Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позиції позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Представник позивача за допомогою підсистеми "Електронний суд" 30.12.2025 звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості та клопотанням про витребування доказів. У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 20.01.2025 між ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 168197 на суму 21177,00 грн. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. У свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно з цим договором. 16.04.2025 між ТОВ ''Фінансова компанія "Кредіплюс" та ТОВ ''ЮНІТ КАПІТАЛ'' було укладено договір факторингу № 16042025, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на суму 22183,38 грн, з яких: 21177,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5,38 грн - за несплаченими відсотками за користування кредитом, 401,00 грн - за комісією. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування ним. Станом на день звернення із цим позовом до суду заборгованість за кредитним договором № 168197 від 20.01.2025 не погашена. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 22183,38 грн, а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. 06.01.2026 було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано від АТ КБ "Приватбанк" інформацію щодо належності банківської картки № [NUMBER] [PERSON] , успішності транзакції у період з 20.01.2025 по 25.01.2025 у сумі 2,07 грн та фінансового номеру телефону, закріпленого за вказаною банківською карткою. Представник позивача в позовній заяві прохав суд про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, позовні вимоги підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 26.01.2026 витребувана інформація надійшла до суду. У встановлений судом строк відзив на позов до суду не надходив. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Пунктом 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, слід вважати відповідача [PERSON] належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі, оскільки судові документи, що повернулися до суду із відміткою про відсутність адресата (копія ухвали про відкриття провадження), надіслані безпосередньо за місцем його реєстрації - [ADDRESS] . Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 20.01.2025 між ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 168197 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор e70f9dfc. Відповідно до умов кредитного договору кредитор надав відповідачу грошові кошти в сумі 21177,00 грн строком на 273 дні, тобто до 20.10.2025, мета - для погашення іншого кредиту, сплати комісії, шляхом безготівкового перерахунку на рахунок позичальника коштів у розмірі 17998,38 грн для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 157776 від 22.10.2024, укладеним із кредитодавцем; у розмірі 2,07 грн на рахунок позичальника № [NUMBER] у національній валюті; у розмірі 3176, 55 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно з п. 2.5 індивідуальної частини договору. Процентна ставка за користування кредитними коштами становить 0,10 % річних, є фіксованою. Комісія за надання кредиту складає 3176,55 грн, що нараховується та сплачується одноразово в день укладення кредитного договору за ставкою 15% від загальної суми кредиту за рахунок кредиту. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів відповідачу 20.01.2025 у сумі 2,07 грн та належність банківської картки № [NUMBER] [PERSON] підтверджується повідомленням АТ КБ "Приватбанк" від 166.01.2026, наданим на запит суду. 16.04.2025 між ТОВ ''Фінансова компанія "Кредіплюс" та ТОВ ''ЮНІТ КАПІТАЛ'' було укладено договір факторингу № 16042025, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на суму 22183,38 грн, з яких: 21177,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5,38 грн - за несплаченими відсотками за користування кредитом, 401,00 грн - за комісією, 600,00 грн - за штрафними санкціями (пенею), що підтверджується копією Витягу з Додатку № 1 до цього договору факторингу від 07.05.2025. Відповідно до картки обліку виконання договору 168197, складеної первісним кредитором станом на 07.05.2025 та виписки з особового рахунку за кредитним договором, виготовленої позивачем станом на 01.11.2025, заборгованість [PERSON] відповідає вищевказаній. З наведених документів вбачається, що з моменту отримання права вимоги до боржника позивач подальших нарахувань за кредитним договором не здійснював. Позивач прохає стягнути із відповідача на свою користь заборгованість в сумі 21583,38 грн, яка складається із: 21177,00 грн - заборгованості за тілом кредиту; 5,38 грн - за несплаченими відсотками за користування кредитом, 401,00 грн - за комісією та судові витрати. Норми права, застосовані судом. Згідно зі ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів сторін. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом, в той же час відповідачем не надано доказів, що спростовують обґрунтованість та підставність позовних вимог. Суд вважає, що стороною позивача доведено факт погодження між первісним кредитором ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс" та відповідачем [PERSON] всіх суттєвих умов кредитного договору № 168197 та належної інформації про підстави та розмір відповідальності позичальника за прострочення виконання зобов`язання. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Отже, виходячи з принципу правомірності даного правочину, який не визнано судом недійсним, у позичальника [PERSON] виникло зобов`язання з повернення одержаного кредиту. Ураховуючи надані суду докази укладення договорів факторингу, позивачем доведено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 168197 від 20.01.2025. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені обставини, суд доходить висновку, що оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку ні первісному кредитору, ні позивачу повністю не повернуті, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним первісним кредитором (подальші нарахування позивачем не здійснювалися), позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати відповідачем обов`язку з повернення, зокрема, фактично отриманої суми кредитних коштів. Як убачається з матеріалів справи, зокрема, розрахунку заборгованості, станом на момент звернення позивача з позовом до суду заборгованість відповідача складає 22183,38 грн, з яких: 21177,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5,38 грн - за несплаченими відсотками за користування кредитом, 401,00 грн - за комісією, 600,00 грн - за штрафними санкціями (пенею). Позивач прохає стягнути із відповідача на свою користь заборгованість в сумі 21583,38 грн, яка складається із: 21177,00 грн - заборгованості за тілом кредиту; 5,38 грн - за несплаченими відсотками за користування кредитом, 401,00 грн - за комісією та судові витрати. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині тіла кредиту, відсотків за користування ним та комісії належним чином оформлений та відомостей про включення до розміру заборгованості інших платежів не містить. З огляду на встановлені обставини, суд вважає доведеним факт існування між сторонами по справі договірних зобов`язань та невиконання обов`язку відповідача з повернення кредитних коштів, внаслідок чого у [PERSON] виникла заборгованість, яка становить 21583,38 грн. Ця заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому позовні вимоги слід задоволити повністю. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач під час звернення до суду із позовом сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 34216 від 29.12.2025, який прохав стягнути на свою користь із відповідача. Зважаючи на те, що позов задоволено в повному обсязі ці судові витрати слід стягнути із відповідача на користь позивача. Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн на підставі: копії договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025; копії додаткової угоди до нього від 11.09.2025; копії акту прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 на суму 7000,00 грн; копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Соломка О.В. як представника позивача. Суд, проаналізувавши надані докази, доходить висновку про таке. Відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 137ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Витрати позивача на правову допомогу наведені в орієнтовному розрахунку судових витрат в тексті позовної заяви та, на думку суду, підтверджуються належними та допустимими вищенаведеними доказами, розмір вказаних витрат відповідає характеру та обсягу дій, вчинених представником позивача у справі, не є завищеними чи необґрунтованими та є цілком пропорційними предмету спору та складності справи, тому мають бути стягнуті із відповідача на користь позивача. Клопотання про зменшення розміру заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило. Оскільки позов майнового характеру задоволено повністю, тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн підлягають стягненню із відповідача на користь позивача повністю. На підставі ст. ст. 526, 611, 612, 1049, 1054, 1056-1 України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 83, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 352 ЦПК України, суд

Outcome: approved