Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

[PERSON] (далі [PERSON] ) в особі свого представника [PERSON] (далі - [PERSON] ) звернулася до Харківського районного суду Харківської області із позовною заявою, якій після остаточних уточнень просить суд: -визнати недійсним договір №2082/К купівлі - продажу (відступлення) прав вимоги від 07.11.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС»; - визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , від 22.12.2022, серія та номер 347, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О.; -визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , від 03.07.2023, серія та номер 2572, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Нескородовою О.А.; -поновити позивачці право власності на квартиру [ADDRESS] , за [PERSON] , шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про проведення державної реєстрації права власності №65885736 від 22.12.2022 про реєстрацію за [PERSON] та шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про проведення державної реєстрації права власності №68282346 від 03.07.2023 про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , та шляхом відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про проведення за [PERSON] державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі договору дарування №2006 від 11.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н.П., та на підставі договору про поділ спільного майна подружжя №1998 від 11.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н.П.; -стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зокрема зазначає, що 23.04.2018 між [PERSON] та АКІБ «УкрСіббанк» був укладений кредитний договір № 11338370000, відповідно до якого банк надав позивачці кредит у розмірі 45 000,00 швейцарськиих франків, що дорівнювало еквіваленту 225354,47 грн за курсом НБУ на день укладання договору, з кінцевим терміном повернення кредиту - до 23.04.2018. В забезпечення кредитного договору 23.04.2008 між позивачкою та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Також, 23.04.2008 в забезпечення вищезазначеного кредитного договору між позивачкою, її чоловіком [PERSON] та АКІБ «УкрСиббан» було укладено Договір поруки. Позивачка виконувала умови кредитного договору, але у зв`язку з фінансовою кризою, вона не могла виконувати зобов`язання в повному обсязі, про що повідомила працівників банку, та продовжувала сплачувати кошти. Але, не беручи до уваги виконання позивачкою умов кредитного договору, АКІБ «УкрСиббанк» звернувся до Харківського районного суду Харківської області (справа № 2034/2-777/11) з позовною заявою про стягнення заборгованості солідарно з позивачки та її чоловіка. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10.10.2012 позовна заява була залишена без руху та позивачка продовжувала виконувати зобов`язання за кредитним договором. 19.12.2011 позивачка була повідомлена, що права вимоги по кредитному договору перейшли від АКІБ «УкрСиббанк» до ПАТ «ДельтаБанк». Відповідно до договору №2082/К купівлі - продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 07.11.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», права вимоги по кредитному договору перейшли до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», про що також було повідомлено позивачку. 19.03.2023 згідно із інформаційної довідки позивачці стало відомо, що квартира [ADDRESS] , яка їй належала на праві власності була продана іншій особі на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2022, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О. При цьому в порушення умов іпотечного договору та ст. 37 Закону країни «Про іпотеку» відповідач без достатніх правових підстав, а саме за відсутності окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, під час дії мораторію на примусове відчуження майна, прийняла рішення про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за [PERSON] . Як вбачається з п.4.2 ст. 4 Договору іпотеки від 23.04.2008, звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов договору та Закону України «Про іпотеку». Пунктом п.4.3 ст. 4 вказаного Договору встановлено, що право визначення підстави та способу звернення стягнення належить Іпотекодержателю. Відповідно до п.5.2 ст. 5 Договору іпотеки від 23.04.2008, позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; 2) отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі - продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Будь-якого іншого варіанту передачі права власності на предмет іпотеки договором не передбачено. Положення статті 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі тішення суду, яке набрало законної сили. Враховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя (домовленості сторін), тобто у спосіб, зазначений іпотечним договором, ненадання такого договору державному реєстратору та залишення ним без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності, дії відповідача щодо реєстрації за [PERSON] права власності на спірну квартиру, власником якої є позивачка, не можна вважати законними. Наразі за законних підстав відповідач не має права на позасудове звернення стягнення на іпотечне майно (його повне відчуження), яким є спірна квартира, оскільки відсутня домовленість сторін в окремому договорі. Враховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя (домовленості сторін), тобто у спосіб, визначений іпотечним договором, ненадання такого договору державному реєстратору відповідачу та залишення нею без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон зобов`язує можливість переходу права власності, прийняття приватним - нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О. рішення про реєстрацію переходу права власності - повне відчуження на іпотечну квартиру та припинення права власності позивачки є протиправним. Крім того, спірна квартира використовується як місце постійного проживання позивачки та її родини, а тому не може бути примусово стягнута (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно) на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем або третьою особою, як забезпечення виконання іпотекодавцем умов кредитного договору, укладеного в іноземній валюті. Тобто, згода іпотекодавця є обов`язковою. Таким чином, у приватного нотаріуса ХМНО Вахрушевой О.О. були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на спірну квартиру за [PERSON] вищевказаний правочин - договір купівлі- продажу спірного нерухомого майна від 22.12.2022 є недійсним, оскільки він порушує публічний порядок та права позивачки. Щодо позовних вимог про скасування рішення про реєстрацію права власності; прийнятого на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22.12.2022, вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі статтею 26 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» палі - Закон № 1952-ІУ) записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду, зокрема, про скасування рішення про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про вноситься запис про скасування державної реєстрації. Як встановлено частиною третьою статті 26 Закону, ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним дізнанням, змінюючи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності вихідних відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Тому вимога про скасування рішення приватного нотаріуса Вахрушевої О.О. як про реєстрацію права власності та оновлення відомостей про об`єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису, також відповідає інтересам позивача, є належним способом захисту порушеного права та підлягає задоволенню. Згідно з укладеним договором іпотеки між позивачкою та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» від 23.04.2008 звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі домовленості сторін на передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок основного Зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Такої домовленості між сторонами не було, позивачка своєї згоди на відчуження предмету іпотеки в такий спосіб не надавала, тому у приватного нотаріусу не було підстав для перереєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] . Крім того, враховуючи що, відповідно до договору №2082/К купівлі - продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 07.11.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» перейшли до ТОВ УКРДЕБТ ПЛЮС» під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то даний договір також має визнаватися недійсним відповідно до п. З 1 даного Закону, який зазначає, що кредитна установа не має права підступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 цього пункту. Вищевказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом з метою захисту порушених прав позивачки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.04.2023 провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.04.2023 забезпечено позов. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17.10.2023 уточнену позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої Ольги Олександрівни, третя особа [PERSON] про визнання незаконною та скасування державної реєстрації, визнання недійсним договору купівлі-продажу та зобов`язання вчинити певні дії. Витребувано у приватного нотаріуса ХМНО Нескородової О.А. копію договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 03.07.2023. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06.08.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача та позивачка в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Представником відповідача нотаріуса Вахрушевої О.О. адвокатом Ципліцьким Д.О. подано відзив у якому він зазанчив, що у позовній заяві позивач зазначає, що при зверненні стягнення на предмет іпотеки було дотримано порядок, встановлений законодавством України наслідком чого стала реєстрація права власності на квартиру за ТОВ «АНАЛІТИК ФІНАНС», правомірність чого позивачем не оскаржується. Важливо підкреслити, що таке звернення відбулося до введення в Україні правового режиму воєнного стану, а саме 22.02.2022, тобто посилання позивача на цю обставину в якості обґрунтування порушення порядку звернення стягнення на предмет іпотеки вважає недоречними. Також позивач посилається на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та зауважує, що під час звернення стягнення на предмет іпотеки було порушено мораторій, встановлений цим Законом на такі дії. Дійсно, як зазначає позивач, такий Закон набув чинності 07.06.2014. Однак, 23.04.2021 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року №1381-ІХ, в якому зазначено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р., № 43, ст. 386; 2020 р., № 38, ст. 279; із змінами, внесеними Законом України від 16 вересня 2020 року № 895-IX) втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом. Таким чином, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», на який посилається позивач, втратив чинність 23.09.2021. Відповідно, доводи позивача про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося всупереч вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є недоречними, адже цей Закон втратив чинність 23.09.2021, а звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося після вказаної дати. Стосовно неналежного відповідача. Серед іншого, позивач просить визнати недійсними договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги №2082/К від 07.11.2019, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», та договір купівлі-продажу квартири від 22.12.2022, що був засвідчений відповідачем. Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року у справі №670/23/18 «у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину , а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них». Відповідач - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева Ольга Олександрівна не є стороною в Договорі купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги №2082/К від 07.11.2019 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та в Договорі купівлі-продажу квартири від 22.12.2022. У справі про визнання недійсним Договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги №2082/К від 07.11.2019 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» належними відповідачами є ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС». У справі про визнання недійсним Договору купівлі-продажу квартири від 22.12.2022. належними відповідачами є ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та [PERSON] , а приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева Ольга Олександрівна повинна бути залучена до справи у якості третьої особи, а не відповідача. Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2021 року у справі №707/2 1006/2011 «якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову». Таким чином, враховуючи те, що позивач неправильно визначив склад учасників справи, подав позовну заяву до неналежно відповідача та не подав клопотання по заміну неналежного відповідача, у задоволенні позовних вимог позивача у цій справі суд повинен відмовити. Крім того, просив стягнути з [PERSON] на користь приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої Ольги Олександрівни понесені судові витрати на правову допомогу. Надав заяву про розгляд спарви у його відсутність. Відповідач - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Нескородова О.А. в судове засідання не з`явилась, надала суду письмові пояснення з яких вбачається, що 03.07.2023 до неї звернулися [PERSON] та [PERSON] для посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Вказана квартира належала [PERSON] . Для посвідчення договору купівлі-продажу квартири, їй були надані всі необхідні документи, які відповідають вимогам ст.55 Закону «Про нотаріат», п.47, 61-63, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», а саме: документ, який підтверджує право власності на вказану квартиру (наданий Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Вахрушевою О.О. від 22.12.2022, за реєстровим № 347; витяг № 318523615 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий приватним нотаріусом Харківського міського територіального округу Вахрушевою О.О. від 22.12.2022 від 17.06.2021; звіт про оцінку майна № 18-230627-016 від 27.06.2023, виданий TOB «ОЦІНКА МАЙНА УКРАЇНА»; довідка про відсутність зареєстрованих осіб у цій квартирі від 30.06.2023 за № 655; документи, які встановлюють особи сторін (паспорти сторін, свідоцтво про народження, довідки про присвоєння фізичній особі ідентифікаційних номерів платників податків. Перед посвідченням правочину, нотаріусом перевірена актуальна інформація станом на 03.03.2023, здійснено пошуки і отримана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо нерухомого майна, щодо суб`єктів про відсутність заборони відчуження даного нерухомого майна та Інформація з Єдиного реєстру боржників- безпосередньо перед посвідченням договору купівлі -продажу квартири. Сторони підтвердили при безпосередньому спілкуванні, що вони дійсно усіють договір купівлі-продажу квартири та що розрахунок за цим договором вони здійснили в повному обсязі. Також продавець [PERSON] підтвердив та гарантував, що момент укладення цього договору купівлі-продажу квартири, квартира, що відчужується нікому не продана, не подарована, в спорі та під арештом не значиться, а відсутні будь-які права чи обтяження, щодо неї з боку третіх осіб; що від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення; що квартира під забороною (арештом) та в іпотеці (заставі), податковій заставі не перебуває; та щодо цієї квартири відсутні судові спори; внаслідок продажу цієї квартири не буде порушено прав законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх та непрацездатних дітей, яких продавець зобов`язаний утримувати за законом чи :зором; зазначене в договорі нерухоме майно не надане в користування наймачам (орендарям); будинок, в якому знаходиться нерухоме майно, не є аварійним, не підлягає зносу; договір не укладається під впливом тяжкої для продавця обставини або під загрозою; усі умови цього договору відповідають інтересам та дійсним намірам сторін узгоджені ними; за адресою місцезнаходження нерухомого майна не проживають та зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, а також будь-які інші особи, яких за законом повинен утримувати продавець. [PERSON] надав заяви нотаріусу від 03.07.2023, про що вказана квартира набута ним за особисті кошти, на час набуття вказаної квартири власність у зареєстрованому шлюбі не перебував, фактичних шлюбних відносин не і осіб, які могли б поставити питання про визнання за ними права власності на це 'рухоме майно (його частку) у тому числі відповідно до ст. 65, 74,97 СК України, не має та про те, що неповнолітні та малолітні діти, недієздатні та обмежено -здатні особи не мають права користування квартирою [ADDRESS] та внаслідок продажу цієї квартири їх права порушені не будуть. Чоловік [PERSON] [PERSON] , [INFO] , надав свою згоду на купівлю вказаної квартири, згідно з його заявою, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського територіального округу Нескородовою О.А. від 03.07.2023, зареєстровано в реєстрі за №2571. Після складання проекту договору - сторони прочитали весь текст договору та вони ствердили мені, що текст договору їм зрозумілий та відповідає їх дійсним намірам. Сторони були попереджені про правові наслідки недійсності правочину. Таким чином, нотаріусом виконані всі, без виключення, необхідні дії для посвідчення договору дарування у відповідності до законодавства України та нотаріального процесу, перевірені всі документи, які відповідають встановленим вимогам. Ніяких підстав відмовляти в посвідченні договору дарування не було. Крім того, вважає, що при вирішенні справ, які стосуються оспорювання прав і обов`язків сторін, набутих на підставі вчинених нотаріальних дій, нотаріуси в розумінні ст. ст. З0, 34, 35 ЦПК України не є особами, прав і обов`язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішень. Просила не залучати її до участі в справі, оскільки нотаріус не знаходиться в правових стосунках ані з позивачем, ані з відповідачами, спір між якими вирішується, слухати справу без її участі, повністю покладалась на вирішення справи судом по суті. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток на адреси, зазначені в позовній заяві та шляхом опублікування оголошень на офіційному вебсайті суду, причини неявки суду не повідомили, будь-які заяви та клопотання від них не надходили. Суд, вислухавши представника позивача у судовому засіданні, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, зазначає про таке. Позивач просить визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , від 22.12.2022, серія та номер 347, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О., а також визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , від 03.07.2023, серія та номер 2572, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Нескородовою О.А. Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України, відповідач є обов`язковим учасником в цивільному процесі його стороною. Визначення кола відповідачів, предмета й підстав спору є виключним правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується на стадії ухвалення судового рішення, а не на стадії відкриття провадження. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева Ольга Олександрівна не є стороною договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги №2082/К від 07.11.2019 (укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС») та договорі купівлі-продажу квартири від 22.12.2022 (укладений між ТОВ «Аналітік Фінанс» та [PERSON] ). У спорі про визнання недійсними вищевказаних договорів належними відповідачами можуть виступати сторони договору, а приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева О.О. повинна бути залучена до справи у якості третьої особи, а не відповідача. Щодо вимоги про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , від 03.07.2023, серія та номер 2572, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Нескородовою О.А. (укладений між [PERSON] та [PERSON] ), остання також не є належним відповідачем, оскільки такими можуть бути [PERSON] та [PERSON] (як сторони договору), які залучені у даній справі у якості третіх осіб. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Відповідно до ст. 46 ЦПК України здатність мати процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Відповідно до ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи. Судом встановлено, що відповідачами у справі визначено приватних нотаріусів Харківського районного нотаріального округу Харківської області Вахрушеву О.О. та [PERSON] . Беручи до уваги визначений позивачем склад учасників справи, суд зазначає, що приватні нотаріуси Вахрушева О.О. та Нескородова О.А., не можуть бути відповідачеами у справі за позовною заявою з вимогою про визнання недійсними спірних договорів, оскільки нотаріус не є учасником цивільних правовідносин, що склалися між сторонами договорів, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення щодо встановлення факту, що має юридичне значення. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб учасника нотаріальної дії. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 51 ЦПК України. Так, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Таким чином, оскільки позивачем не пред`явлено позову до належних відповідачів у зв`язку з чим обрані способи захисту в частині позовних вимог про визнання недійсним договорів та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, - є неефективними, то задоволення пред`явлених позовних вимог не призведе до захисту її оспорюваних прав чи інтересів, оскільки відновити становище особи, захистити її право можливо лише у випадку заявлення позову до особи, яка має обов`язок виконати вимоги позивача. Враховуючи вказані обставини, та те, що позивачем не подано клопотання про заміну неналежного відповідача у справі, а діючим цивільним законодавством не передбачено можливості заміни відповідача за ініціативою суду, суд вважає за необхідне у задоволені позовних вимог відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed