Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Представник позивачів - Приватного підприємства «Концерн-СВК» та [PERSON] - адвокат Чучковська А.В., звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь своїх довірителів, зокрема, ПП «Концерн-СВК» грошові кошти в розмірі 382 229,45 грн, з яких інфляційні збитки в розмірі 28 277,91 грн, 3 % річних в розмірі 5 303,27 грн, упущену вигоду у розмірі 17 713,32 грн та у розмірі 330 934,95 грн; [PERSON] грошові кошти в розмірі 3 339,26 грн, з яких інфляційні збитки в розмірі 2 811,93 грн та 3 % річних у розмірі 527,33 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 лютого 2023 року [PERSON] о 15 годині 55 хвилин керуючи технічно справним автомобілем марки КІА моделі SORENTO, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автомобільній дорозі «Київ-Чернігів» у лівій смузі для руху в напрямку від м. Київ до м. Чернігів, проїжджаючи ділянку дороги за 44,83 метра до повороту біля автодороги Київ-Чернігів, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив п. б) п. 2.3, п. 13.1 Правил дорожнього руху України, в наслідок чого допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля із задньою частиною автомобіля марки TOYOTA RAV-4 HYBRID, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який зупинився на червоний сигнал світлофора перед стоп лінією. В результаті зіткнення пасажир автомобіля марки КІА моделі SORENTO, реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] , та водій автомобіля марки TOYOTA RAV-4 HYBRID, реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] , отримали згідно висновку судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2024 року [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 3 000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами 1 (один) рік. Також було стягнуто із засудженого на користь держави процесуальні витрати в сумі: 1 887,80 грн за проведення судової інженерно-технічної експертизи, висновок експерта від 07 березня 2023 року № СЕ-19/111-23/8945-ІТ; 1 887,80 грн за проведення судової інженерно-технічної експертизи, висновок експерта від 07 березня 2023 року № СЕ-19/111- 23/893 8-ІТ; 1 887,80 грн за проведення судової інженерно-технічної експертизи, висновок експерта від 10 березня 2023 року № СЕ- 19/111-23/8963-ІТ; 3 775,60 грн за проведення судової авто-товарознавчої експертизи, висновок експерта від 06 березня 2023 року № СЕ-1-23/11031-АВ; 4 780,00 грн за проведення судової фототехнічної та авто-технічної експертизи, висновок експерта від 18 квітня 2023 року № КСЕ-19/111-23/19536; 2 868,00 грн за проведення судової авто-товарознавчої експертизи, висновок експерта від 14 червня 2023 року № СЕ-19/111-23/24386-АВ. Цивільний позов потерпілого [PERSON] до засудженого [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням був задоволений частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 38 189,81 грн матеріальної шкоди (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України), 40 000,00 грн моральної шкоди. В решті позову було відмовлено. Цивільний позов представника потерпілого ПП «Концерн-СВК» - Кривещенко В.В., до обвинуваченого [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, було задоволено частково. Стягнути з [PERSON] на користь Приватного підприємства «Концерн- СВК» матеріальну шкоду у розмірі 786 308,71 грн (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України). Окрім цього, боржник [PERSON] , завдавши моральну та матеріальну шкоду позивачам, діяв недобросовісно, вчинив фраудаторний правочин, направлений на безоплатне відчуження належного йому майна. Так, відразу після вчинення ДТП (до винесення вироку по справі) відповідач став відчужувати своїм родичам нерухоме та рухоме майно з метою уникнення майнової відповідальності за скоєне. Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2024 року набрав законної сили 25 червня 2024 року. 27 червня 2024 року Броварським міськрайонним судом Київської області позивачам видано виконавчі листи. У зв`язку з невиконанням вироку суду в частині виплати позивачам коштів, [PERSON] та ПП «Концерн- СВК» змушені звертатись до приватного виконавця з метою виконання судового рішення у примусовому порядку. Постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. від 19 липня 2024 року відкрите виконавче провадження № [NUMBER] щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] 38 189,81 грн та 40 000,0 грн. Постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. від 19 липня 2024 року відкрите виконавче провадження № [NUMBER] щодо стягнення з відповідача на користь ПП «Концерн- СВК» 786 308,71 грн. Постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. від 19 липня 2024 року об`єднано виконавчі провадження № [NUMBER], № [NUMBER] у зведене виконавче провадження № [NUMBER]. Постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. від 24 липня 2024 року у межах ВП № [NUMBER] оголошено в розшук майно боржника: КІА, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] . Постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович З.М. від 09 жовтня 2024 року у межах ВП № [NUMBER] оголошено в розшук майно боржника: 1) саморобний транспортний засіб, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] ) ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] . Відповідно до вимоги Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. від 08 жовтня 2024 року, з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення приватний виконавець вимагав відповідачу 10 жовтня 2024 року, о 15:00 годині для проведення виконавчих дій, надати безперешкодний доступ до квартири за адресою: [ADDRESS] . Про зазначену обставину відповідач був повідомлений. Однак, відповідно до акту Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. від 10 жовтня 2024 року за участі понятих та представника стягувачів виходом за адресою: [ADDRESS] встановлено, що двері квартири ніхто не відкрив, зі слів сусідів невідомо, чи боржник проживає за вказаною адресою. Згідно відповіді Пенсійного Фонду України від 19 липня 2024 року боржник отримує пенсію у розмірі 10 770,03 грн на місяць, а також заробітну плату у Регіональній філії «Південно- західна залізниця AT «Українська залізниця». Листом від 10 жовтня 2024 року № 38321 Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. повідомила, що «Станом на дату надання цієї відповіді декларацію про доходи та майно боржником не подано, не надано доступ приватному виконавцю до свого помешкання, транспортні засоби боржника не виявлено, місцезнаходження їх невідоме та не встановлене інше майно боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу.». Крім того, зазначеним вище листом приватний виконавець повідомив, що станом на 10 жовтня 2024 року в процесі примусового виконання виконавчого провадження ЗВП № [NUMBER] (ВП № [NUMBER], ВП № [NUMBER]) з боржника утримано кошти у сумі 710 123,66 грн. При цьому залишок сум до стягнення з боржника [PERSON] становить 241 768,71 грн, а саме: по ВП № [NUMBER]: 199 910,77 грн боргу та 19 991,10 грн основної винагороди приватного виконавця; по ВП № [NUMBER]: 19 878,93 грн боргу та 1 987,91 грн основної винагороди приватного виконавця. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2024 току задоволено клопотання захисника [PERSON] про розстрочку виконання вироку суду у кримінальному провадженні № 12023111130000474 від 17 лютого 2023 року відносно [PERSON] , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 286 КК України. Сторона позивача не погоджуючись із прийнятою ухвалою була змушена оскаржувати її в апеляційному порядку. Так, ухвалою Київського апеляційного суду від 13 січня 2025 року скасовано вищезазначену ухвалу від 09 жовтня 2024 року та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. У зв`язку із однозначною позицією відповідача щодо невиплати решти залишку боргу у якнайкоротші строки, попри намагання сторони позивачів (стягувачів у виконавчому провадженні) врегулювати дане питання у найкоротші строки, 30 жовтня 2024 року [PERSON] та ПП «Концерн-СВК» була змушена звернулись до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пестич Лариса Василівна, про визнання договору дарування земельної ділянки та садового будинку недійсним з підстав фраудаторності - цивільна справа № 361/10978/24. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2024 року у справі № 361/10978/24 задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку та садових будинок, який на праві спільної часткової власності належить дітям відповідача. При цьому, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2024 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі № 361/10978/24. Саме у зв`язку з розглядом справи № 361/10978/24 та накладеним в межах даної справи арештом, попри заяву про розстрочку виконання вироку суду, боржник виплатив решту суму менш ніж за два місяці, у зв`язку з чим 24 грудня 2024 року приватним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень № [NUMBER] та № [NUMBER]. Відповідно до листа Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. від 07 січня 2025 року у процесі примусового виконання виконавчих проваджень № [NUMBER] та № [NUMBER] з боржника утримано кошти у сумі 951 892,37 грн. Отже, у відповідача на підставі делікту (вчинення ДТП) виникло боргове зобов`язання, яке полягало у сплаті позивачам грошової суми на відшкодування завданої [PERSON] матеріальної шкоди (реальні збитки) та моральної шкоди та завданої ПП «Концерн-СВК» матеріальної шкоди (реальні збитки). Зазначене боргове зобов`язання набуло процесуальної можливості примусового виконання з набранням чинності вироку суду з 26 червня 2024 року (на наступний день після набрання вироком законної сили). Зазначене грошове зобов`язання відповідач виконав з простроченням у майже шість місяців і саме за цей період часу останній повинен сплатити 3 % річних та індекс інфляції. При цьому, ПП «Концерн-СВК» є діючим підприємством, яке попри введений воєнний стан та активні дії збройного характеру на території України продовжує здійснювати діяльність, забезпечує населення робочими місцями та відповідально сплачує податки. Натомість, протиправна поведінка відповідача в частині несвоєчасної виплати грошових зобов`язань призвела до втрати позивачем прибутку. Так, ПП «Концерн-СВК» відкрито поточний рахунок в АБ «Кліринговий Дім». З довідки АБ «Кліринговий Дім» від 06 січня 2025 року № 03-01/03/38 вбачається, що відповідно до умов Додаткового договору № 1/1 про розміщення коштів на умовах знижувального залишку від 23 серпня 2019 року до Договору комплексного банківського обслуговування від 25 січня 2019 року № 6849П, підприємству за період, зокрема, червень-грудень 2024 року визначені наступні процентні ставки: -з 14 червня 2024 року по 27 листопада 2024 року - 10,0 %; -з 28 листопада 2024 року по 12 грудня 2024 року- 10,5 %; -з 13 грудня 2024 року по 31 грудня 2024 року - 11,0 %. Тобто, у випадку належного та своєчасного виконання вироку у період з часу набрання вироком законної сили і по день повного розрахунку ПП «Концерн-СВК» могло отримати дохід від розміщення коштів на рахунку у АБ «Кліринговий Дім». Однак у зв`язку з несвоєчасним погашенням грошових зобов`язань такий дохід (прибуток) не отримано. Тому окрім сплатити 3 % річних та індексу інфляції відповідач зобов`язаний відшкодувати підприємству майнову шкоду у вигляді упущеної вигоди. При цьому, упущена вигода підлягає стягненню у зв`язку з існуванням двох обставин: невчасного виконання судового рішення, що складає суму у розмірі 17 713,32 грн та у зв`язку з невідкладною необхідністю ПП «Концерн-СВК» придбати інший транспортний засіб для здійснення підприємницької діяльності, що складає суму у розмірі 330 934,95 грн. Оскільки підприємство не могло використовувати автомобіль після ДТП, наявні на рахунку підприємства кошти були використанні не з метою отримання прибутку у зв`язку з перебуванням коштів на банківському рахунку, а використані на придбання іншого транспортного засобу. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року заяву представника ПП «Концерн-СВК» та [PERSON] - адвоката Чучковської А.В., про забезпечення позову у вказаній цивільній справі задоволено. 05 травня 2025 року на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 01 травня 2025 року надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 травня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 26 червня 2025 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Борух С.В., подав відзив на позов з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. На обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначено, що під час судового слідства [PERSON] намагався відшкодувати шкоду, але цивільні позивачі навмисно не надали розрахункових рахунків для відшкодування шкоди та перерахунків коштів на рахунки позивачів. [PERSON] повністю сплатив (відшкодував) процесуальні виграти за проведення експертиз в кримінальному провадженні в розмірі 17 087,00 грн та штраф 51 000,00 грн. Крім того, відповідно до листа від 19 жовтня 2023 року № 5503901/1 AT «Страхова компанія «ІНГО» було здійснено страхову виплату ПП «Концерн-СВК» у розмірі 158 400,00 грн. Діючи упереджено, зазначаючи невірні дані, нічим не підтверджені в позові представник позивачів безпідставно звинувачує відповідача нібито у вчиненні фраудаторних правочинів, тоді як недійсність договорів визнається та встановлюється саме судом, отже, твердження представника позивачів без відповідного рішення суду є безпідставним. Згідно із Конституцією України, кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. 19 липня 2024 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. відкрито виконавчі провадження № [NUMBER], № [NUMBER] стосовно боржника [PERSON] , відповідно яких загальна сума, що підлягає стягненню становить 864 498,52 грн. Крім того, адвокат Борух С.В. в інтересах [PERSON] направляв через електронну пошту запити до приватного виконавця, отримував відповіді, мав телефонні розмови, спілкування, зустрічі та домовленості з представником ПП «Концерну-СВК» га представником Кривещенко С.Я., що, на думку представника відповідача, ще раз підтверджує той факт, що [PERSON] не переховувався, не приховував майна, не уникав виконання рішення суду, а добровільно виконав вирок суду, який станом на 24 грудня 2024 року виконаний повністю. 25 липня 2024 року отримано через електронну пошту відповідь від Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. № 26208 про відкриття виконавчих проваджень ВП № [NUMBER], ВП № [NUMBER] та об`єднане в зведене виконавче провадження № [NUMBER]. На загальну суму 864 498,52 грн. 01 жовтня 2024 року згідно інформації приватного виконавця від 02 жовтня 2024 року № 36999, отриману через електронну пошту по зведеному виконавчому провадженню № [NUMBER] (ВП № [NUMBER], ВП № [NUMBER]) за чотири місяці з моменту винесення Броварським міськрайонним судом Київської області вироку від 24 травня 2025 року [PERSON] добровільно (не шляхом списання) сплачено 710 123,66 грн, тобто 82 % суми, що підлягала стягненню за вироком суду. 24 грудня 2024 року закінчене виконавче провадження в зв`язку з повним погашенням боргу. Щодо вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ПП «Концерн-СВК» упущеної вигоди в розмірі 330 934,95 грн у зв`язку з необхідністю купівлі транспортного засобу для здійснення підприємницької діяльності представник відповідача зазначив таке. Стаття 22 ЦК України відносить до збитків, на відшкодування яких має право особа, котрій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, також і доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків, 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. Позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Таким чином, вимоги про відшкодування збитків у вигляді втраченої вигоди повинні бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами на підкріплення реальної можливості отримання потерпілою стороною відповідних доходів. Упущена вигода не доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. При визначенні упущеної вигоди (неодержаних доходів) враховуються вжиті кредитором заходи для їх одержання. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум, або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином. Нічим не підтверджені розрахунки про можливі доходи до уваги братися не можуть, не припущення і є підставою для відмови суду в задоволенні таких вимог. Твердження позивача що підприємство мало та могло (а могло і ні) покласти кошти, які витратило на купівлю авто на депозит не є належними доказами на підтвердження упущеної вигоди, а є припущенням, особливо враховуючи відсутність доказів про існування в попередніх роках депозитів, доходів отриманих в попередніх роках від депозитів та аналізу різниці отриманнях доходів позивачем по депозитах. А довідка АБ «Кліринговий дім» від 06 січня 2025 року № 03-01/03/38 стосовно відкриття поточного рахунку позивачу та про запропоновані процентні ставки не може бути належним доказом зобов`язального характеру. Таким чином, представником позивача не доведено, що ПП «Концерн-СВК» могло б реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене, дохід в сумі 330 937,95 грн, а тому відсутні підстави для стягнення упущеної вигоди у зв`язку з необхідністю купівлі транспортного засобу для здійснення підприємницької діяльності. Те саме стосується і вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ПП «Концерн- СВК» упущеної вигоди в розмірі 17 713,32 грн у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду та нерозміщенням коштів на банківському рахунку. На підтвердження понесених збитків пов`язаних з упущеною вигодою у розмірі 17 713,32 грн позивачем долучено до матеріалів справи лише довідку AT «Кліринговий дім» від 06 січня 2025 року № 03-01/03/38 згідно якої AT «Банк «Кліринговий дім» підтверджує відкриття та обслуговування поточного рахунку позивача, посилається на Додатковий договір від 23 серпня 2019 року № 1/1 про розміщення коштів на умовах незнижувального залишку та Договір комплексного банківського обслуговування від 25 січня 2019 року № 689П за якими підприємству були запропоновані вказані в довідні процентні ставки. Враховуючи, що причиною позовних вимог щодо відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком не отримання позивачем доходу, на який він реально і обґрунтовано розраховував, і який би точно отримав у разі відсутності таких дій, то доказами для розрахунку упущеної вигоди у випадку неотримання відсотків за умовами розміщення коштів на умовах незнижувального залишку повинна була бути саме заява ПП «Концерн-СВК» на розміщення вкладного траншу тобто доказ, що ПП «Концерн-СВК» вчинив певні дії, а саме направив заяву на розміщення вкладного траншу та реально і обґрунтовано розраховував на отримання відсотків, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії. Позивач повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але і підтвердити їх документально. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання доходу, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії. Разом з тим у даному разі вимога позивача про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди обґрунтована припущеннями позивача про можливість отримання ним доходу у разі розміщення ним певних (невизначених) коштів на банківському рахунку. Щодо стягнення інфляційних збитків та 3 % річних з [PERSON] на користь ПП «Концерн-СВК» та [PERSON] адвокат Борух С.В. зазначив таке. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 02 березня 2016 року справа № 6-2491цк15, стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Цією статтею регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина п`ята статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень стаз ті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. З рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Крім того, представник відповідача наголошував на тому, що здійснений представником позивача розрахунок не відповідає порядку здійснення розрахунків з таких підстав. Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2024 року у справі № 361/5417/23 набрав законної сили 25 червня 2024 року, отже борг в Криворчука 0.11. виник після 15 дня відповідного місяця (з 26 червня 2024 року). Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця, про що свідчить практика Вищого господарського суду України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17 липня 2012 року № 01-06/928/2012. Отже, нарахування інфляційних втрат за червень 2024 року в розмірі 17 289,79 грн для стягнення з [PERSON] на користь ПП «Концерн-СВК» та 1 720,18 грн на користь [PERSON] не відповідає порядку здійснення розрахунків. 08 липня 2025 року представник позивачів подав відповідь на відзив з викладенням своїх міркувань, з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини. На обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що відповідач хибно стверджує, що «під час судового слідства [PERSON] намагався відшкодувати шкоду, але цивільні позивачі навмисно не надали розрахункових рахунків для відшкодування шкоди та перерахунків коштів на рахунки позивачів». [PERSON] не звертався до позивачів з приводу отримання даних банківських рахунків, відповідач не бажав виконувати судове рішення під час розгляду кримінальної справи, свою вину не визнавав, а навіть більше вважав себе потерпілим у ДТП. У добровільному порядку після постановлення вироку, набрання ним законної сили відповідач не виконував свої грошові зобов`язання, що стало підставою для виконання вироку у примусовому порядку - суб`єктом, уповноваженим державою на здійснення діяльності з примусового виконання, зокрема, судових рішень. При цьому навіть після пред`явлення виконавчих листів до виконання відповідач далеко не відразу здійснив повне виконання вироку у частині вимог за цивільними позовами. Сторона позивача ПП «Концерн-СВК» не заперечує, що Страховою компанією «ІНГО» здійснено страхову виплату ПП «Концерн-СВК», однак дана сума не впливає на розмір зобов`язань відповідача за рішень суду. При цьому, страхові виплати були проведені відповідно до вимог законодавства, а не з волі відповідача. Відповідач вчергове вводить суд в оману, стверджуючи, що [PERSON] не переховувався, не приховував майна, не уникав виконання рішення суду, а добровільно виконав вирок суду, який станом на 24 грудня 2024 року виконаний повністю. Відповідачем не проведено жодної виплати на погашення коштів за вироком у добровільному порядку. Всі оплати були проведені в межах уже відкритих виконавчих проваджень, що саме по собі свідчить про примусове виконання вироку. До позову у даній справі долучались докази відкриття виконавчих проваджень з метою примусового виконання вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2024 року. Також адвокат Чучковська А.В. стверджувала, що всього в межах виконавчих проваджень № [NUMBER] та № [NUMBER] (зведене виконавче провадження № [NUMBER]) було стягнуто не 864 498,52 грн, а 951 892,37 грн (оскільки боржник сплачував не лише борг, а й, зокрема, витрати виконавчого провадження). Таким чином, зазначений боржником відсоток стягненого боргу на користь позивачів є меншим. Також представник позивачів звертає увагу суду на деталізовану інформацію про порядок стягнення з відповідача на користь позивачів коштів у межах виконавчих проваджень. З даних таблиці можна чітко і конкретно простежити, як саме, коли і в якому розмірі стягувались з відповідача кошти з метою погашення боргу. І таке погашення відбувалось в межах відкритих виконавчих проваджень через рахунок відповідача та приватного виконавця, тобто в примусовому порядку, а не в добровільному шляхом направлення відповідачем коштів на рахунок відповідача. Щодо вимоги про стягнення упущеної вимоги з [PERSON] на користь ПП «Концерн-СВК» у розмірі 330 934,95 грн представник позивачів зазначила таке. Доводи відповідача про те, що позивачами не підтверджено обставини, що він «міг і повинен був отримати визначені доходи», а також в частині що «розрахунки про можливі доходи... це припущення» не відповідають обставинам справи. З матеріалів справи вбачається і не заперечується відповідачем, що протиправними діями саме відповідача внаслідок вченого останнім ДТП майну позивача - ПП «Концерн-СВК» завдано матеріальну шкоду - своїми діями відповідач унеможливив використання підприємством транспортного засобу, наявність якого для діяльності підприємства була дуже важливою. Саме завдана матеріальна шкода (зокрема, втрата якісних характеристик транспортного засобу стала підставою для придбання нового транспортного засобу). Тобто приватне підприємство було змушене придбати новий транспортний засіб з коштів, що воно мало на час придбання автомобіля, замість того, щоб використовувати такі кошти на користь підприємства та отримувати відповідних дохід. Звертаю увагу, що придбаний транспортний засіб був дешевшого класу ніж той, що пошкодив відповідач. Крім того, сторона позивача звертала увагу суду та підтвердила це належними та допустимими доказами (зокрема, довідкою АБ «Кліринговий Дім» від 06 січня 2025 року № 03-01/03/38), що з 2019 року між позивачем та банківською установою АБ «Кліринговий Дім» існують договірні відносини щодо банківського обслуговування, за якими позивач вправі розміщувати кошти на банківському рахунку на умовах знижувального залишку. Так, з довідки вбачається які саме процентні ставки передбачені для обслуговування позивача, зокрема, у період червня-грудня 2024 року становили: - з 14 червня 2024 року по 27 листопада 2024 року - 10,0 %; - з 28 листопада 2024 року по 12 грудня 2024 року- 10,5 %; - з 13 грудня 2024 року по 31 грудня 2024 року - 11,0 %. Сторона позивача з урахуванням формули щодо розрахунку упущеної вигоди, напрацьованої судами при розгляду спорів щодо стягнення упущеної вигоди, у позовній заяві надала детальні розрахунки сум, що підлягають стягненню з відповідача як відповідальність - стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди. Представник позивачів звертає увагу суду, що відповідач не висловив жодних заперечень щодо порядку проведення розрахунку, періоду, сум до стягнення чи будь-яких інших обставин, що конкретно стосуються розміру упущеної вигоди. Разом з тим, відповідач наполягав, що у позивача в принципі відсутні правові підстави для стягнення упущеної вигоди. Однак, законодавець передбачив як відповідальність - стягнення збитків, завданих протиправними діями боржника. Разом з тим, на спростування доводів відповідача в частині припущення щодо нерозміщення коштів на умовах знижувального залишку та неотримання відповідного доходу, сторона позивача вважає необхідним долучити до матеріалів справи довідку АБ «Кліринговий Дім» від 02 липня 2025 року № 03-01/03/2870, з якої вбачається, що приватному підприємству «Концерн-СВК» в АБ «Кліринговий Дім» відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривні. Відповідно до Договору комплексного банківського обслуговування від 25 січня 2019 року № 684911 та укладених до нього Додаткових договорів про розміщення коштів на умовах незнижувального залишку, в день надання Заяви на розміщення вкладного траншу кошти ПП "Концерн-СВК» блокувались на поточному рахунку протягом періоду з 25 січня 2019 року по 30 червня 2025 року: у період 25 січня 2019 року - 31 грудня 2019 року - проведено 27 траншів - на суму 14 890 000,00 грн; у період 01 січня 2020 року - 31 грудня 2020 року - проведено 43 транші - на суму 25 485 000,00 грн; у період 01 січня 2021 року - 31 грудня 2021 року - проведено 51 транш - на суму 34 700 000,00 грн; у період 01 січня 2022 року - 31 грудня 2022 року - проведено 6 траншів - на суму 1 980 000,00 грн; у період 01 січня 2023 року - 31 грудня 2023 року - проведено 53 транші - на суму 27 855 000,00 грн; у період 01 січня 2024 року - 31 грудня 2024 року - проведено 103 транші - на суму 99 826 000,00 грн; у період 01 січня 2025 року - 30 червня 2025 року - проведено 51 транш - на суму 95 330 000,00 грн. Таким чином, у період з 25 січня 2019 року по 30 червня 2025 року за заявою ШІ «Концерн-СВК» 334 рази (транші) блокувались кошти на банківському рахунку з метою розміщення коштів на умовах незнижувального залишку та отримання відповідного рахунку, при цьому, загальна сума таких траншів становила 300 066 000,00 грн. Щодо вимоги про стягнення упущеної вимоги з [PERSON] на користь ПП «Концерн-СВК» у розмірі 17 713,32 грн у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду та нерозміщенням коштів на банківському рахунку адвокат Чучковська А.В. зазначила таке. У відзиві в цій частині відповідач вчергове наполягає на «нереальну» можливість одержання позивачем доходу у зв`язку з розміщенням коштів на банківському розрахунку - в цій частині сторона позивача знову заперечує. Відповідач наполягає на тому, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем дій, з метою отримання відповідного прибутку, зокрема - позивач повинен був подати до банку заяву на розміщення вкладного траншу і це було б доказом вчинення певних дій, спрямованих на отримання доходу. Однак, в цій частині сторона позивача наголошує, що такий довід відповідача не заслуговує на увагу, оскільки, як зазначалось вище, позивач неодноразово розміщував відповідні кошти на рахунку. З метою подачі відповідної заяви до банку слід щоб такі кошти позивач витратив не на придбання транспортного засобу. Тому такий довід не спростовує правомірність позовних вимог. Відповідач посилається як на підставу відсутності підстав для стягнення упущеної вигоди - перереєстрацію транспортного засобу на іншого власника у вересні 2024 року. Дана обставина не відповідає дійсності та підтверджується доказами на підтвердження відчуження транспортного засобу, а саме: договором комісії від 10 травня 2024 року, договором купівлі-продажу транспортного засобу від 10 травня 2024 року, висновком експерта з додатками повноважень. Просила позов задовольнити. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: partial