Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що з 2015 року він разом з відповідачкою проживав однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу. Разом з ними проживала і дочка відповідачки від попереднього офіційно зареєстрованого шлюбу. [INFO] у нього та відповідачки народився спільний син [PERSON] , який проживав разом з ними. У 2022 році їхня сім`я фактично розпалася. Відповідачка проживала з дітьми у своєї матері по [ADDRESS] , а він - у власному будинку по [ADDRESS] . У цей час він постійно спілкувався із сином, брав участь у його вихованні, допомагав матеріально в його утриманні. Позивач зазначає, що у вихідні дні, у дні, коли відповідачка не могла бути з сином у зв`язку із її роботою, та коли син хворів, то він перебував у нього. У вересні 2024 року відповідачка привела до нього сина та повідомила, що вона виїздить із Диканьки з дочкою від попереднього шлюбу. Відповідачка вказала, що сина вона з собою забирати не буде, якого залишила у нього, на повному його утриманні та вихованні. З того часу і по теперішній час син постійно проживає разом з ним, він повністю самостійно виховує та утримує сина. Позивач зазначає, що за увесь цей час відповідачка не брала жодної участі в утриманні їхнього спільного малолітнього сина [PERSON] , вона ухиляється від передбаченого законодавством обов`язку щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягувати щомісячно з відповідачки [PERSON] на його користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 26.01.2026 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Хоруженко С.Г. надав суду відзив на позов /а.с. 22-23/, в якому вказав, що цей позов про стягнення аліментів є передчасним, адже на момент звернення до суду із цим позовом у провадженні Диканського районного суду Полтавської області вже перебуває цивільна справа № 529/1039/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі, якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Таким чином, до ухвалення рішення у справі № 529/1039/25 про позбавлення відповідачки батьківських прав, розгляд справи № 529/51/26 про стягнення з [PERSON] аліментів є передчасним. Посилаючись на вказане, представник відповідачки просить залишити позов про стягнення аліментів без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку із тим, що у провадженні одного суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Представник позивача [PERSON] - адвокат Нагайник М.Г. надав відповідь на відзив, в якому вказав, що суд не має брати до уваги відзив на позов, адже у цивільній справі № 529/1039/25 позивач [PERSON] одночасно з позовною вимогою про позбавлення батьківських прав не заявляв вимоги про стягнення з відповідачки [PERSON] аліментів на утримання дитини. За таких обставин наявні підстави для розгляду по суті позову про стягнення аліментів та його задоволення /а.с. 30/. Сторона відповідача заперечення на відповідь на відзив не надала. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що з 2015 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, що не заперечувалося відповідачкою. [INFO] у позивача та відповідачки народився спільний син [PERSON] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження дитини /а.с. 5/. У 2022 році позивач та відповідачка припинили свої стосунки та більше не проживали разом однією сім`єю. У вересні 2024 року відповідачка залишила малолітнього сина [PERSON] постійно проживати разом з позивачем, а сама виїхала з селища Диканьки Полтавської області з дочкою від попереднього шлюбу. Вказані обставини відповідачкою не заперечувалися. З копії висновку, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 25.03.2025 № 86 /а.с. 9-10/, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON] . З 2022 року сімейне життя між [PERSON] та [PERSON] припинено, син [PERSON] залишився проживати разом з батьком [PERSON] 26.02.2025 під час обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] комісія у складі головного спеціаліста Служби у справах дітей Диканської селищної ради Демченко І.Ю., провідного фахівця з соціальної роботи Диканського селищного центру соціальних служб Попадинець Є.В. встановила, що сім`я у складі батька [PERSON] та сина [PERSON] проживає у власному будинку, який складається з 2-х кімнат, кухні, коридора, санвузла. В будинку проведено косметичний ремонт. Кімнати вмебльовані. [PERSON] має спальне місце, письмовий стіл, комп`ютер. Постільна білизна в наявності. [PERSON] забезпечений у повній мірі одягом, взуттям, іграшками. Зі слів [PERSON] він працює неофіційно та має дохід від 25 000,00 грн до 30 000,00 грн. Мати дитини - [PERSON] сина матеріально не підтримує. [PERSON] повідомив, що [PERSON] більше семи місяців не відвідує сина, не телефонує, не цікавиться його життям та здоров`ям. Зі слів [PERSON] , [PERSON] зі старшою дочкою переїхала в Миргородський район влаштовувати особисте життя. Представники комісії намагалися зв`язатися з [PERSON] та дізнатися її думку щодо підтвердження факту постійного проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] , самостійного виховання та утримання дитини батьком, однак на телефонні дзвінки [PERSON] не відповідала. Обстеження умов проживання [PERSON] не проведено, адже вона на території Диканської територіальної громади не проживає. Посилаючись на вказане, Служба у справах дітей Диканської селищної ради підтверджує факт постійного проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] , факт самостійного виховання та утримання дитини батьком. З копії довідки ЦНАП Диканської селищної ради від 22.01.2026 вбачається, що позивач [PERSON] фактично проживає разом із малолітнім сином [PERSON] , [INFO] з вересня 2024 року по теперішній час по [ADDRESS] /а.с. 8/. Наявні у справі докази у їх сукупності свідчать про те, що з вересня 2024 року малолітній син сторін у справі [PERSON] постійно проживає разом з батьком [PERSON] та перебуває на його повному утриманні. Натомість, відповідачка [PERSON] , як мати дитини, добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не надає. Відповідачка та її представник не надали суду належних та достатніх доказів, які б це спростовували. Вимога представника відповідачки про залишення позову про стягнення аліментів без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку із тим, що у провадженні одного суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, є безпідставною та не підлягає задоволенню, адже у справі № 529/51/26 про стягнення з [PERSON] аліментів та у справі № 529/1039/25 про позбавлення [PERSON] батьківських прав різні предмети позову. З наявної у справі копії ухвали про відкриття провадження у справі № 529/1039/25 /а.с. 26-29/ вбачається, що позивач [PERSON] заявляв лише позовну вимогу про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , позовної вимоги про стягнення з неї аліментів на утримання сина [PERSON] не заявляв. Крім того, з копії рішення суду (вступної та резолютивної частин) від 24.02.2026 у справі № 529/1039/25 /а.с. 34/ вбачається, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав було відмовлено. Питання щодо стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] цим рішенням суду не вирішувалося. Відповідно до статтей 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] добровільно не виконує покладеного на неї обов`язку утримувати малолітнього сина [PERSON] , хоча зобов`язана утримувати останнього до його повноліття, враховуючи передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини стосовно визначення розміру аліментів, беручи до уваги, що відповідачкою не було надано суду доказів на спростування позовних вимог та заперечень проти заявленого позивачем розміру аліментів, суд вважає за необхідне призначити аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідачки [PERSON] щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду, а саме з 23.01.2026, та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору в дохід держави, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved