Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Представник позивача адвокат Чернов В.В. подав заяву у якій просив ухвалити додаткове рішення по справі № 569/11572/23 яким включити до складу судових витрат по справі №569/11572/23, витрати позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом, що будуть понесені ним на оплату вартості правничої допомоги в розмірі 20000 гривень. Розгляд даної заяви проводити за відсутності [PERSON] та його представника. Свої вимоги обгрунтував наступними доводами. 19 червня 2023 року між Адвокатським Бюро «ЧЕРНОВ ТА ПАРТНЕРИ» та позивачем, [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги №19/06/23. 21 листопада 2024 року між Адвокатським Бюро «ЧЕРНОВ ТА ПАРТНЕРИ» та [PERSON] укладено Доаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги №19/06/23 . На виконання договірних умов Бюро надано всю необхідну правничу допомогу Клієнту (Позивачу за первісним позовом Відповідачу за зустрічним позовом). 28 липня 2025 року по справі прийнято рішення, яким позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, задоволено. Відмовлено [PERSON] у задоволенні позову до [PERSON] про визнання неукладеним договору позики. 31 липня 2025 року складено Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правничої допомоги №19/06/23 від 19.06.2023 року на суму 20000 (двадцять тисяч) гривень, який відповідно до умов договору є підставою для розрахунку за договором. Згідно поданих до суду заперечень представником відповідача [PERSON] адвокатом Суржук Л.М. просить відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення . Свою правову позицію обгрунтовує тим, що сторона позивача за первісним позовом до закінчення судових дебатів доказів щодо розміру понесених судових витрат суду не надала, до закінчення судових дебатів не зробила відповідної заяви про намір надати такі докази. До заяви про ухвалення додаткового рішення не долучено жодних доказів у розумінні ст.ст.76-77 ЦПК, які підтверджують оплату (понесення витрат) гонорару за укладеним Договором про надання правничої допомоги між клієнтом та адвокатом, мається на увазі квитанції про оплату юридичних послуг (або ж чеки банку, платіжні доручення тощо), також відсутні й рахунки на оплату. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відтак, оскільки такі докази відсутні, то фактично позивач [PERSON] витрати за Договором не поніс, а тому такі витрати не мають бути відшкодовані відповідачкою [PERSON] . З долучених до справи доказів не вбачається достовірних доказів затрати визначеного робочого часу у вигляді 23 годин адвоката на спілкування, аналітичну роботу, пошук доказів, підготовку нормативної бази, позову, та пред`явлення його до суду. Відтак такі витрати є недоведеними, не співмірними із складністю самої справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому не мають бути стягнуті з відповідачки [PERSON] . Вважає, що заявлений адвокатом Черновим В.В. розмір на відшкодування витрат на правничу допомогу є надмірним та необгрунтованим. Відповідно до ч.3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Дослідивши заяву, матеріали цивільної справи, та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28.07.2025 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США. Стягнуто з [PERSON] у прибуток держави судовий збір у сумі 1329 (одна тисяча триста двадцять дев`ять) грн. 48 коп. Відмовлено [PERSON] у задоволенні позову до [PERSON] про визнання неукладеним договору позики. Судове засідання проводилося з участю сторін. Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. При вирішенні вимог представника позивача щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою, то суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду мають бути надані такі документи: договір про надання правової допомоги; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги; детальний опис вчинених дій (наданих послуг). Надання суду вказаних документів є базовою та необхідною умовою для розподілу витрат на правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частиною першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial