Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», в інтересах якого діє представник адвокат Ткаченко Ю.О., звернулося в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за кредитним договором № 8896878 у розмірі 30992,00 грн, яка складається з: 8000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 6992,00 грн заборгованість за відсотками; 16000,00 грн заборгованість за пенею/неустойкою. Окрім того, просить стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що 06.03.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі уклали договір про надання коштів у кредит № 8896878, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 8000,00 грн строком на 360 днів (з 06.03.2025 по 28.02.2026), з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 0,95 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 17,25 % від суми кредиту, що становить 1380,00 грн, а також неустойки в розмірі 400,00 грн за кожен день понадстрокового користування. Позивач на виконання умов кредитного договору № 8896878 від 06.03.2025 виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 8000,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». Однак, відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість в розмірі 30992,00 грн, яка складається з: 8000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6992,00 грн. сума заборгованості за процентами; 16000,00 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою. 16.10.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу № 16/10/25, згідно з яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором.Зважаючи на викладене, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24 листопада 2025 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» про витребування доказів, витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, 49094): інформацію щодо належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 06.03.2025 по 09.03.2025. 15 грудня 2025 року на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь № 20.1.0.0.0/7-251204/33694-БТ від 04.12.2025 на виконання ухвали суду від 24.11.2025 у справі № 595/1605/25. У судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» не з`явився, на адресу суду 11.02.2026 від адвоката Ткаченко Ю.О. надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» У прохальній частині позовної заяви зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, не повідомивши суду про причини своєї неявки, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 06.03.2025 ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії (Надійний) № 8896878, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 8000 гривень строком на 360 днів до 28.02.2026, проценти за користування кредитом 0,95 %, комісія за надання кредиту 17,25 % від суми наданого кредиту, що складає 1380,00 грн. Договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 531073 06.03.2025, який був надісланий на його електронну пошту 06.03.2025 о 08:11:47, що стверджується довідкою про ідентифікацію особи [PERSON] . Відповідно до довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 09.10.2025 КД-000058043/ТНПП, товариство підтвердило прийняття до виконання та завершення платіжної операції від 06.03.2025 на суму 8000 грн на платіжну карту Фортельного Василя із номером [NUMBER] . Як вбачається з наданої відповіді АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 24.11.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . До інформації долучено виписку по банківській картці № [NUMBER] за період з 06.03.2025 по 09.03.2025, відповідно до якої кредитні кошти в сумі 8000,00 грн були перераховані відповідачу 06.03.2025. Відповідно до розрахунку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 8896878 від 06.03.2025 станом на 16.10.2025 становить 30992,00 грн, з яких: 8000,00 грн за тілом кредиту, 6992,00 грн за відсотками та 16000,00 грн - неустойкою. 16.10.2025 ТОВ «Фінпром маркет» (фактор) і ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) уклали договір факторингу № 16/10/25, за умовами п. 1.1 якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Відповідно до п. п. 2.1.3 цього договору його сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. На підтвердження відступлення на користь ТОВ «Фінпром маркет» права вимоги за кредитним договором № 8896878 від 06.03.2025 до позовної заяви долучено копії реєстру прав вимог № 16/10/25-01 від 16.10.2025 і платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579939279.1 від 20.10.2025 про оплату за договором факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025. Зі змісту вищевказаного реєстру прав вимог № 16/10/25-01 від 16.10.2025 вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінпром маркет» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 8896878 від 06.03.2025 на загальну суму 30992,00 грн, з яких: 8000,00 грн за тілом кредиту, 6992,00 грн за відсотками та 16000,00 грн - неустойкою. Як убачається з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Фінпром маркет» за період з 15.10.2025 по 24.10.2025, заборгованість [PERSON] за договором позики № 8896878 від 06.03.2025 становить 30992,00 грн, з яких: 8000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 6992,00 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та 16000,00 грн заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею. Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Встановлено, що ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 06.03.2025в електронній формі уклали кредитний договір № 8896878. Факт перерахунку коштів в сумі 8000,00 грн підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» та інформацією АТ КБ «ПриватБанк», наданою на виконання ухвали суду, які досліджені судом та не спростовані відповідачем. Згідно із статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Як встановлено судом, право вимоги по кредитному договору № 8896878 від 06.03.2025 на підставі договору факторингу, який уклали ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» 16.10.2025 № 16/10/25 перейшло до позивача, що підтверджується змістом договору, реєстром прав вимог та платіжною інструкцією, які досліджені судом. Із розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Фінпром маркет» за період з 15.10.2025 по 24.10.2025, слідує, що заборгованість [PERSON] за договором позики № 8896878 від 06.03.2025 становить 30992,00 грн, з яких: 8000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 6992,00 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та 16000,00 грн заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею. Зазначений розрахунок заборгованості в частині тіла кредиту та прострочених платежів по процентах суд вважає достовірним, арифметично правильним та таким, що відповідає умовам Договору № 8896878 від 06.03.2025. Докази на спростування такого розрахунку матеріали справи не містять та відповідач суду не надав. Разом з тим, щодо стягнення з відповідача заборгованості по пені/неустойці, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до висновку Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань і така особливість проявляється: - в періоді існування особливих правових наслідків, яким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; - в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки, зокрема, договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; - у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указами Президента України №№ 64/2022, 65/2022, 69/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, які тривають. Зважаючи на те, що з 24.02.2022 і по даний час в Україні діє воєнний стан та з огляду на викладені положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки за таке прострочення, позивачем безпідставно нараховано відповідачу неустойку в розмірі 16000,00 грн, яка стягненню не підлягає, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. З аналізу ч. 3 ст. 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, за власної ініціативи. Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21. Водночас у ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено критерії,

Outcome: partial