Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" в особі представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 16 січня 2023 року між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА КРЕДИТНА ДОПОМОГА" та [PERSON] було укладено договір кредиту №626625277, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 5900 грн., а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти та комісію за користування ним. ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" набула права грошової вимоги до відповідача в сумі 28911,18 грн., з яких: 5900 грн. - сума заборгованості по кредиту; 23011,18 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС", ні на рахунки попереднього кредитора, в зв`язку з чим, позивач був вимушений звернутись до суду із даним позовом. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно заяви просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. За положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 січня 2023 року між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА КРЕДИТНА ДОПОМОГА" та [PERSON] було укладено договір кредиту №626625277, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 5900 грн., на рахунок позичальника. Строк користування кредитом - 30 днів. Натомість позичальник зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти та комісію в рекомендовані дати платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості. Процентна ставка 2,10 % в день. Факт перерахування 16 січня 2023 року ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА КРЕДИТНА ДОПОМОГА" кредитних коштів у розмірі 5900 грн. на картковий рахунок відповідача підтверджується платіжним дорученням від 16 січня 2023 року(а.с.18), інформацією з АТ "Райффайзен Банк" та випискою про рух коштів по рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] (а.с.186-187). 28 листопада 2018 року між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" укладено Договір факторингу №28/1118-01, який було неодноразово продовжено додатковими угодами, у відповідності до умов яких ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" передає (відступає) ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" приймає належні ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі, і за кредитом відповідача. 23 лютого 2024 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС" було укладено Договір факторингу №23/0224-01, відповідно до умов якого ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" відступило ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС" свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Договором відповідача. 08 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" було укладено Договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС" відступило ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором відповідача. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч.1 ст.627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Вищевказаний договір був укладений з дотриманням вимог щодо укладення електронних правочинів, передбачених ч.ч.1-3 ст.207, ч.1 ст.1054, ч.1 ст.1055 ЦК України, ст.ст.11,12 Закону України "Про електронну комерцію", який містить усю інформацію та умови, що є необхідними для даного виду договорів, складений в передбаченій законом формі, підписаний відповідачем особистим підписом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.1077, ч.1 ст.1078, ч.1 ст.1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч.1 ст.1084 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором виникла заборгованість в загальному розмірі 28911,18 грн., з яких: 5900 грн. - сума заборгованості по кредиту; 23011,18 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам. Заборгованість за кредитним договором повністю підтверджена відповідним розрахунком та узгоджується з умовами договору (в тому числі узгодженими сторонами розміром процентної ставки та строком кредитування). Таким чином, з відповідача на користь ТОВ "ФК "ЕЙС" підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 28911,18 грн.. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує наступне. За положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до положень ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно положень ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: - копію договору про надання правової допомоги №09/07/25-01 від 09 липня 2025 року; - акту прийому-передачі наданих послуг; - протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09 липня 2025 року; - ордер про надання правової допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При цьому, законодавство не наводить форму та вимоги до документа, який підтверджує факт сплати клієнтом адвокатського гонорару. Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відшкодуванні витрат на правничу допомогу слід відмовити з огляду на їх недоведення, оскільки не надано документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.. На підставі наведеного та

Outcome: approved