Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Кривельов В.В., звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», в якому просить стягнути з відповідача на його користь шкоду, завдану внаслідок пошкодження транспортного засобу в розмірі 15086 грн 89 коп. та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 10.07.2025, о 17 год. 40 хв., на перехресті вулиць Уманської та Незалежності в м. Смілі Черкаського району Черкаської області, [PERSON] , керуючи автобусом «ПАЗ-4234», р.н. [NUMBER] , в порушення п. 10.5 Правил дорожнього руху України, при здійсненні повороту ліворуч виїхав на смугу зустрічного руху, де спричинив зіткнення із автомобілем марки «DACIA DUSTER», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків [PERSON] . Згідно з постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19.08.2025 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Позивач зазначив, що станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «ПАЗ4234», н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів згідно з полісом №229477070. Після проведення огляду належного позивачу автомобіля марки «DACIA DUSTER», н.з. [NUMBER] , страховиком у телефонній розмові було повідомлено [PERSON] про розмір страхової виплати в сумі 123000 грн та у месенджері «Вайбер» було йому надіслано для підписання заяву про погодження розміру страхової виплати, яка становитиме 123000 грн відшкодування витрат на здійснення відновлювального ремонту. Не погоджуючись із запропонованим страховиком розміром страхової виплати через її явне заниження, [PERSON] через свого представника звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» із заявою від 30.09.2025 про виплату страхового відшкодування, посилаючись на висновок експерта №206 від 16.09.2025 автотоварознавчого дослідження. Згідно з даним висновком експерта, вартість відновлювального ремонту автомобіля «DACIA DUSTER», н.з. [NUMBER] , пошкодженого при ДТП 10.07.2025, містить в собі податок на додану вартість і становить 234661 (двісті тридцять чотири тисячі шістсот шістдесят одна) грн. Після звернення представника [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія « Арсенал страхування» останнім, 15.10.2025 було здійснено страхову виплату у розмірі 172641,91 грн (без ПДВ) шляхом безготівкового переказу на його рахунок. Позивач не погоджується із розміром отриманої страхової виплати на здійснення відновлювального ремонту на суму 123000 грн, оскільки згідно з вказаним висновком експерта №206 від 16.09.2025 його вартість становить 234661 грн. (з ПДВ). Отже, за вирахуванням суми податку на додану вартість в розмірі 20 відсотків із 234661 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля «DACIA DUSTER», н.з. [NUMBER] , яка підлягає відшкодуванню страховиком, становить 187728,80 грн. Таким чином страховик в повній мірі не відшкодував шкоди пов`язаної із пошкодженням транспортного засобу, позивач наполягає на додатковому відшкодуванню в сумі 15086 грн 89 коп. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22.12.2025 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 13.01.2026 представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» Мамедова І.Р. подала відзив на позовну заяву, у якому просила суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву [PERSON] посилається на те, що розрахунок проводиться відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до розрахунку приймається вартість відновлювального ремонту без урахування ПДВ. При цьому представник відповідача зазначає, що різниця у вартості відновленого ремонту полягає у різному підході до порядку визначення вартості складових частин автомобіля, експертом [PERSON] при визначенні вартості складових частин (деталей) транспортного засобу враховуються аналоги складових частин, а експерт позивача застосовує вартість оригінальних запчастин. Представник відповідача окремо зазначає, що доказ наданий позивачем на підтвердження розміру позовних вимог (Висновок експерта № 206 від 16.09.2025) не може бути прийнятий до уваги судом під час вирішення спору між позивачем та страховиком з огляду на те, що страховик не відшкодовує потерпілій особі вартість відновлювального ремонту на підставі наданих потерпілою особою звітів, висновків, виконаних оцінювачами, експертами на власне замовлення, оскільки до обов`язку страховика входить здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого повинен бути розрахований виключно відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 27, ч. 4 ст. 31, ч. 5 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому, якщо позивачу не вистачило коштів страхового відшкодування для відновлення свого порушеного права, він має право звертатися із вимогами про відшкодування шкоди в повному обсязі від особи, яка завдала шкоди, в загальному порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, зокрема ст. 1166, 1188, 1194, зважаючи на те, що страховик несе обмежену відповідальність виключно на умовах та в межах спеціального Закону. Отже, позивачем виключно на підставі норм спеціального Закону оцінено шкоду та здійснено визначення розміру страхового відшкодування та його виплату у встановленому Законом порядку, а тому у задоволенні позову, на переконання представника відповідача, має бути відмовлено. Представник стверджує, що страховою компанією належно виконано обов`язки щодо забезпечення в належні строки огляду транспортного засобу позивача, визначення розміру оціненої шкоди і виплати страхового відшкодування, відтак просить відмовити у задоволенні позову. 21.01.2026 представник позивача [PERSON] через «Електронний суд» подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що відповідачем поза увагою залишено ті обставини, що пропонуючи [PERSON] для погодження заяву про отримання явно заниженої страхової виплати, жодних обґрунтовувань щодо її розміру, зокрема наявності Звіту про оцінку завданої шкоди, не приводилось. Таким чином, позивач вимушений був звернутися до судового експерта-товарознавця для встановлення реального розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «DACIA DUSTER», н.з. [NUMBER] . У подальшому, на виконання саме приписів ч. 2 ст. 32 зазначеного Закону, до заяви про страхову виплату і було долучено висновок експерта №206 від 16.09.2025 автотоварознавчого дослідження, тобто не у зв`язку із не проведенням страховиком огляду автомобіля, а через наявний спір щодо розміру страхової виплати. Не заслуговують на увагу доводи відповідача про не взяття до уваги наданого позивачем висновку експерта, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку учасником справи та згідно ст. 76 ЦПК України, саме висновок експерта є доказом, на підставі якого суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Крім цього, надаючи вищевказаний висновок, експерт попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта за ст. 384 КК України, в той час як залучений відповідачем суб`єкт оціночної діяльності при підготовці наведених вище Звітів, про таку відповідальність не попереджався. Просить позов задовольнити. 26.01.2026 представник відповідача подав через «Електронний суд» заперечення на відповідь на відзив, в якому посилаючись на ті самі підстави, які викладені в відзиві на позовну заяву просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Адже страховик повністю виконав свої обов`язки щодо виплати страхового відшкодування позивачу у розмірі, який розрахований на підставі норм Закону, а тому правові підстави для стягнення додаткового відшкодування відсутні. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Даний спір виник у сфері правовідносин щодо виконання деліктних зобов`язань за договорм страхування цивільно-правової відповідальності. Судом встановлено, що автомобіль марки «DACIA DUSTER», г.з. [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 10.07.2025 о 17 год. 40 хв. на перехресті вулиць Уманської та Незалежності в м. Смілі Черкаського району Черкаської області [PERSON] , керуючи автобусом « ПАЗ-4234 », р.н. [NUMBER] , при здійсненні повороту ліворуч виїхав на смугу зустрічного руху, де спричинив зіткнення із автомобілем марки «DACIA DUSTER», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків [PERSON] . Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19.08.2025, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «ПАЗ4234», н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів згідно поліса №229477070 з визначенням страхової суми в розмірі 250000грн. Відповідно до звіту №197055 від 03 серпня 2025 року про оцінку КТ3, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «DACIA DUSTER», н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження під час ДТП, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 172691 грн 91 коп. без ПДВ на запасні частини. 04 вересня 2025 року транспортний засіб «DACIA DUSTER», н.з. [NUMBER] , був оглянутий оцінювачем, про що було складено акт огляду транспортного засобу. Як вбачається з матеріалів справи, 30 вересня 2025 року позивач через свого представника звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування з висновком експерта №260 від 16.09.2025. Згідно з висновком експерта №206, який підготовлено для подання до суду, за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 16.09.2025 судовим експертом Почтаренком О.Г., якого попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта за ст. 384 КК України, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «DACIA DUSTER», н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 10.07.2025, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, становить 174356 грн 36 коп., вартість відновлювального ремонту автомобіля - 234661 грн з податком на додану вартість, а без податку на додану вартість її розмір становить 187728 грн. 80. Відповідач сплатив позивачу відшкодування в розмірі 172691 грн 91 коп., а фактично витрати становлять 187728 грн 80 коп. Різниця становить 15086 грн 89 коп. 15 жовтня 2025 року страховою компанією зроблено виплату страхового відшкодування у розмірі 172691 грн 91 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням серед іншого транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України). За положенням ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - цивільно-правова відповідальність) регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Статтею 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент завдання шкоди) визначено, що предметом договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених цим Законом. Об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб. За змісто положення ч. 1 ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що власник автомобіля який постраждав внаслідок ДТП може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи викладене, ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у силу вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та договору має відшкодувати завдану шкоду у межах суми страхового відшкодування як страховик особи, яка завдала шкоду. Щодо підтвердження в судовому порядку належним засобом доказування розміру завданої шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із: 1) відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті; 2) евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України; 3) оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати. Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі пошкодження чи знищення дороги, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху та іншого майна, ніж транспортний засіб, страхова (регламентна) виплата визначається в розмірі матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначеному страховиком (МТСБУ) відповідно до положень законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика (МТСБУ), а у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 31 цього Закону, - потерпілої особи або за домовленістю між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою. Положенням ч. 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 2 цієї ж статті ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи, який є доказом у справі, або змінено його властивості, не замінює сам доказ та не є підставою для звільнення від обов`язку доказування. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи або змінено його властивості, до розгляду судом не приймається, крім випадків, коли особа, яка його подає, доведе можливість проведення додаткової та повторної експертизи з питань, досліджених у висновку експерта. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав. Як вбачається з поданого позивачем висновку експерта №206 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 16.09.2025, судовий експерт [PERSON] обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України та висновок згідно ч. 5 ст. 106 ЦПК України підготовлено для подання до суду, що відповідає вимогам процесуального закону, щодо висновків експертизи, які виготовлені на замовлення сторони у справі. З вказаного висновку також вбачається, що огляд автомобіля марки «DACIA DUSTER», н.з. [NUMBER] , проводився 04.09.2025 в світлий час доби за місцем його знаходження за адресою: [ADDRESS] , в присутності власника автомобіля [PERSON] , зацікавлена особа була повідомлена завчасно про час та місце проведення огляду. Окрім цього, висновок експертизи складений пізніше, ніж звіт відповідача та розмір шкоди, визначений позивачем, більш наближений до часу розгляду справи. Суд зазначає, що звіт про оцінку КТ3 №197055 від 03 серпня 2025 року, виготовлений ФОП [PERSON] , вимогам закону для експертного висновку не відповідає, оскільки оцінювач [PERSON] не попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, тому при визначенні розміру шкоди суд надає перевагу саме висновку експерта, який має більшу доказову силу, встановлену процесуальним законодавсвом. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.11.2022 у справі 335/2566/18, де зазначено, що висновок експерта не є належним та допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що такий висновок підготовлено для подання до суду. Відтак, наданий позивачем висновок експерта є належним та допустимим доказом у справі і визначає реальний розмір завданої шкоди, який перевищує страхове відшкодування, виплачене відповідачем, у зв`язку із чим з нього підлягає стягненню сума страхового відшкодування у вигляді різниці між реальним розміром матеріальної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, що становить 15086 грн 89 коп. (187728 грн 80 коп. - 172691 грн 91 коп.). Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved