Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" (далі - ТзОВ "Свеа Фінанс") звернулось в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.04.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та [PERSON] в електронній формі уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4547496, право вимоги за яким надалі перейшло до ТОВ «Свеа Фінанс» на підставі договору факторингу № 01.02-36/24 від 24.12.2024. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 5000,00 грн на строк 351 днів із встановленням плати за користування кредитними коштами у розмірі 2,50 % у день. Внаслідок порушення відповідачем умов договору, неповернення кредитних коштів у встановлені договором строки, а також несплати процентів загальний розмір заборгованості відповідача становить 35617,25 грн. З огляду на наведені обставини просить стягнути з відповідача вказаний розмір заборгованості та судові витрати, що складаються з 2422,40 грн сплаченого судового збору. Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19.11.2025, відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання у справі на 21.01.2026, яке було відкладено на 03.03.2026, у зв`язку із неявкою відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові просив проводити розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позов не подала, про поважність причин неможливості прибуття її в судове засідання суд не повідомила. Тому суд у відповідності до статті 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.04.2024 ТОВ «Лінеура Україна» (Товариство) та [PERSON] (клієнт) в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4547496. Як слідує із змісту п. 1.1 цього договору, його сторони уклали вказаний договір за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний застосунок «Credit7». За цим договором Товариство зобов`язалося надати клієнту грошові кошти у гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2 договору). Згідно з абз. 2 п. 1.2 договору сума кредиту (загальний розмір) 5000,00 грн. Відповідно до п. 1.3 договору строк кредитування 351 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 27 днів. Згідно п. 1.4 договору, за користування кредитом нараховуються проценти за стандартною процентною ставкою, яка становить 2,50 % у день та застосовується у межах всього строку кредиту, вказаного у п. 1.3 цього договору. Знижена процентна ставка становить 1,38 % за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 07.05.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що настають за вказаною датою, сплатить кошти у сумі, не менше суми першого платежу, визначеного у графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У п. п. 2.1, 2.2 договору його сторони погодили, що Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Суму кредиту (його частину) Товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту 11.04.2024 або 12.04.2024. У п. 4.1 договору його сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів, крім випадку, визначеного п. 4.3 договору. Згідно з п. 4.2 договору клієнт має право повністю або частково достроково повернути кредит. У разі, якщо часткове дострокове повернення (виплата) кредиту відбулось не в дату платежу, Графік платежів коригується шляхом зміни всіх наступних дат платежів, які починають обраховуватися з дати дострокового часткового повернення (виплати) кредиту з урахуванням встановленої договором періодичності сплати процентів та незмінності кінцевої дати повернення (виплати) кредиту. На підтвердження виконання ТОВ «Лінеура Україна» умов кредитного договору та надання [PERSON] кредиту у розмірі 5000,00 грн до позовної заяви долучено копію інформаційного листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (далі ТОВ «УПР») № 1-2612 від 26.12.2024. Згідно із вказаним листом на виконання укладеного з ТОВ «Лінеура Україна» договору на переказ коштів № 03012024-1 від 03.01.2024, ТОВ «ПЕЙТЕК» 11.04.2024 перерахувало 5000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] . До вищевказаного договору також долучено Паспорт споживчого кредиту, а також додаток № 1 до договору № 4547496. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Лінеура Україна», станом на 24.12.2024 в [PERSON] є заборгованість за кредитним договором № 4547496 від 11.04.2024, що складає: нараховано - 39743,25 грн, сплачено 2900,00 грн, а саме: 2899,00 грн 13.05.2024, віднесено у рахунок погашення заборгованості за процентами, списано 1226 грн 13.05.2024, віднесено у рахунок погашення заборгованості за процентами, до сплати 35617,25 грн 24.12.2024 ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) і ТОВ «Свеа Фінанс» (фактор) уклали договір факторингу № 01.02-36/24, відповідно до п. 2.1 якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору, у порядку та у строки встановленні цим договором. Згідно з п 3.1.3 договору права вимоги переходять до фактора з моменту надходження грошових коштів у повному обсязі у розмірі, визначеному у п. 4.1 договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. У п. 4.1 вказаного договору факторингу його сторони домовились, що фінансування (ціна договору) становить 1 247 267,25 грн. На підтвердження відступлення на користь позивача права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4547496 до позовної заяви долучено копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 9881 від 27.12.2024 про сплату ТОВ «Свеа Фінанс» передбаченої договором факторингу суми фінансування, а також копію витягу з реєстру боржників. Як слідує зі змісту вказаного витягу, ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4547496 від 11.04.2024 на загальну суму 35617,25 грн, з яких 4999,00 грн сума основного боргу за кредитом, 28118,25 грн сума нарахованих процентів, 2500,00 сума штрафних санкцій. Суд зазначає, що [PERSON] надалі змінила прізвище на " [PERSON] " про що свідчать довідки Теребовлянської міської ради та УДМС у Тернопільській обл. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні правові норми. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015. Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону). Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу частини першої статті 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Лінеура Україна» і відповідач уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. Відповідач підписала цей договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем 62576), направленим товариством на телефонний номер відповідача. При укладанні кредитного договору відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. [PERSON] була належним чином ознайомлена з умовами вищевказаного кредитного договору, однак не виконала грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору кредиту в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду. Судом встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернула, чим порушила умови договору. Разом з тим, перевіряючи обґрунтованість заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за кредитним договором суд зазначає, що у позові позивач вказує, що сума заборгованості відповідача перед позивачем становить: 35617,25 грн, яка складається із 4999,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 28118,25 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 2500,00 заборгованість за пенею, штрафом. Щодо вимоги про стягнення за штрафними санкціями за даним кредитним договором в сумі 2500,00 грн, суд зазначає наступне. Стаття 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Судом встановлено, що кредитний договір № 4547496 укладено 11.04.2024, відповідно і пеня (штрафні санкції) за порушення грошових зобов`язань за договором нарахована після 24.02.2022. Отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відтак, у частині стягнення пені (штрафних санкцій) за кредитним договором № 4547496 від 11.04.2024 в сумі 2500,00 грн слід відмовити. Щодо стягнення суми заборгованості по несплаченим відсоткам в розмірі 28118,25 грн за кредитним договором, суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%». Разом з цим пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%. Отже, оскільки Закон України № 3498-ІХ набрав чинності 24.12.2023 та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки, в період перших 120 днів з 24 грудня 2023 року до 21 квітня 2024 року (включно) максимальний розмір денної процентної ставки складає 2,5%, в період наступних 120 днів з 22 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року (включно) 1,5%, а з 21 серпня 2024 року 1%. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, оскільки характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства. З розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за період з 22.04.2024 по 24.12.2024 нараховувалися за процентною ставкою 2,5% відсотки в день, тобто у більшому розмірі ніж встановлений законом. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості за відсотками з 22.04.2024 по 24.12.2024 підлягає перерахунку, виходячи з встановленого пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Максимальний розмір денної процентної ставки за період з 22.04.2024 по 20.08.2024 - 1,5 %, за період з 21.08.2024 по 24.12.2024 - 1%, а тому сума процентів за договором має становити 12624,00 грн ((5000,00 (тіло кредиту) х 2,5% (розмір процентної ставки) х 11 (кількість днів у періоді з 11.04.2024 по 21.04.2024) = 1375,00 грн.) + ((5000,00 (тіло кредиту) х 1,5% (розмір процентної ставки) х 121 (кількість днів у періоді з 22.04.2024 по 20.08.2024) = 9075,00 грн) +(5000,00 (тіло кредиту) х 1% (розмір процентної ставки) х 126 (кількість днів у періоді з 21.08.2024 по 24.12.2024)= 6300,00 грн) 2900,00 грн (сплачено заборгованості за відсотками 13.05.2024) - 1226,00 грн (кредитодавцем списано у рахунок погашення заборгованості за відсотками). Отже, з урахування наведеного вище, суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором №45447496 від 11.04.2024 в розмірі 17623,00 грн, що складається із: суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4999,00 грн та суми заборгованості за відсотками у розмірі 12624,00 грн. Відповідно до укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» договору факторингу № 01.02.-36/24 від 24.02.2024, ТОВ «Лінеура Україна» передало ТОВ «Свеа Фінанс» право вимоги до відповідача. Таким чином, ТОВ «Свеа Фінанс» наділено правом грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4547496 від 11.04.2024. Так, відповідно до вимог частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В силу вимог статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року, справа №910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні, саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. За договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за наданігрошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постановах: від 14 лютого 2018 року у справі №756/668/15-ц (провадження №61-153св18) та від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11 (провадження №14-222цс18). Враховуючи, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, суд вважає доведеними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у доведеному розмірі 17623,00 грн, що складається із: суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4999,00 грн та суми заборгованості за відсотками у розмірі 12624,00 грн. Отже, позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення судом заявленого банком позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1 199,09 грн (ціна позову 35 617,25 грн, що становить 100%, з яких задоволено вимог на суму 17623,00 грн, що становить 49,50%, а тому при частковому задоволенні позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1 199,09 грн = 2422,40 * 49,50%)

Outcome: partial