Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою відповідно до змісту якої просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 14.04.2022 року Острозьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі, Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів), актовий запис №40. В обґрунтування вимог зазначає, що з 14.04.2022 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне подружнє життя не склалося, ведення спільного господарства припинено з 2025 року, кожен з них має різні погляди на життя та сімейні відносини, між ними відсутнє взаєморозуміння. Подальше примирення та збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою від 10.09.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 02.12.2025 року суд за клопотання відповідача [PERSON] надав сторонам строк для примирення подружжя. Ухвалою від 26.01.2026 року суд поновив провадження у справі, оскільки строк на примирення сторін закінчився, сторони не примирилися. Ухвалою від 03.03.2026 року суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі. Позивач подала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, заявлені позовні вимоги задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення суду не заперечує (а.с.54). Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.04.2022 року Острозьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі, Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів), актовий запис №40 (а.с.15). Від спільного шлюбу сторони у справі мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.11,13). Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Вжиті судом заходи щодо примирення сторін результатів не дали. З урахуванням обставин справи, позиції позивача щодо неможливості збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved