Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

03.12.2025 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» через свого представника Усенка М.І. звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , заборгованість за Кредитним договором № 9939785 від 21.02.2023 року, в сумі: 11 673,60 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Вимоги позову обґрунтовує тим, що 21.02.2023 року між фізичною особою позичальником: [PERSON] (надалі Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі Кредитодавець, Первісний кредитор) був укладений Договір про споживчий кредит № 9939785 (надалі Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 3000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Вказав, що кредит надається строком на 100 днів і складається з пільгового та поточних періодів (п.1.3 Договору). Відповідно до п. 1.3.1 Договору пільговий період складає 10 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 03.03.2023р. (рекомендована дата платежу). Відповідно до п. 1.3.2 Договору поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 01.06.2023 р. (дата остаточного погашення заборгованості). Відповідно до п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту: 570,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно з п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 600.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Відповідно до п.1.5.3 Договору Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 8100.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього Договору (п.1.6. Договору № 9939785). Зазначив, що згідно п. 7.1. Договору № 9939785 від 21.02.2023 року визначає, що Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Сторони узгодили, що відповідно до п. 2.1 Договору №9939785 кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Позивач виконав зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту, надавши грошові кошти відповідачу проте, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим станом на дату звернення до суду з позовною заявою (03.12.2025 року) заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 11 673,60 грн., відповідно до Виписки з особового рахунка. З них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2 790,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 8 313,60 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 570,00 грн. Відповідно до п. 6.2 Договору № 9939785 від 21.02.2023р., розміщений в Особистому кабінеті Позичальника проект договору є пропозицією Товариства про його укладення (офертою). Прийняття такої пропозиції (акцепт) здійснюється Позичальником шляхом направлення електронного повідомлення із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (SMS-кодом), що надсилається на номер його мобільного телефону. Після підписання договір підписується електронним підписом уповноваженого працівника Кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу та розміщується в Особистому кабінеті Позичальника, а також може бути додатково надісланий йому електронною поштою або іншими засобами зв`язку. За зверненням Позичальника Кредитодавець може повторно надати електронну або паперову копію договору. Пояснив, що укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З огляду на викладене, зазначає, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного договору слугує заявка анкета на отримання фінансового кредиту. Акцепт договору відповідачем вчинено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Z58008». В той же день відповідачем підписано Анкета-заява на кредит № 9939785, Договір про надання споживчого кредиту № 9939785, Графік платежів за Договором № 9939785 від 21.02.2023 (Додаток №1 до Договору про споживчий кредит №9939785), паспорт споживчого кредиту (Додаток №2 до Договору про споживчий кредит №9939785). 26.06.2023 року між Первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (далі - Позивач) відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги 99-МЛ від 26.06.2023 р. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги, та у відповідності до статті 512 Цивільного кодексу України Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором № 9939785 від 21.02.2023 року, що укладений між Кредитодавцем та Відповідачем. Станом на дату подання позову, відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору факторингу 99-МЛ від 26.06.2023 р. (у новій редакції згідно додаткової угоди №1 від 26 серпня 2025 р.) заборгованість відповідача становить 11 673,60 грн, а саме: залишок заборгованості за тілом кредиту 2 790,00 грн.; залишок заборгованості за процентами 8 313,60 грн., залишок заборгованості по комісії 570, 00 грн. Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку умови договору не виконує та не сплачує заборгованість, позивач був змушений звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою суду від 04.12.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Представник позивача просив про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У поштових повідомленнях від 29.01.2026 та 17.02.2026 листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 21.02.2023 року між фізичною особою позичальником: [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений Договір про споживчий кредит № 9939785, згідно з умовами якого відповідач отримав 3000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Кредит надається строком на 100 днів і складається з пільгового та поточних періодів (п.1.3 Договору). Відповідно до п. 1.3.1 Договору пільговий період складає 10 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 03.03.2023р. (рекомендована дата платежу). Відповідно до п. 1.3.2 Договору поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 01.06.2023 р. (дата остаточного погашення заборгованості). Відповідно до п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту: 570,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно з п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 600.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Відповідно до п.1.5.3 Договору Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 8100,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього Договору (п.1.6. Договору № 9939785). Сторони узгодили, що відповідно до п. 2.1 Договору №9939785 кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Згідно п. 7.1. Договору № 9939785 від 21.02.2023 року визначає, що Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до п. 6.2 Договору № 9939785 від 21.02.2023р., розміщений в Особистому кабінеті Позичальника проект договору є пропозицією Товариства про його укладення (офертою). Прийняття такої пропозиції (акцепт) здійснюється Позичальником шляхом направлення електронного повідомлення із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (SMS-кодом), що надсилається на номер його мобільного телефону. Після підписання договір підписується електронним підписом уповноваженого працівника Кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу та розміщується в Особистому кабінеті Позичальника, а також може бути додатково надісланий йому електронною поштою або іншими засобами зв`язку. За зверненням Позичальника Кредитодавець може повторно надати електронну або паперову копію договору. У Розділі 10 Договору про надання фінансового кредиту «Реквізити та підписи сторін» та додатках до нього зазначено електронний підпис фізичної особи відповідача: Z58008. В той же день відповідачем підписано Анкету-заяву на кредит № 9939785, Договір про надання споживчого кредиту № 9939785, Графік платежів за Договором № 9939785 від 21.02.2023 (Додаток №1 до Договору про споживчий кредит №9939785) та Паспорт споживчого кредиту (Додаток №2 до Договору про споживчий кредит №9939785). Отже, договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, що підтверджує укладення між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або SMS-повідомлення, а також без входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20); від 02.11.2021 року у справі № 243/6552/20. Укладаючи кредитний договір, відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем договору є заявка-анкета на отримання фінансового кредиту. Акцепт договору відповідачем здійснено з використанням одноразового ідентифікатора «Z58008». Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, у ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно з ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є повідомлення з кодом «Z58008», надіслане на номер телефону відповідача [NUMBER] . Отже, відповідач прийняв пропозицію позивача щодо укладення кредитного договору та погодився з його умовами. Доказів протилежного суду не надано, як і відомостей про оспорювання відповідачем факту укладення вказаного кредитного договору. Позивач виконав зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту, надавши грошові кошти відповідачу проте, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим станом на дату звернення до суду з позовною заявою (03.12.2025 року) заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 11 673,60 грн., відповідно до Виписки з особового рахунка. З них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2 790,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 8 313,60 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 570,00 грн. Виконання зобов`язання позивачем за Договором про надання фінансового кредиту, підтверджується копією платіжного доручення №94135744 від 21.02.2023р. з якого вбачається ТОВ «Мілоан» перерахував кошти у сумі 3000.00 грн. на платіжну картку клієнта № [NUMBER] , Призначення платежу: Кошти згідно договору 9939785. Окрім того, 04.12.2025 року Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва за клопотанням представника позивача було витребувано докази у справі від АТ «Універсал Банк» 05.01.2026 року до суду надійшли витребувані докази, з яких встановлено, що Транзакція, здійснена 21.02.2023 в сумі 3 000,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), була успішною та зарахована на відповідний рахунок власника банківської карти № [NUMBER] відповідно до Кредитного договору № 9939785 від 21.02.2023 року. Проте, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим станом на дату звернення до суду з позовною заявою (03.12.2025 року) заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 11 673,60 грн., відповідно до Виписки з особового рахунка. З них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2 790,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 8 313,60 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 570,00 грн. 26.06.2023 року між Первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (далі - Позивач) відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги 99-МЛ від 26.06.2023 р. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги, та у відповідності до статті 512 Цивільного кодексу України Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором № 9939785 від 21.02.2023 року, що укладений між Кредитодавцем та Відповідачем. Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості Відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 22833513/2536 від 04.11.2025 р. Станом на дату подання позову, відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору факторингу 99-МЛ від 26.06.2023 р. (у новій редакції згідно додаткової угоди №1 від 26 серпня 2025 р.) заборгованість відповідача становить 11 673,60 грн, а саме: залишок заборгованості за тілом кредиту 2 790,00 грн.; залишок заборгованості за процентами 8 313,60 грн., залишок заборгованості по комісії 570, 00 грн. Тобто після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Із наданих представником позивача та досліджених судом документів встановлено, що відповідач користувався наданими кредитодавцем кредитними коштами та порушив умови вказаного договору і має заборгованість. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Щодо нарахування заборгованості по комісії за надання кредиту, суд зазначає таке. За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Суду не надано доказів визнання недійсним у цілому чи певних частин Кредитного договору №9939785 від 21.02.2023 року, відтак він є чинним та дійсним. Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Аналізуючи умови кредитного договору №9939785 від 21.02.2023 року, суд доходить висновку про правомірність дій позивача щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. За такого, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині стягнення з відповідача комісії у розмірі 570,00 грн. Відтак, оскільки на час розгляду справи судом відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, суд зробив висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] суми боргу у розмірі 11 673,60 грн, а саме: залишок заборгованості за тілом кредиту 2 790,00 грн.; залишок заборгованості за процентами 8 313,60 грн., залишок заборгованості по комісії 570, 00 грн. У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що позивачем доведено виникнення у відповідача зобов`язань за кредитним договором на умовах, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги , тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Що стосується питання витрат на правничу допомогу, то сюди включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Понесення позивачем судових витрат підтверджується: договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року між ТОВ «Кредит-Капітал» (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Апологет», Актом №Д/9388 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 12.11.2025 року, з якої вбачається сума наданих послуг на 8000,00 грн., копією детального опису наданих послуг до Акту №Д/9388 від 12.11.2025 року. за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року, з якої вбачається найменування послуги та кількість витрачених годин., копією ордера на надання правничої (правової) допомоги №1408806 від 20.10.2025 року. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено: «… у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення».

Outcome: approved