Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2017 року і мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Заявляючи, про діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, неприязнь один до одного, втрачене почуття любові та поваги один до одного, що стало причиною припинення шлюбних відносин, позивачз позовом про розірвання шлюбу 04 лютого 2026 року звернулася до суду. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України 06 лютого 2026 року отримано інформацію, що згідно даних реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] . Ухвалою від 09 лютого 2026 року (а.с. 14) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 08-му годину 02 березня 2026 року. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач в абз. 4 позовної вимоги (зворот а.с. 1) та в окремій заяві (а.с. 21) просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Судова повістка-повідомлення разом з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з доданими до неї документами направлені відповідачу на зареєстровану адресу місця проживання 09 лютого 2026 року, однак поштове відправлення адресату не вручено, у зв`язку з його відсутністю за вказаною адресою, про що 14 лютого 2026 року зроблено відповідну відмітку (а.с. 17-18). Таким чином, відповідач, в силу положень ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10. Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи без участі сторін. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, зі свідоцтва про шлюб (а.с. 6) слідує, що сторони із 24 жовтня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а із свідоцтва про народження (копія на а.с. 7), - що мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам, виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу діаметрально протилежними поглядами на сімейне життя, неприязню один до одного, втраченим почуттям любові та поваги, припиненням шлюбних відносин. Відповідач заперечень проти таких обставин суду не подав. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Позивач просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище. Така вимога відповідає ст. 113 СК України, а тому має бути задоволена.

Outcome: approved