Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , в розмірі 1/4 від усіх його видів заробітку з дати звернення до суду та до досягненню дитиною повноліття та аліменти за минулий час за період з 31.12.2024 до [INFO] . Обґрунтовуючи позов зазначає, що [INFO] в них народилась донька, з відповідачем сімейне життя не склалося та протягом останніх 15-ти днів разом не проживають. На даний час донька проживає разом з позивачкою в с. Кам`янка Житомирського району та області, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та ухиляється від обов`язку отримувати дитину, в результаті чого позивачка просить стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідно до ухвали суду 15.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви та доданих до неї документів направлялись за місцем реєстрації проживання відповідача проте було повернуто на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, заяв по суті справи до суду також не надходило. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується змістом копії свідоцтва про народження (а. с. 7). Згідно із довідкою про склад сім`ї від 02.09.2025 за № 159 донька проживає за адресою [ADDRESS] , за тією самою адресою проживає й мати доньки (а.с. 8). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст. 181 СК способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 статті 183 СК встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи наведене, оскільки утримування батьками дитини є обов`язок як матері так і батька суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити. Стосовно стягнення аліментів за минулий період суд виходить із наступного. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованої в постанові від 18.05.2020 по справі № 215/5867/17, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Оскільки позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття нею заходів щодо одерження аліментів з відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку останнього від їх сплати, суд вважає за можливе в цій частині позовної заяви відмовити. Відповідно до ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: partial