Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Фастівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить виключити відомості про [PERSON] , як батька, з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , за № 134 від 07 квітня 2021 року, складеного Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та [PERSON] з 19 вересня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому [INFO] народився [PERSON] . Батьками дитини було записано позивача [PERSON] та [PERSON] . Повідомляє, що в листопаді 2017 року позивач отримав травми обох ніг і тазу, що призвело до його інвалідності. Внаслідок отриманих травм між подружжям почались непорозуміння. 08 березня 2023 року мати дитини - [PERSON] пішла з дому та більше ні до дітей, ні до чоловіка не поверталась. Також повідомляє, що [PERSON] переконала позивача в тому, що він є батьком дитини та при реєстрації народження дитини його батьками, відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, вказано подружжя. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2023 року у справі № 381/2608/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно сина [PERSON] , вирішено встановити опіку та призначити опікуном дитини - [PERSON] . У даному судовому рішенні було встановлено факт відсутності кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з наведеним, позивач звертається до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2024 року цивільну справу за підсудністю направлено до Голосіївського районного суду міста Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно з якою просив проводити судовий розгляд без його присутності, повідомив про відсутність заперечень проти позову. Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності її учасників. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийнявши визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 19 вересня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2024 року у справі № 381/5455/23. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07 квітня 2021 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис № 134. З копії актового запису про народження № 134 від 07 квітня 2021 року вбачається, що підставою для внесення запису відомостей про батька дитини є актовий запис про шлюб № 345 від 19 вересня 2014 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного тану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області За положеннями ч. 1 ст. 13 СК України, частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як передбачено ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно з вимогами ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно ч. 3 ст. 136 СК України, оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 5, 6 ст. 136 СК України, не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України» судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 36 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктами 2.13, 2.13.1 "Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання", затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Позивач зазначає, що вважав себе батьком дитини [PERSON] , який народився під час перебування позивача у шлюбі з матір`ю дитини - [PERSON] . Судом також встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2023 року у справі № 381/2607/23 за позовом [PERSON] позбавлено батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно сина [PERSON] , вирішено встановити опіку та призначити опікуном дитини - [PERSON] . Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду медико-генетичного центру ТОВ «Мама Папа» № 38065 від 16 травня 2023 року, ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 0%. Отже, вказаний експертний висновок у відповідності до положень ЦПК України є належним і допустимим доказом, експертиза проводилася відповідно до обраних експертом методик, з дотримання інструкції про порядок проведення та оформлення експертних досліджень, будь-яких спростувань цього висновку, або інших висновків експертів, сторонами не було надано. ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі «Калачова проти російської федерації» (заява № 3451/05), зауважував, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. У зв`язку з викладеним, судом достовірно встановлено, що позивач не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи. Судом також враховується, що відповідачем [PERSON] , яка є опікуном дитини, не оспорюється те, що позивач не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно із ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17). Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та беручи до уваги результати дослідження, щодо батьківства, суд приходить до висновку про доведеність позивачем позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Outcome: approved