Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Заявники звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу подружжям, що має дітей, так як шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведуть. За таких обставин вважають, що шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Вказують, що вони досягли згоди стосовно визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя та виховання дітей того з батьків, хто проживає окремо, та розміру аліментів на дітей. Відповідно до умов вказаного договору, донька [PERSON] та донька [PERSON] , залишаються проживати з матір`ю, при цьому батько має право займатися їх вихованням, бачитись з ними в порядку, передбаченому зазначеним договором. Ухвалою від 23.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами окремого провадження. Заявники у судове засідання не з`явилися, у заяві просили розглянути справу за їх відсутності, заяву про розірвання шлюбу просили задовольнити. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності заявників. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Положеннями ч. 3 ст. 293 ЦПК України передбачена можливість розгляду у порядку окремого провадження справ про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Частиною 2 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей (ч. 1 ст. 109 СК України). Як слідує з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей, провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. 07.02.2015 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Красилівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 15. Заявники є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Згідно з договором про утримання дитини та участі батьків у її вихованні та спілкуванні, укладеним заявниками за спільною згодою 16 січня 2026 року, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Тиховською В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-32, визначено місце проживання дітей з матір`ю, порядок побачення батька з дітьми, врегульовано порядок здійснення батьківських прав, права та обов`язки батьків, спільні зобов`язання батьків щодо забезпечення піклування про благополуччя та здоров`я дітей, а також врегульовано аліментні зобов`язання. Частиною 3 ст. 109 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу (ч. 3 ст. 109 СК України). Враховуючи викладене та той факт, що заявники у визначений законом строк не відкликали заяви про розірвання шлюбу, така відповідає їх дійсній волі, а також те, що вони не підтримують подружніх відносин, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд прийшов до висновку, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу обґрунтована та підлягає задоволенню. Також суд звертає увагу на те, що згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, прохання про відновлення дошлюбного прізвища є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved