Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивач просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , право власності на частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] . Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 15.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження із викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач не делегував свого представника у підготовче судове засідання, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову та просить розглянути справу без участі його представника. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В матеріалах справи відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем суперечить вимогам закону. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи заяви сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного. [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №110, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.05.2021 року. За життя 29.11.2018 року [PERSON] склав на користь [PERSON] заповіт, посвідчений секретарем Мельнице-Подільської селищної ради Борщівського району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за №1140, яким заповів останньому все своє майно, яке йому буде належати на день смерті. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] , оскільки звернувся до державного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори Дідик І.О. із заявою про прийняття спадщини. Згідно рішення Заліщицького народного суду від 10.03.1982 року про поділ колгоспного двору [PERSON] належить частина будинковолодіння, що знаходиться в с.Колодрібка. Відповідно до довідки від 12.09.2025 року, виданої КП «Заліщицьке комунальне підприємство», житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в [ADDRESS] , в КП «Заліщицьке міське комунальне підприємство» станом на 31.12.2012 року зареєстровано за: [PERSON] частина на підставі рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 10.03.1982 року та записано в Ркн. №2 Р№62; [PERSON] частина на підставі рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 10.03.1982 року та записано в Ркн. №2 Р№62; [PERSON] частина на підставі рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 10.03.1982 року та записано в Ркн. №2 Р№62; [PERSON] частина будинковолодіння станом на 31.12.2012 року не зареєстрована. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Статтею 1221 ЦК України визначено місце відкриття спадщини за останнім місцем проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місце відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, за відсутності нерухомого майна місце знаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Позивач звернувся до державного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори Дідик І.О. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який листом №270/02-14 від 08.04.2025 року відмовив у видачі такого свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та невизначеністю належності вказаного нерухомого майна померлому та рекомендував звернутися до суду. Відтак визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення права на спадкове майно у нотаріальному порядку. Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законодавством (ст.328 ЦК України). Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв [PERSON] , оскільки звернувся із заявою про прийняття спадщини. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved