Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У листопаді 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі за текстом - ТОВ «Коллект Центр», товариство) звернулося до суду через систему «Електронний суд» з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №101906299 від 26.08.2021 у розмірі 26583,75 грн, яка складається з тіла кредиту 4500 грн та відсотків 22083,75 грн. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем було укладено зазначений вище договір в електронній формі з товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі за текстом - ТОВ «Мілоан»), відповідно до умов якого [PERSON] на його платіжну картку було перераховано грошові кошти в сумі 5000 грн, які він зобов`язався повернути разом із процентами, однак своїх зобов`язань не виконав. На підставі договорів факторингу позивач набув статусу нового кредитора, отримавши право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до відповідача. Ухвалою суду від 01.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. Відзиву на позов або будь-яких заперечень щодо змісту і вимог позовної заяви, а також жодних заяв чи клопотань щодо розгляду справи, відповідачем не подано. Повідомлення про розгляд справи здійснювалися як рекомендованим листом за місцем реєстрації відповідача, так і через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Крім того, вказана інформація була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним. Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Правова позиція Європейського суду з прав людини виходить із принципу належної процесуальної обачності (due diligence): сторона, яка знає або повинна знати про існування судового провадження відносно неї, зобов`язана виявляти розумну уважність до його перебігу та вживати заходів для участі в ньому. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.ст.1048, 1054 ЦК України). За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Пунктом 5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Нормою ст.639 ЦК передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У цій справі встановлено, що 26.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит №101906299, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 5000 грн та зобов`язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування коштами. Згідно з пунктами 1.3-1.4 договору кредит надано на строк 30 днів з 26.08.2021 до 25.09.2021. Проценти за користування кредитом 15.00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитування (п.1.5.2). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитування (п.1.6). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.2.1). Договір підписаний [PERSON] з використанням електронного підписом з одноразовим ідентифікатором з використанням мобільного телефону [NUMBER] . Також відповідач ознайомлений шляхом проставлення електронного підпису з графіком платежів та паспортом споживчого кредиту. Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Після укладання кредитного договору відповідачем отримано кредитні кошти в сумі 5000 грн на свою платіжну карту, що підтверджується: квитанцією LiqPay АТ КБ «Приватбанк»; випискою по рахунку відповідача, наданою АТ КБ «Приватбанк» за ухвалою суду в порядку витребування доказів за клопотанням позивача. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Отже, виписка є належним доказом щодо заборгованості відповідача за кредитом. На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «Приватбанк» повідомило, що на ім`я [PERSON] емітована банківська картка № [NUMBER] , а також що 26.08.2021 на вказану картку здійснено переказ коштів через систему LiqPay у розмірі 5000 грн. Долучено відомість від ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №101906299, відповідно до якої станом на 09.12.2021 заборгованість [PERSON] становить 17417,75 грн, яка складається з 4500 грн заборгованості за тілом кредиту, 12917,75 грн заборгованості за відсотками (а.с.24-25). 29.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №29/12-2021-45, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. До договору долучено акт прийому-передачі реєстру боржників від 29.12.2021 та витяг з реєстру боржників, де зазначено, що за договором №101906299 заборгованість [PERSON] становить 17417,75 грн, яка складається з 4500 грн заборгованості за тілом кредиту та 12917,75 грн заборгованості за відсотками /а.с.42/, копію платіжного доручення про сплату ТОВ «Вердикт капітал» коштів на користь ТОВ «Мілоан» на виконання договору факторингу від 29.12.2021. 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір факторингу №10-03/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт капітал» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект центр» приймає зазначені права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. До договору долучено акт прийому-передачі реєстру боржників від 10.03.2023, акт зарахування однорідних вимог від 31.03.2023 та реєстр боржників до договору від 10.03.2023 та витяг з реєстру, де зазначено, що за договором №101906299 заборгованість [PERSON] становить 26583,75 грн, яка складається з 4500 грн заборгованості за тілом кредиту та 22083,75 грн заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги /а.с.60/. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед першим фактором ТОВ «Вердикт капітал» /а.с.68/ станом на 10.03.2023, наданого останнім, за договором №101906299 за період з 29.12.2021 до 23.02.2022 заборгованість [PERSON] становить 26583,75 грн, яка складається з 4500 грн заборгованості за тілом кредиту, 12917,75 грн заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, 9166 грн нараховані відсотки. Згідно з розрахунком заборгованості /а.с.69/, наданим другим фактором ТОВ «Коллект центр», за договором №101906299 станом на 27.10.2025 заборгованість [PERSON] становить 26583,75 грн, яка складається з 4500 грн заборгованості за тілом кредиту, 22083,75 грн заборгованості за відсотками. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст.1077 ЦК України) Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення кредиту за електронним договором є обов`язковим. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України). За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 ЦПК України). Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини. Кредитний договір укладений між первісним кредитором та [PERSON] в електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договорів як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Також позивачем доведено факт надання грошових коштів відповідачу за кредитним договором №101906299 від 26.08.2021 у розмірі 5000 грн, надавши квитанцію про перерахування коштів та отримавши необхідні відомості від банківської установи щодо належності банківської картки відповідачу та виписки про рух коштів в порядку витребування доказів по справі. Окрім того позивачем доведено правові підстави набуття права вимоги за вказаним кредитним договором. Втім, всупереч вимогам ст.ст.12, 81 ЦПК України, ТОВ «Коллект Центр» не долучено доказів на підтвердження розміру заборгованості за вказаним договором по відсоткам. У позовній заяві зазначено, що [PERSON] має невиконані зобов`язання щодо сплати відсотків у розмірі 22083,75 грн, проте з наданого розрахунку заборгованості первісним кредитором ТОВ «Мілоан» вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані за період з 26.08.2021 до 09.12.2021, хоча договір укладений на строк з 26.08.2021 до 25.09.2021. Нарахування відсотків поза межами дії строку кредитного договору не відповідає вимогам закону, на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд (постанова ВП ВС від 25.05.2021 у справі №149/1499/18, постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12). Розрахунки заборгованості правонаступників первісного кредитора лише дублюють зазначений розрахунок. Відтак, нарахування відсотків, зазначених у позовній заяві, не відповідає умовам, узгодженим між сторонами договору. Тому вимоги позивача за договором №101906299 від 26.08.2021 підлягають частковому задоволенню у розмірі суми тіла кредиту 4500 грн та відсотків за період з 27.08.2021 до 25.09.2021 в сумі 450 грн. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Оскільки судом задоволено позовні вимоги частково, тому пропорційно задоволених вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 450 грн. Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 13000 грн, на підтвердження чого надано договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2025, укладений між ТОВ «Колект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прайс лист адвокатського об`єднання, заявку про надання юридичної допомоги №497 від 01.10.2025 та витяг акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025. Як передбачено ч.ч.4,5 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд звертає увагу, що витрати на професійну правничу допомогу повинні відповідати критерію необхідності - чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання - чи вплинули вони на перебіг розгляду справи. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову та предмету спору, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Розподіляючи витрати, понесені заявником на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи та надані суду документи є підставою для частково відшкодування судом витрат на правничу допомогу з іншої сторони, адже цей розмір не є доведений, необхідним та не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Відтак, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, складності справи, ціни позову, критерію реальності адвокатських витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, часткове задоволення позовних вимог, а також критерію розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн, що буде відповідати принципу співмірності, виваженості та розумності.

Outcome: partial