Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. 25.09.2025 через систему «Електронний суд» до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшов позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, відповідно до якого ТОВ ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просило ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит №3611206 від 15.08.2021у розмірі 48 428 грн 55 к, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту)- 7 667,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги- 39 241 грн 55 к, прострочена заборгованість за комісіями - 1 520,00 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 к та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 15.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3611206, відповідно до якого відповідачу надано позику у сумі 8 000,00 грн. Відповідач уклав кредитний договір з ТОВ «Мілоан», підписавши його своїм електронним підписом. Підтвердженням добровільного укладання відповідачем зазначено договору є підписана та заповнена Анкета-заява на кредит №3611206 від 15.08.2021. 15.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір відступлення прав вимоги №15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступає новому кредитору ТОВ «ФК «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату, а новий кредитор приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості), у тому числі щодо боржника за кредитним договором №3611206 [PERSON] 10.01.2023 між ТОВ «ФК «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги. Заборгованість відповідача перед позивачем за вказаним договором становить 48 428 грн 55 к, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту)- 7 667,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги- 39 241 грн 55 к, прострочена заборгованість за комісіями - 1 520,00 грн. Відтак відповідач порушила умови договору та на даний час продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача, а тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. Аргументи учасників справи та позиція суду. Представник позивача Пилипчук С. В.в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином (а.с. 97, 102, 112, 121,146, 151) в судове засідання повторно не з`явилась, відзив на позов не подала, причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення судового засідання не надіслала. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Процесуальні дії у справі. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2025 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П. (а.с. 91). Ухвалою суду від 26.09.2025 відкрито провадження у справі, призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін на 23.10.2025 (а.с. 93). 23.10.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін. 12.11.2025 справу знято з розгляду у зв`язку з відключеннями електроенергії (а.с. 103-104). Ухвалою суду від 02.12.2025 задоволено заяву представника позивача Ткаченко М.М. про поновлення строку для подання клопотання про витребування доказів та витребувано з АТ КБ «ПРИВАТБАНК (а.с. 114-115): - ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо) та інші відомості про власника вказаної картки; - докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 8 000, грн, які 15.08.2021 були на неї перераховані, а саме: витребувати виписки за номером картки № [NUMBER] за період із 15.08.2021 по 22.08.2021; - інформацію чи відкривалась [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) банківська картка № [NUMBER] (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер банківської картки № [NUMBER] ; - інформацію щодо номера телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період із 15.08.2021 по 22.08.2021; - інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 24.12.2025 судове засідання відкладено у зв`язку з невиконанням ухвали про витребування доказів, направлено лист-нагадування про необхідність виконання ухвали суду (а.с. 125). Ухвалою суду від 27.01.2026 задоволено заяву представника позивача- адвоката Побєдаш Х.М. про розгляд справи у режимі відео конференції (а.с. 133). 28.01.2026 судове засідання відкладено у зв`язку з невиконанням ухвали про витребування доказів, направлено лист-нагадування про необхідність виконання ухвали суду (а.с. 135). 13.02.2026 на адресу суду надійшла витребувана інформація з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 141-144). 25.02.2026 суд ухвалив проводити заочний розгляд за наявними матеріалами справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 15.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3611206, згідно умов якого вона отримала кредит в розмірі 8 000,00 гривень, строком на 15 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором (а.с. 28-32). Відповідно до п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом становлять 3 000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. У п. 1.5.1. договору зазначено, що комісія за надання кредиту становить 1 520,00 грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово. Із дослідженого судом договору №3611206 від 15.08.2021встановлено, що [PERSON] ознайомлена та згідна з умовами договору, що підтверджується її електронним підписом (одноразовим ідентифікатором R84150). Згідно з довідкою про ідентифікацію клієнт [PERSON] ідентифікований ТОВ «МІЛОАН» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного цифрового підпису, та був направлений на номер телефону, вказаний позичальником 380978094123 (а.с. 71). На виконання умов укладеного договору позикодавцем були перераховані грошові кошти на рахунок позичальника, що підтверджується квитанцією LIQPAY, ID платежу 1735050011 (а.с. 72). 15.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 15-12/2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №3611206 від 15.08.2021, де боржником є [PERSON] (а.с. 33-41). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 15-12/2021-22 від 15.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] (а.с. 48). 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №3611206 від 15.08.2021, де боржником є [PERSON] (а.с. 9-19). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги ТОВ "ФК "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в розмірі 48 428,55 грн (а.с. 27). Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №3611206 від 15.08.2021. Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором не виконала, внаслідок чого за нею рахується заборгованість у розмірі 48 428 грн 55 к, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту)- 7 667,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги- 39 241 грн 55 к, прострочена заборгованість за комісіями - 1 520,00 грн (а.с. 7-8). Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також із їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Статтею 1055 ЦК України визначена письмова форма укладення кредитного договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За вимогами ч. 1 ст. 638ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із ч.1 ст.634 ЦК України вбачається, що Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Згідно зі статями 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Таким чином, беручи до уваги вищезазначене, а також те, що відповідачем не подано до суду відзив на позовну заяву та не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували проведений представником позивача розрахунок заборгованості за вищевказаним договором, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з вини відповідача, а отже суд вважає, що вимоги представника позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертиз. За правилами ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позовні вимоги задоволено, то судовий збір у розмірі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (частина 2 статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (частина 3 статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України). У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України). В позовній заяві позивач також просив стягнути з відповідача, крім судового збору, 16 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, надавши відповідні докази таких витрат, зокрема: договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 (а.с. 57-60), заявка на отримання юридичної допомоги №1590 від 01.08.2025 (а.с.62), витяг з акту №13 про надання юридичних допомоги від 31.08.2025 (а.с. 63). Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в розмірі 3 000,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial