Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача та відповідачки. 16 вересня 2025 року до Соборного районного суду міста Дніпра з Новокодацького районного суду міста Дніпра за підсудністю надійшла позовна заява Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 89 540,76 грн., з яких: 84 921,37 грн. сума основного боргу; 530,66 грн. сума 3% річних та інфляційне збільшення 4 088,83 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради посилалося на те, що між КП «Дніпроводоканал» та відповідачами встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де уповноваженим власником є [PERSON] , якій відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . В зв`язку з несплатою відповідачем оплати за надані послуги станом на 30 квітня 2025 року виникла заборгованість за період з грудня 2011 року по квітень 2025 року, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. 02 лютого 2026 року від представника відповідачки до суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування поданих пояснень представник відповідачки зазначив, що з довідки про склад сім`ї, наданої позивачем, вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості, яка утворилася за період з грудня 2011 року по квітень 2025 року, на підтвердження чого надано два різні розрахунки заборгованості: за період з грудня 2011 року по червень 2018 року та, з липня 2018 року по квітень 2025 року включно. Розрахунок заборгованості за період з грудня 2011 року по червень 2018 року складено таким, що є арифметично невірним, оскільки, по-перше, він не містить ані тарифів, за якими здійснювалися розрахунки; ані норм, на які здійснюється нарахування, ані відомостей про те, яким чином та на підставі чого здійснювалися перерахунки. Крім того у розрахунку заборгованості (за період з грудня 2011 року по червень 2018 рік) зазначено про «Субсидію», що свідчить про отримання відповідачем пільг на оплату житлово-комунальних послуг, однак який саме розмір пільги та кому або на скількох осіб вона надана, не зрозуміло, так як відповідно до довідки відповідачка не отримувала у зазначений період ніяких субсидій. З огляду на викладене, слід визначити, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за період часу з грудня 2011 року по червень 2018 року, не може враховуватися судом як такий, що є належним доказом у справі. Також розрахунок заборгованості за період часу з грудня 2011 року по червень 2018 року не є таким, що відповідає кількості зареєстрованих осіб, а саме здійснений із розрахунку заборгованості на 3 особи, без врахування того, що з лютого 2015 року у домоволодінні було зареєстровано 2 особи, другий розрахунок заборгованості із розрахунку на 8 осіб, без врахування того, що з серпня 2018 року було зареєстровано 3 особи, з березня 2019 року 4 особи, з лютого 2020 року 4 особи, з липня 2020 року 5 осіб, з серпня 2020 року 4 особи, з вересня 2020 року 6 осіб, з березня 2025 року 8 осіб. Також, з наданого позивачем розрахунку не зрозуміло, яка саме сума заборгованості рахується за відповідачем, оскільки станом на квітень 2025 року рахунок відповідача має наступні значення: вхідне сальдо 82366,88; нараховане ЦВП 1429,56; нараховане абонплата 21,71; вихідне сальдо 84921,37; інфляція 0; 3% - 0; що загалом не відповідає заявленим позовним вимогам, в цій частині. Більш того, вказаний розрахунок заборгованості не має жодної калькуляції щодо порядку нарахування позивачем відповідачам інфляційного збільшення та 3% річних (суми боргу, індексу інфляції, кількості днів прострочення тощо), що в свою чергу позбавляє можливості здійснити перевірку правильності розрахунку та обґрунтованості заявлених сум до стягнення. З огляду на викладене, представник відповідачки вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за період часу з липня 2018 року по квітень 2025 року, також є неналежним доказом у справі. 27 лютого 2026 року від представниці позивача до суду надійшли заперечення на додаткові пояснення, в яких остання заперечувала проти обставин, викладених у додаткових поясненнях та підтримала заявлені позовні вимоги. В обґрунтування поданих заперечень представниця позивача зазначила, що позовна заява містять в собі достатньо обґрунтований розрахунок заборгованості, з внесеними коригування та актуальною сумою остаточної заборгованості. Заперечення представника відповідача зводяться лише до не згоди з існуючою заборгованістю та нерозумінням доданих розрахунків. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 16 вересня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. Ухвалою судді від 22 вересня 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Від представниці позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідачки надав суду заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог з урахування позиції, викладеної у додаткових поясненнях. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини встановленні судом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради є комунальним унітарним комерційним підприємством, яке надає послуги водопостачання та водовідведення. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: -[PERSON] , зареєстровано 15 серпня 2018 року; -[PERSON] , зареєстровано 05 березня 2019 року; -[PERSON] , зареєстровано з 12 лютого 2020 року, знято з реєстрації 07 липня 2020 року; -[PERSON] , незареєстрований уповноважений власник; -[PERSON] , зареєстровано 15 квітня 2008 року; -[PERSON] , зареєстровано 27 травня 2008 року; -[PERSON] , зареєстровано 15 квітня 2008 року; -[PERSON] , зареєстровано 07 серпня 2020 року; -[PERSON] , зареєстровано 07 серпня 2020 року; -[PERSON] , зареєстровано 24 вересня 2020 року; -[PERSON] , зареєстровано 03 березня 2025 року. Між КП «Дніпроводоканал» та відповідачкою встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де уповноваженим власником є [PERSON] , якій відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . У зв`язку із несвоєчасним виконанням зобов`язань щодо сплати за надані послуги станом на 30 квітня 2025 року виникла заборгованість в сумі 89 540,76 грн., з яких: 84 921,37 грн. сума основного боргу; 530,66 грн. сума 3% річних та інфляційне збільшення 4 088,83 грн. Вказана заборгованість утворилась за період з грудня 2011 року по квітень 2025 року. Інфляційне збільшення суми боргу та 3% річних нараховано за період з липня 2018 року по січень 2022 року. Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості. Посилання представника відповідачки на те, що розрахунок заборгованості за період з грудня 2011 року по червень 2018 року складено таким, що є арифметично невірним, оскільки, по-перше, він не містить ані тарифів, за якими здійснювалися розрахунки; ані норм, на які здійснюється нарахування, ані відомостей про те, яким чином та на підставі чого здійснювалися перерахунки, суд не може взяти до уваги, оскільки відсутність зазначених норм та тарифів у розрахунку заборгованості, не свідчить про арифметичну помилку. Арифметична помилка це помилка в обчисленні, коли неправильно порахували числа, це помилка в рахуванні: додавання, віднімання, множення або ділення. Також, розрахунок не містить значень про здійснення якихось перерахунків, вони відсутні. Як зазначає представниця позивача і це не спростовано відповідачкою, за адресою [ADDRESS] прилад обліку холодної води відсутній, тому усі нарахування здійсненні згідно діючих норм та тарифів на той чи інший час. Формула нарахування заборгованості по сплаті послуг водопостачання та водовідведення: (кількість мешканців)*(норма)*(дні)*(тариф) Як вбачається із розрахунку заборгованості, з 2008 року по серпень 2018 року нарахування проводились на три особи, оскільки до теперішнього часу власником майна, тобто відповідачкою по справі, не виконано обов`язку щодо повідомлення надавача комунальної послуги по зміну фактичної кількості зареєстрованих осіб. Відповідно до п. 29 Правил № 630 « Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою. Згідно п. 33 Правил № 630, у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. Також, споживач послуг має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договору, відповідно до п. 7 ч. 45 № 690 Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які набрали чинності 13 серпня 2019 року. Крім того, згідно Правил № 690 Споживач зобов`язаний інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Також суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що у розрахунку заборгованості (за період з грудня 2011 року по червень 2018 рік) зазначено про «субсидію», що свідчить про отримання відповідачем пільг на оплату житлово-комунальних послуг, однак який саме розмір пільги та кому або на скількох осіб вона надана, не зрозуміло, так як відповідачка не отримувала у зазначений період ніяких субсидій, оскільки субсидія не є підставою для того, щоб вважати розрахунок неналежним доказом, оскільки розрахунок заборгованості базується виключно на нормах, тарифах та кількості зареєстрованих осіб, а надходження коштів з призначення «субсидія» лише є позитивним аспектом для цієї справи, оскільки це єдині надходження в рахунок оплат за надані послуги в цей період. Розрахунок боргу за період з липня 2018 року по квітень 2025 року сформований станом на 09 травня 2025 року, то ж кількість зареєстрованих осіб значиться станом на 09 травня 2025 року, а саме 8. Крім того, розрахунок заборгованості за період з липня 2018 року по квітень 2025 року містить перерахунок/донарахунок в розмірі 21 235,67 грн., який відображається в березні 2025 року, а саме: з березня 2019 року нарахування проводилось на 4 особи; з лютого 2020 року нарахування проводились на 5 осіб; з липня 2020 року знов на 4 особи; з серпня 2020 року на 6 осіб; з вересня 2020 на 7 осіб; з березня 2025 року на 8 осіб. Тобто, позивач самостійно здійснив коригування розміру нарахувань відповідно до кількості зареєстрованих осіб, з метою забезпечення актуальності та законності нарахувань згідно фактичних даних (виписки коригувань по особовому рахунку додаються). Цей випадок, ще раз засвідчує, що відповідачкою, як власником майна, не виконано свого обов`язку про передачу даних фактичної кількості зареєстрованих осіб, тому що до березня 2025 року позивач був не попереджений про те, що за адресою [ADDRESS] достатньо тривалий час зареєстровано не 3 особи, а 8. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб [PERSON] значиться уповноваженим власником за адресою: [ADDRESS] . Доказів протилежного стороною відповідачки до суду надано не було. Згідно зі ст. ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно із ст. ст.322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Отже, враховуючи положення ст.ст.317, 322, 360 ЦК України власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він у встановленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02.04.2020 року у справі №757/29813/17-ц). Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми , якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Позивач належним чином виконував та виконує покладенні на нього законодавством обов`язки щодо надання послуг водопостачання та водовідведення, проте відповідачка, в свою чергу, порушувала та порушує покладений на неї обов`язок щодо оплати за наданні послуги, у зв`язку з чим КП «Дніпроводоканал» ДМР змушено був звернутись до суду за захистом своїх прав. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги КП «Дніпроводоканал» ДМР підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved