Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Кінаша Дмитра Вадимовича звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики від 08 листопада 2019 року в сумі 57563 грн 55 коп., яка складається з: основного боргу в сумі 30000,00 грн, інфляційних витрат за період з травня 2020 року по квітень 2025 року включно в сумі 23028 грн 16 коп., 3 % річних за період з 09 травня 2020 року по 23 травня 2025 року в сумі 4535 грн 39 коп, а також просить стягнути судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн. 02.06.2025 ухвалою Галицького районного суду м. Львова вказану цивільну справу було передано за підсудністю до Черкаського районного суду Черкаської області. 15.08.2025 ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області було відкрито провадження у справі. 05.11.2025 ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області вказану справу передано за територіальною підсудністю на розгляд Смілянського міськрайонного суду Черкаської області. 04.12.2025 дана цивільна справа надійшла до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області та згідно з автоматизованим розподілом передана для розгляду у провадження судді Проценко А.М. 05.12.2025 ухвалою суду постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач та його представник не прибули. На адресу суду 19.01.2026 надійшла заява, в якій представник просить проводити засідання без його та позивача участі. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. На підставі статей 280, 281 ЦПК України суд вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази як у їх сукупності та взаємозв`язку, так і окремо на предмет достатності, належності та допустимості, судом встановлено такі обставини справи. Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо виконання зобов`язань за договором позики грошових коштів. Судовим розглядом встановлено, що 08 листопада 2019 року позивач [PERSON] уклав договір позики з відповідачем [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Амбросійчуком Л.В., зареєстрований в реєстрі за №2497, за умовами якого позикодавець надав позичальнику у власність, а позичальник прийняв грошові кошти у розмірі 30000 грн 00 коп., що на момент укладення договору було еквівалентно 1223,49 доларів США, та зобов`язався їх повернути до 08 травня 2020 року. Позивачем на підтвердження свої позовних вимог надано до суду копію договору позики, який власноручно підписаний позивачем і відповідачем, та нотаріально в установленому законом порядку посвідчений. Позивач зазначає, що відповідачем йому кошти не повернуті до вказаного у договорі позики терміну, таким чином зобов`язання відповідачем не виконанні. Просив суд стягнути з відповідача 57563 грн 55 коп. боргу за договором позики, який складається з: основного боргу в сумі 30000 грн 00 коп., інфляційних витрат за період з травня 2020 року по квітень 2025 року включно в сумі 23028 грн 16 коп., 3 % річних за період з 09 травня 2020 року по 23 травня 2025 року в сумі 4535 грн 39 коп. Правовідносини щодо укладеного договору позики врегульовані такими нормами цивільного законодавства. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 2 вищезазначеної статті зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 526 ЦК України вказує на те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання, що вказано в ч. 1 ст. 625 ЦК України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Ч. 2 ст. 1050 ЦК України вказує на те, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем в повній мірі доведено, що сторони в належній формі уклали договір позики, відповідач відповідно до ч. 2, 3 цього договору отримав 08 листопада 2019 року в користування до 08 травня 2020 року кошти у сумі 30000,00 грн, проте їх не повернув, що вказує на наявність підстав для задоволення вимоги в цій частині. Окрім того, позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційні витрати за період з травня 2020 року по квітень 2025 року в сумі 23028 грн 16 коп., 3 % річних за період з 09 травня 2020 року по 23 травня 2025 року в сумі 4535 грн 39 коп. З приводу цього суд зазначає наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №4/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який триває цього часу. Щодо нарахування та надання розрахунку 3 % річних за період 09.05.2020 по 23.05.2025 в сумі 4535,39 грн, суд зазначає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за період 09.05.2020 по 24.02.2022 в сумі 1618,41 грн, за період 25.02.2022 по 23.05.2025 позичальник звільняється від сплати зазначеного нарахування в зв`язку з введенню в дію воєнного стану. Суд надає детальний розрахунок нарахування, а саме: за період розрахунку 09.05.2020 по 31.12.2020 (кількість днів 237) проценти 582,79 грн. За період розрахунку 01.01.2021 по 31.12.2021 (кількість днів 365) проценти 900,00 грн. За період розрахунку 01.01.2022 по 24.02.2022 (кількість днів 55) проценти 135,62 грн, що в загалній сумі становить 1618,41 грн. Щодо нарахування та надання розрахунку інфляційних витрат за період 09.05.2020 по 30.04.2025 в сумі 23028,16 грн, суд зазначає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за період 09.05.2020 по 24.02.2022 в сумі 5135,91 грн, за період 25.02.2022 по 30.04.2025 позичальник звільняється від сплати зазначеного нарахування в зв`язку з введенню в дію воєнного стану. Суд надає детальний розрахунок, а саме: травень 2020 року в сумі 100,30 грн, червень 2020 року 100,20 грн, липень 2020 року 99,40 грн, серпень 2020 року в сумі 99,80 грн, вересень 2020 року в сумі 100,50 грн, жовтень 2020 року в сумі 101,00 грн, листопад 2020 року в сумі 101,30 грн, грудень 2020 року в сумі 100,90 грн, січень 2021 року сумі 101,30 грн, лютий 2021 року в сумі 101,00 грн, березень 2021 року в сумі 101,70 грн, квітень 2021 року в сумі 100,70 грн, травень 2021 року в сумі 101,30 грн, червень 2021 року сумі 100,20 грн, липень 2021 року сумі 100,10 грн, серпень 2021 року сумі 99,80 грн, вересень 2021 року сумі 101,20 грн, жовтень 2021 року сумі 100,90 грн, листопад 2021 року сумі 100,80 грн, грудень 2021 року сумі 100,60 грн, січень 2022 року сумі 101,30 грн, лютий 2022 року сумі 101,60 грн, а в загальній сумі 5135,91 грн. У зв`язку з зазначеним, оскільки позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) у період дії в Україні воєнного стану, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 08.09.2019, що складається з заборгованості: інфляційні втрати в сумі 5135,91 грн та 3% річних у розмірі 1618,41 грн, які відповідач зобов`язаний сплатити за користування коштами. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сума боргу за договором позики в сумі 36754 грн 32 коп., яка складається з: основного боргу в сумі 30000,00 грн, інфляційних витрат за період з 09 травня 2020 року по 24.02.2022 року включно в сумі 5135 грн 91 коп., 3 % річних за період з 09 травня 2020 року по 24.02.2022 року в сумі 1618 грн 41 коп. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом частково задовольняються вимоги позивача (в розмірі 36754,32 гривень), то сума стягнення судового збору на користь позивача складатиме 773,35 грн. Суд, аналізуючи надані докази понесених витрат, встановив, що позивач просить стягнути з відповідача 10000,00 грн понесених витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При цьому суд враховує: обсяг фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; час, витрачений адвокатом на підготовку та розгляд справи; складність справи та її значення для сторін; розмір гонорару адвоката та співмірність його послуг цим витратам. Верховний Суд у справах №826/1216/16, №810/3806/18, №320/11366/20 наголосив, що суд не зобов`язаний стягувати всю суму витрат на правничу допомогу, якщо вона є завищеною щодо принципів розумності та справедливості. З урахуванням складності справи, що була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача в розмірі 4000,00 грн.

Outcome: partial