Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором, оскільки остання у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання. Ухвалою від 13.10.2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 63). Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив. Копія ухвали про відкриття провадження направлялась відповідачці за місцем проживання та була отримана. Від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що є непрацюючою внутрішньо переміщеною особою та має можливість повернути лише суму основного боргу, без сплати відсотків та пені. Від представника позивача надійшла відповідь відзив, в якій він не погоджується з доводами відзиву з мотивів та підстав, викладених у позовній заяві. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 01.05.2021 між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та відповідачкою [PERSON] (позичальницею) укладено кредитний договір № 3853344 у формі електронного документа. Вказаний договір підписано електронними підписами сторін з відповідними одноразовими ідентифікаторами, що підтверджується копією даного договору, відповідачка не заперечує факту укладання договору. За умовами договору кредитодавець надає позичальниці кредит в розмірі 10 000 грн, які сплачує позичальниці у день укладання договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит до 31.05.2021, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірі та строки, передбачені договором (п.п. 1.1, 1.4 Договору). ТОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі відповідно до умов кредитного договору шляхом перерахування всієї суми кредиту на банківський картковий рахунок відповідачки, що підтверджується платіжним дорученням від 01.02.2021 № 45151901, а також розрахунку заборгованості відповідачки за цим договором. Однак відповідачка не виконала умови кредитного договору у повному обсязі, зокрема, не повернула тіло кредиту до 31.05.2021 в розмірі 10 000 грн внаслідок чого у останньої утворилась заборгованість в розмірі 45 500 грн яка складається із 10 000 грн заборгованості за тілом кредиту, 34 500 грн заборгованість за несплаченими відсотками та 1 000 грн за комісією. Відповідно до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору у строк, встановлений у договорі. Згідно із ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому у договорі. Аналогічні за змістом положення містяться у ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК, що регламентують відносини кредиту. Оскільки відповідачка порушила умови договору і не повернула тіло кредиту та відсотки за користування ним, вона в силу наведеного зобов`язана сплачувати проценти за користування кредитом у вказаному розмірі (5 % від суми кредиту за кожен день користування ним). Крім того позичальниця зобов`язана сплачувати проценти після закінчення дії договору, оскільки такий обов`язок позичальника у разі несплати повної заборгованості по кредиту прямо передбачено умовами договору (п. 2.3.1.2. Договору). Крім того ч. 1 ст. 625 ЦК передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до договору факторингу № 06Т від 10.08.2021 позивач наразі є новим кредитором відповідача (а.с. 14). Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, за результатами вирішення спору знайшли свого підтвердження обставини порушення відповідачкою взятих на себе згідно договору кредиту зобов`язань, що виявляє порушення прав позивача, який, у свою чергу, набув права грошової вимоги, а тому заявлений позов про стягнення заборгованості підлягає до задоволення в повному обсязі. Враховуючи наведене, а також оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, суд на підставі ст. 141 ЦПК, стягує з відповідача понесені позивачем документально підтверджені витрати за розгляд даної справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved