Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

У травні 2025 року Старосалтівська селищна рада Чугуївського району Харківської області звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення завданої майнової шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ХА № 000128 від 26.08.2024 [PERSON] 26 серпня 2024 року о 14 год 00 хв здійснював вилов риби в Печенізькому водосховищі поблизу с. Хотімля, Чугуївського р-н., під час нерестової заборони любительського рибальства здійснював вилов риби знаряддями лову, а саме «льосовою сіткою» та впіймав рибу: червонопірка 6 екземплярів, плоскирка 4 екземпляри, окунь 2 екземпляри, загальною вагою 1(один) кг 550 гр., чим завдано збитків рибному господарству України на загальну суму 21964,00 грн. Вказаними діями [PERSON] порушив р. 4 п.1 п.п.1 та р. 4 п.п. 4 Правил любительського та спортивного рибальства. Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 23.10.2024 у справі № 636/8227/24 [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. з конфіскацією незаконно добутих водних живих ресурсів та з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення. Згідно з таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1042 від 29 вересня 2023 року, Управлінням Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області проведено розрахунки збитків, нанесених рибному господарству України незаконними діями, які склали 21964,00 гривень, які до цього часу [PERSON] добровільно не відшкодовано. На підставі викладеного та вимог ст. 1166 ЦК України позивач просить стягнути з [PERSON] заподіяну шкоду в розмірі 21964,00 грн. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 22.05.2025 року провадження у справі відкрито і її розгляд визначено в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 29.05.2025 року підготовче засіданняя закрито та справа призначена до розгляду по суті. Представник позивача Старосалтівської селищної ради Чугуївського району Харківської області Чумаченко А. В. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав за заявленими підставами, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином Будь-яких заяв, клопотань та відзиву від відповідача не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належним чином є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 23.10.2024 ( справа № 636/8227/24, провадження № 3/636/4285/24) [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. з конфіскацією в дохід держави знаряддя вчинення правопорушення - льосової сітки у кількості | (одна) штуки та незаконно добутих водних живих ресурсів: червонопірка - 6 екземплярів, плоскирка - 4 екземпляри, окунь -2 екземпляри, загальною вагою 1(один) кг 550 гр. Також стягнуто з [PERSON] судовий збір на користь держави та зазначено, що оскільки шкода завдана державі, питання про відшкодування шкоди може бути вирішено в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог ч.3 ст. 40 КУпАП. Вказана постанова набула законної сили. При розгляді адміністративної справи № 636/8227/24, провадження № 3/636/4285/24, судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ХА № 000128 від 26.08.2024, описом-оцінкою знарядь лову, іншого рибальського майна, плавучих та інших транспортних засобів, виявлених у особи, що вчинила правопорушення, згідно з протоколом серії ХА № 000128 від 28 серпня 2024 року, виданий головним державним інспектором Харківського рибоохоронного патруля Кузіним А.С.; приймальним актом № б/н від 26 серпня 2024 року, виданий головним державним інспектором Харківського рибоохоронного патруля Кузіним А.С.; квитанцією про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення № 000128 від 28 серпня 2024 року виданий головним державним інспектором Харківського рибоохоронного патруля Кузіним А.C.; розрахунком матеріальної шкоди, завданої [PERSON] виданий головним державним інспектором Харківського рибоохоронного патруля Кузіним А.С.; актом приймання-передачі водних біоресурсів на відповідальне зберігання виданий головним державним інспектором Харківського рибоохоронного патруля Кузіним A.C., було встановлено, що [PERSON] 26 серпня 2024 року о 14 год 00 хв здійснював вилов риби в Печенізькому водосховищі поблизу с. Хотімля, Чугуївського р-н., під час нерестової заборони любительського рибальства здійснював вилов риби знаряддями лову, а саме «льосовою сіткою» та впіймав рибу: червонопірка 6 екземплярів, плоскирка 4 екземпляри, окунь 2 екземпляри, загальною вагою 1(один) кг 550 гр., чим завдано збитків рибному господарству України на загальну суму 21964,00 грн. Розмір вказаної матеріальної шкоди був обчислений Управлінням державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області згідно з таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N? 1042 від 29 вересня 2023 року.. Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до інформації Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Харківській області та Старосалтівської селищної ради збитки, завдані рибному господарству України Наговіценим А.Ю. у розмірі 21964,00 грн. не відшкодовані, цивільний позов вказаними органами не заявлявся. Таким чином шкода, завдана відповідачем [PERSON] водним живим ресурсам у розмірі 21964,00 грн. залишилася невідшкодованою. Відповідно до ст. 13 Конституції України та ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», в якій зазначається, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про тваринний світ», ст. 21 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» державний контроль у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, за провадженням рибогосподарської діяльності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства. Відповідно до Положення про Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області, затвердженого наказом Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм від 15.02.2024 №77, Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області (Харківський рибоохоронний патруль) є територіальним органом Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм (Держрибагенство), діє у складі Держрибагенства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується. Повноваження Харківського рибоохоронного патруля поширюється на Харківську область, територію та акваторію водного об`єкта в межах районів діяльності, визначених Держрибагенством. Основним завданням Харківського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагенства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, меліорації земель.. Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про тваринний світ» визначено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, у тому числі належить контролювати додержання встановленого порядку обліку тварин та обліку їх використання; вимагати від фізичних та юридичних осіб усунення порушень законодавства про охорону, використання і відтворення об`єктів тваринного світу; пред`являти позови про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствами, установами, організаціями та громадянами внаслідок порушення законодавства про охорону, використання і відтворення об`єктів тваринного світу. Відповідно до статті 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству за затвердженими таксами і методиками. Відповідно до статті 10 Закону України «Про тваринний світ» громадяни відповідно до закону зобов`язані використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону, відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 27 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. Відповідно до п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 р. (далі - Правила), забороняється лов водних живих ресурсів: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї, промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих та інших матеріалів усіх видів і найменувань. Пунктом 6.3. Правил передбачено, що застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення цих Правил рибальства. Згідно приписів ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні, зокрема, в перевищенні лімітів і порушенні інших встановлених законодавством вимог користування об`єктів тваринного світу. Відповідно ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. За змістом статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного Кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Згідно п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного Кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є, зокрема, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Таким чином, завдані природним ресурсам збитки сплачуються на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні. Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними вищенаведеними доказами, тому приходить до висновку про задоволення цих вимог. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved