Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Короткий зміст заяви У грудні 2025 року [PERSON] звернулася із заявою про встановлення юридичного факту, заінтересована особа Рокитнянська селищна рада Білоцерківського району Київської області. Заяву мотивував тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 7 грудня 1981 року. У вказаному житловому будинку він зареєстрований та проживає з 15 липня 1992 року. Також зазначав, що у свідоцтві про право приватної власності на житловий будинок від 7 грудня 1981 року його ім`я вказано [PERSON] . Маючи намір приватизувати земельну ділянку під зазначеним житловим будинком він звернувся до землевпорядної організації в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області для з`ясування порядку приватизації земельної ділянки та надав свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок від 7 грудня 1981 року. Під час перевірки наданих ним документів у свідоцтві на житловий будинок виявлено невідповідність його ім`я, так як у паспорті його ім`я зазначено « [PERSON] », а у свідоцтві « [PERSON] ». В подальшому маючи намір здійснити державну реєстрацію речового права на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав та отримати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно із правильно зазначеним його ім`ям він звернувся до ТОВ «Мега Інвест Проект» для виготовлення технічного паспорта на житловий будинок. Після виготовлення технічного паспорта він звернувся із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Рокитнянської селищної ради про здійснення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS] , до якої долучив свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок від 7 грудня 1981 року. За результатами розгляду поданої заяви державним реєстратором 2 грудня 2025 року прийнято рішення про відмову в проведені реєстраційних дій, так як не співпадає ім`я заявника, який хоче зареєструвати право власності на житловий будинок, зазначене у паспорті [PERSON] з ім`ям власника, зазначене в інформації КП КОР «Київське Бюро технічної інвентаризації» [PERSON] . Заявник посилався на те, що розбіжності в написанні імені в свідоцтві про право приватної власності на житловий будинок від 7 грудня 1981 року та паспорті позбавляють його можливості провести державну реєстрацію права власності на житловий будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та перешкоджає володіти, користуватися та розпоряджатися власністю на власний розсуд, чим порушується його конституційне право власності. З урахуванням зазначеного заявник просив встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 7 грудня 1981 року, виданого на підставі рішення виконкому Рокитнянської селищної ради народних депутатів від 26 листопада 1981 року № 356, зареєстрованого в реєстровій книзі № 15 за реєстровим №2378, на [PERSON] (мовою оригіналу свидетельство о праве личной собстевости на жилой дом), що посвідчує його право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 18 грудня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; призначено справу до розгляду на 28 січня 2026 року о 11 год 00 хв. 28 січня 2026 року та 24 лютого 2026 року розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою сторін. Справу призначено до розгляду на 4 березня 2026 року о 10 год 00 хв. [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність; у цій же заяві містилось прохання про задоволення заяви. Заінтересована особа Рокитнянська селищна рада Білоцерківського району Київської області 4 березня 2026 року направила на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи. Встановлені судом фактичні обставини справи Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. [PERSON] , [INFO] , з 15 липня 1992 року зареєстрований на [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] . [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності від 7 грудня 1981 року, яке видано на підставі рішення виконкому Рокитнянської селищної ради народних депутатів від 26 листопада 1981 року № 356. На замовлення [PERSON] виготовлений технічний паспорт на житловий будинок, який розташований на [ADDRESS] . З рішення про відмову в проведенні реєстраційний дій від 2 грудня 2025 року встановлено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно вирішив відмовити [PERSON] у проведенні реєстраційний дій за заявою, оскільки не співпадає ім`я заявника, який хоче зареєструвати на себе право власності на будинок, зазначене в паспорті [PERSON] з ім`ям власника, зазначеним в інформації Комунального підприємства Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Відповідно до статті 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (пункт 6 частина 1 статті 315 ЦПК України). Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно частини 1 статті 316 ЦПК України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України від 1 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 315 ЦПК України і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Звертаючись до суду з відповідною заявою, заявник посилалась на те, що судом може бути встановлено факт належності правовстановлюючих документів; встановлення факту необхідно для реалізації права для оформлення відповідних документів на житловий будинок; встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху внесення змін чи виправлень до свідоцтва про право власності на житловий будинок не передбачено. Долучені до заяви документи однозначно підтверджують особу заявника та право власності на житловий будинок, який розташований на [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що в поданих документах зазначено різне ім`я заявника, проте простежується їх послідовний зв`язок, на підставі викладених обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви. Враховуючи викладене, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе встановити факт, що свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок від 7 грудня 1981 року (мовою оригіналу свидетельство о праве личной собстевости на жилой дом), виданого на підставі рішення виконкому Рокитнянської селищної ради народних депутатів від 26 листопада 1981 року № 356, записано в реєстрову книжку № 15 за реєстровим № 2378, що посвідчує його право власності на житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved