку В.П. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 17.12.2025 провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, витребувано від АТ "Ощадбанк" інформацію, про яку прохав позивач. 07.01.2026 інформація, яку було витребувано, надійшла до суду. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідачки не надходив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачка та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Пунктом 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, слід вважати відповідачку [PERSON] належним чином повідомленою про відкриття провадження у справі, оскільки відповідні судові документи, що повернулися до суду із відміткою про відсутність адресата (копія ухвали про відкриття провадження), надіслані безпосередньо за місцем її реєстрації - [ADDRESS] . Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного позовного провадження має бути ухвалене рішення, яким позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 18.11.2023 між [PERSON] та ТОВ ''Лінеура Україна" у електронній формі було укладено договір № 4149268 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами договору відповідачка отримала кредит в сумі 4100 грн на строк 360 днів (до 11.11.2024) зі сплатою відсотків за користування кредитом кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 2 % в день та застосовується у межах строку дії договору. Кредитор свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконав та перерахував кредитні кошти в сумі 4100,00 грн на платіжну картку останньої № [NUMBER] , що підтверджується повідомленням АТ "Ощадбанк" від 26.12.2025, наданого на виконання ухвали про витребування доказів. 25.10.2024 ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" уклали договір факторингу № 25/10/2024, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 4149268 від 18.11.2023, що підтверджується копією цього договору та реєєстру боржників до нього від 25.10.2024. Відповідно до копії цього реєстру ТОВ ''Фінансова компанія ''Фінтраст Україна" набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за договором № 4149268 від 18.11.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в сумі 22711,69 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4099,96 грн, за процентами - 18611,73 грн. Таке нарахування підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 25.10.2024, складеним первісним кредитодавцем. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем, останній здійснив нараховання відсотків у період з 18.11.2023 по 25.10.2024, тобто в межах строку договору, і вони склали 18611,73 грн. Згідно із розрахунком заборгованості, складеним позивачем за період з 26.10.2024 по 12.11.2024, заборгованість відповідачки за процентами склала 1476,00 грн. Ці нарахування також здійснені у межах строку дії договору. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ''Фінансова компанія ''Фінтраст Україна" від 25.11.2024 змінено найменування з ''Фінансова компанія ''Фінтраст Україна" на нове найменування ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст капітал". З вищевказаних письмових доказів, наданих суду, вбачається, що відповідачка частково вносила оплати в рахунок погашення процентів за кредитом на загальну суму 9511,18 грн, які враховані під час визначення заборгованості. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частини 1-2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України ''Про електронний цифровий підпис'', за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, висловленому у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 569/8962/16-ц. Мотивована оцінка аргументів сторін. Матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги позивача до [PERSON] . Договір № 4149268 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.11.2023, як і договір факторингу від 25.10.2024, є чинними, доказів повного погашення заборгованості ні позивачу, попередньому кредитору відповідачка не надала, а тому вимога позивача про стягнення з останньої заборгованості за тілом кредиту, що складає 4099,96 грн та заборгованості за відсотками, які нараховані первісним кредитодавцем та в подальшому позивачем у межах строку дії та на умовах договору в загальному розмірі 20087,73 грн, а всього 24187,69 грн, ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. Відповідачкою доказів погашення заборгованості чи спростування її розміру не надано. Отже, виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку про доведеність позовних вимог позивачем та ненадання відповідачкою належних доказів на їх спростування, тому стягненню із відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість за договором № 4149268 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.11.2023 в сумі 24187,69 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 4099,96 грн, за процентами - 20087,73 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 7731 від 04.12.2025. Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідачки на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн на підставі: копії акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 04.12.2025; копії договору про надання правничої допомоги № 10/12-2024 від 10.121.2024, укладеного між позивачем та адвокатом Столітнім М.М.; копії ордеру на надання правничої допомоги серія АІ № 2062279 від 04.12.2025; копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, серія КС № 9422/10. Правова допомога полягала в наданні послуг згідно з переліком, викладеним у акті № 12893 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 04.12.2025. Загальна вартість робіт склала 10000,00 грн. Суд, проаналізувавши надані докази, доходить висновку про таке. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Витрати позивача на правову допомогу наведені в орієнтовному розрахунку судових витрат в тексті позовної заяви та підтверджуються належними та допустимими вищенаведеними доказами. Однак, адвокатом зазначено у акті прийому-передачі про надання послуги з представництва інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за цією позовною заявою, в тому числі участь у судових засіданнях - 2 год, вартість - 1640 грн. Суд констатує, що провадження у справі здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання. Тому адвокат Столітній М.М., який здійснював підготовку матеріалів позовної заяви та клопотання про витребування доказів, подавав їх до суду та ін., участі у судових засіданнях не брав, тому на переконання суду у цій частині розмір судових витрат є необгрунтованим та недоведеним. За винятком цього, розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає характеру та обсягу дій, вчинених представником позивача у справі, не є завищеними чи необґрунтованими, є пропорційними предмету спору та складності справи, тому ці витрати мають бути стягнуті із відповідачки на користь позивача в сумі 8360,00 грн (10000,00 грн - 1640,00 грн). Оскільки позов майнового характеру задоволено повністю, тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та на професійну правничу допомогу в сумі 8360,00 грн підлягають стягненню із відповідачки на користь позивача. На підставі ст. ст. 526, 611, 612, 1049, 1054, 1056-1 України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 83, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 352 ЦПК України, суд

Outcome: approved