Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

До Березівського районного суду Одеської області надійшов позов ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» до [PERSON] про стягнення грошових коштів у сумі 25654 грн. 32 коп. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (Позивач), як страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування наземного транспорту № 856/23-Т/ЦС від 06.12.2023 р., набув права вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, в порядку суброгації. 06.09.2024 року в м. Одеса сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля «TOYOTA PROACE CITY» та автомобіля «FORD TRANSIT CONNECT» під керуванням [PERSON] . Постановою Приморського районного суду м. Одеса від 05.12.2024 р. встановлено, що ДТП сталася внаслідок порушення Відповідачем Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобілю «TOYOTA PROACE CITY» завдано матеріальної шкоди. Вартість відновлювального ремонту склала 25654 грн. 32 коп. Згідно зі страховим актом та платіжним дорученням від 27.09.2024, позивач виплатив страхувальнику (ТОВ «Виробниче-технічне підприємство «Інжпроект» страхове відшкодування в цьому розмірі. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь: 25654 грн. 32 коп. відшкодування матеріальних збитків (страхового відшкодування). 3 028 грн. 00 коп. судового збору. 08.01.2026 ухвалою Березівського районного суду Одеської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд. Відповідач повідомлений про судове засідання належним чином, в судове засідання не з`явився, з заявами та клопотаннями не звертався, відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд доходить наступного. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 06.12.2023 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «Бест лізинг» було укладено Страхове свідоцтво №856/23-Т-ЦЗ (до Генерального договору №562/19-Тл/ЦЗ від 03.12.2019 року), згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати пошкодження автомобіля «TOYOTA PROACE CITY VERSO» д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП. Згідно з Постановою Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/16050/24 від 05.12.2024 р., вбачається, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 06.09.2024 року, сталась в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля «FORD TRANSIT CONNECT» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] (Відповідачем), що підтверджує його вину у спричиненні збитків. На підставі Рахунку на оплату № 8067 від 24.09.2024 р., наданого ТОВ «Виробничо-технічне підприємство «Інжпроект», страхового акту №006.01623224-2 вбачається, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «TOYOTA PROACE CITY VERSO» склала 25654 грн. 32 коп. Відповідно до платіжного доручення № 46539453 від 27.09.2024 р., вбачається, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило страхове відшкодування ТОВ «Виробничо-технічне підприємство «Інжпроект» у розмірі 25654 грн. 32 коп. на підставі умов Договору. Станом на дату ДТП, а саме 06.09.2024 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «FORD TRANSIT CONNECT» д.н.з. [NUMBER] не була застрахована. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 04.03.2020 у справі № 331/6395/18, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При цьому вина у завданні шкоди, згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, судом встановлено факт виплати страхового відшкодування позивачем та вину Відповідача у ДТП, що згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 108 ЗУ «Про страхування» є підставою для переходу права вимоги (суброгації) до страховика. Крім того, встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, що підтверджує право Позивача на пряме стягнення збитків. За змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved