Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивачем Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ «ПРИВАТБАНК»), в інтересах якого діє Ванжа Н.В. подано до Ірпінського міського суду Київської області указану позовну заяву. Позовна заява мотивована тим, що 09.03.2021 [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) ознайомилася з умовами кредитування та підписала Паспорт кредиту. Тоді ж Відповідач підписала власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг погодив наступні умови: 1. Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 75 000 грн. (пункт 1.2. Договору); 2. Тип кредитної карти: Картка «Універсальна GOLD»; 3. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (пункт 1.2. Договору); 4. Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (пункт 1.3 Договору); 6. Розмір мінімального обов?язкового платежу: 5% від заборгованості, але менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (пункт 14. Договору). 7. Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (пункти 1.5. та 2.1.1.2.12. Договору). Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмені кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 12/23, тип - "Універсальна GOLD". У процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 4 % річних. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, тому, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022, він є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (додається до позовної заяви та підтверджується випискою за рахунком. зобов?язання частково, Відповідач порушує зобов?язання за даним договором. Ураховуючи, що строк повернення кредиту закінчився на 180-й день прострочення, то відповідно до пункту 1.5. та підпункту 2.1.1.2.12. Договору починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов?язань Відповідача з погашення кредиту сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до частини другої статті 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 08.07.2024 має заборгованість 55 966, 84 грн., яка складається: 44 224, 03 грн. заборгованість за тілом кредита, 11 742, 81 грн. заборгованість за простроченими відсотками. З огляду на указане, позивач просив стягнути з [PERSON] зазначену суму заборгованості та понесені позивачем суму судових витрат. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 15.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 07.07.2025. Копію ухвали направлено відповідачу [PERSON] за адресою зареєстрованого місця її проживання, поштове відправлення повернулося до суду 25.06.2025 з відміткою АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою». Судове засідання 07.07.2025 відкладено на 11.08.2025, у зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання, копію ухвали та судову повістку направлено відповідачу [PERSON] . Розгляд справи 11.08.2025 відкладено на 24.09.2025 у зв`язку з неналежним повідомленням відповідача. 24.09.2025 у судове засідання сторони не з`явивилися, від представника позивача через канцелярію суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, справу відкладено на 04.12.2025. Судове засідання 04.12.2025 відкладено на 12.02.2026 у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання. Також офіційному веб-сайті Ірпінського міського суду, опубліковано оголошення про виклик до суду [PERSON] на 12.02.2026 о 09.00. У судове засідання 12.02.2026 сторони не з`явилися від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовільнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Також судові повістки відповідачкою отримано у її особистому кабінеті у системі "Електронний суд".Станом на 12.02.2026 від Відповідачки не надходило відзиву на позовну заяву чи будь яких інших клопотань. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близькі за змістом висновку містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б. Ураховуючи, що учасники у судове засідання не з`явилися, фіксування судове процесу на підставі статт 247 ЦПК України не здійснювалося. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. За частиною четвертою статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України). У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи (частина шоста статті 259 ЦПК України). За таких умов відмінність між датою судового засідання про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання, що узгоджується з позицією Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11 (провадження 61-175сво21). ІІІ. Фактичні обставини, установлені судом. 09.03.2021 [PERSON] підписано Анкету-заяву клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківський послуг АТ КБ «ПРИВАТ БАНК». 09.03.2021 Відповідачка ознайомилася з умовами кредитування та підписала Паспорт кредиту 09.03.2021 Відповідач підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг яка містить умови отримання послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також сторони погодили істотні умови Договору «Кредитні картки», а саме: сума/ліміт кредиту: розмір кредитного ліміту не перевищує 75 000,00 грн для карт «Універсальна GOLD»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом; процентна ставка, відсотків річних 42,0 % для карт «Універсальна GOLD»; загальні витрати за кредитом - 55 122 грн. для карт «Універсальна GOLD»; Відповідно до пункту 1.4 Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг повернення кредиту здійснюється шляхом договірного списання з рахунку клієнта, у т. ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим Договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов?язань клієнта; - шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов?язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкритокредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов?язкового платежу: 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно; у разі прострочення з 31-го дня 10 % від заборгованості; у разі прострочення з 181-го дня - 100 % від заборгованості. Пеня, відповідно до пункту 1.5, нараховується у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання, але не більше за 15 % суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань, не може перевищувати половини Суми, одержаної за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Також пунктом 1.5 визначено, що у разі неповернення Клієнтом кредиту в строк, зазначений в пункті 2.1.1.2.4. Договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, та/або в разі, якщо Клієнт не виконає вимогу Банку щодо усунення порушення, в порядку, передбаченому пунктом 2.1.1.6.1. Договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, встановленого вимогою Банку та/або у разі несвоєчасної сплати Клієнтом мінімального обов?язкового платежу в строк, зазначений в пункті 2.1.1.3.1. Договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку платежу, та/або у разі настання обставин, передбачених пунктом 2.1.1.3.5. Договору, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов?язань Клієнта з погашення кредиту, та/або у разі настання обставин, передбачених пунктом 2.1.1.6.5. Договору, починаючи з 32-го дня з дня направлення повідомлення Банком Клієнту, Клієнт зобов?язується сплатити на користь Банку заборгованість за кредитом, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до частини другої статті 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % для карт Універсальна, 84,0 % - для карт Універсальна Gold. Указана заяву особисто підписано відповідачем, до заяви також долучено копію паспорта громадянина України та копію карти про присвоєння РНОКПП [PERSON] . Згідно Паспорта споживчого кредування який передбачав такий строк кредитування як до 240 місяців, пільговий період триває 55 днів. Процентна ставка в пільговий період становить 0.00001% річних. Процента ставка поза межами пільгового періоду 42,00 %. Пунктом 5 Паспорта передбачено, що сторони, що повернення кредиту здійснюється шляхом: договірного списання з рахунку Клієнта, в т.ч. за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим Договором, 1 го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов?язань Клієнта; шляхом внесення Клієнтом коштів в розмірі Мінімального обов?язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. Розмір Мінімального обов?язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно; а також 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно, у разі прострочки починаючи з другого місяця прострочення. Указаний паспорт споживчого кредитування було підписано відповідачкою особисто. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом. Випискою з банківського рахунку [PERSON] за період з 01.04.2021 08.07.2024 підтверджується, що вона отримала від Позивача кредитні кошти, користувалася ними для власних потреб, здійснювала часткове погашення кредичної заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за період з 09.03.2021 до 08.07.2024 погашено заборгованості за поточним кредитом 462710,14 грн; погашено заборгованості за простроченим тілом кредита 20,00 грн; погашено заборгованості за нарахованими відсотками 11 742, 81 грн; погашено заборгованості за просточеними відсотками 309,50 грн; заборгованість за тілом кредиту 44 224, 03 грн; заборгованість за простроченими відсотками 14 625,16 грн, загальна сума заборгованості 55 966, 84 грн. IV. Норми права, які застосував суд. Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачкою взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтями 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При цьому згідно з частинами першою та другою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства (статті 526 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (статті 610, 611 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 ЦК України. 10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закон України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Виходячи з аналізу вимог пункту 4 частини першої статті 1, частини 2 статті восьмої, частини першої статті 1, статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до текста кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т. ч. і в судовому порядку). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (частини перша та третя статті 12 ЦПК України»). Суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (стаття 13 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (статті 76 ЦПК України). Згідно зі статтею 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає (стаття 13 ЦПК України»). Тобто саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. V. Мотивована оцінка і висновки суду. З матеріалів справи установлено, що відповідачка особисто підписала Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг. Зазначена заява містить усі реквізити відповідача, в тому числі паспортні дані, ідентифікаційний код, місце проживання, мобільний номер телефону та підпис. Тобто вона погодилася на умови, запропоновані позивачем і такі умови не є такими, що не відповідають вимогам законодавства. З виписок за договором № б/н за період 09.03.2021-08.07.2024 прослідковується рух коштів за банківською картою, виданою АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», і яка належить [PERSON] . Станом на 08.07.2024 баланс на кінець періоду становив мінус 55 966, 84 грн. Тобто відповідачка скористалася кредитними коштами. З даної виписки також прослідковується списання банком відсотків за використанння кредитного ліміту. Тобто відповідачка розуміла що неї є зобов`язання щодо сплати кредитної заборгованості. Згідно із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 09.03.2021 заборгованість відповідачки складається з тіла кредиту 44 224, 03 грн. та з нарахованих відсотків 11 742, 81 грн. Таким чином, сума позовних вимог заявлених АТ КБ «ПРИВАТБАНК» становить - 55 966, 84 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані кошти відповідно до умов кредитного договору № б/н від 09.03.2021 у добровільному порядку [PERSON] не повернула, тобто порушила умови укладеного між сторонами договору, розмір заборгованості не спростувала, своїм правом на подання відзиву не скористалася, а позивач належними доказами підтвердив, що відповідачка взяла на себе зобов`язання за № б/н від 09.03.2021, арахування відсотків за користування кредитними коштами здійснено відповідно до умов, на які погодився відповідач, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. VI. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за подачу позову до [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 10.07.2024 №BOJ60B3ZPI, тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути указані кошти. Також, суд зауважує, що Європейський суд з прав людини указав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського Суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»). Відповідно до статей 526, 549, 610, 611, 626, 629, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved