Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

У листопаді 2025 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Віва Капітал" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09 лютого 2025 року між ТОВ "Фінансова компанія "Віва Капітал" та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у кредит продукту "ФЛЕШ" № 1503966126679, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у сумі 15000,00 грн строком на 360 днів з 09 лютого 2025 року до 04 лютого 2026 року. Відповідачка не дотримувалася умов договору позики, своєчасно не повернула її та не сплатила проценти за користування нею. Заборгованість [PERSON] за договором про надання грошових коштів у кредит продукту "ФЛЕШ" від 09 лютого 2025 року № 1503966126679 становить 18790,06 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 9102,18 грн, проценти за користування кредитом у сумі 2187,88 грн, штраф у сумі 7500,00 грн. За таких обставин позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за договором про надання грошових коштів у кредит продукту "ФЛЕШ" від 09 лютого 2025 року № 1503966126679 у сумі 18790,09 грн, а також присудити з неї судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу професійну допомогу у сумі 10600,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27 листопада 2025 року прийнято до провадження позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Віва Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін. Указана ухвала судді була надіслана відповідачці за адресою, за якою зареєстроване його місце проживання. Поштове відправлення з ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 27 листопада 2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повернуто відправнику з проставленням 12грудня 2025 року у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи у місці проживання. Отже, за положеннями п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України ухвала судді Оболонського районного суду міста Києва від 27 листопада 2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачці 12грудня 2025 року (зазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 752/5040/19, від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18). У строк, визначений ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 27 листопада 2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження, відповідачка відзив на позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Віва Капітал" до суду не подала. За положеннями ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу за наявними матеріалами. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Ч. 1 ст. 626 ЦК Українивизначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Судом з`ясовано, що 09 лютого 2025 року між ТОВ "Фінансова компанія "Віва Капітал" та [PERSON] укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", договір про надання грошових коштів у кредит продукту "ФЛЕШ" № 1503966126679, за умовами якого ТОВ "Фінансова компанія "Віва Капітал"зобов`язалось надати позичальниці [PERSON] кредит у сумі 15000,00 грн на строк 360 днів. Дата повернення кредиту - 04 лютого 2026 року. Оскільки цей договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідачка підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ТОВ "Фінансова компанія "Віва Капітал" виконало умови кредитного договору, надавши відповідачці кредитні кошти у сумі 15000,00 грн, що підтверджується відповіддю ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий Дім" від 22 жовтня 2025 року за вих. № 7/16879 та довідкою про ідентифікацію. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальниця [PERSON] не виконала зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, допустила заборгованість за тілом кредиту у сумі 9102,18 грн. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначаєтьсякредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, якісклалисяна кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договір про надання грошових коштів у кредит продукту "ФЛЕШ" від 09 лютого 2025 року № 1503966126679, укладений між сторонами, є договором про споживчий кредит, а тому до правовідносин між сторонами справи, які виникли щодо укладення та виконання згаданого договору, застосуванню підлягають положення Закону України "Про споживче кредитування". Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" доповнено п. 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. П. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Згідно з нормою ч. 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Зважаючи на те, що договір про надання грошових коштів у кредит продукту "ФЛЕШ" № 1503966126679 укладено 09 лютого 2025 року, тобто після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, максимальний розмір денної процентної ставки за користування кредитом не міг перевищувати 1 %. Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК) / t ? 100 %, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях (ч. 4 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування"). Денна процентна ставка, розрахована за формулою, передбаченою ч. 4 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування"), складає (8386,80 грн / 15000,00 грн / 360 днів х 100 % = 0,15531 %), що не перевищує максимального розміру, встановленого у п. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до п. п. 1.5, 1.6 договору про надання грошових коштів у кредит продукту "ФЛЕШ" від 09 лютого 2025 року № 1503966126679 нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 0,25 % в день від суми кредиту за час користування ним (дисконтна процентна ставка). Якщо позичальник не здійснює платежів передбачених Графіком платежів, починаючи з першого платежу, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 0,25 % в день від суми кредиту за час користування ним (базова процентна ставка). Проценти за користування кредитом нараховані позивачем в межах погодженого сторонами строку кредитування, виходячи з розміру процентної ставки, яка не перевищує максимального розміру денної процентної ставки за користування кредитом, визначеної п. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування". Розмір заборгованості [PERSON] зі сплати процентів за користування кредитом становить 2187,88 грн. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. За положеннями п. 6.4. договору про надання грошових коштів у кредит продукту "ФЛЕШ" від 09 лютого 2025 року № 1503966126679 у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання за цим договором сума кредиту за яким перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу в такому порядку: на 30 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 300,00 грн; на 40 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 1200,00 грн; на 50 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 2250,00 грн; на 60 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 3750,00 грн. Сукупна сума неустойки (штрафу) та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання його зобов`язань на підставі цього Договору загальний розмір кредиту за яким перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати половини суми, одержаної позичальником та таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Нормою п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, вимоги про стягнення з відповідачки штрафу у розмірі 7500,00 грн задоволенню не підлягають. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Отже, заборгованість за договором про надання грошових коштів у кредит продукту "ФЛЕШ" від 09 лютого 2025 року № 1503966126679, яка підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] , становить 11290,06 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 9102,18 грн, проценти за користування кредитом у сумі 2187,88 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано договір про надання правової допомоги від 02 січня 2025 року № 1, укладений між ТОВ "Фінансова компанія "Віва Капітал" та адвокатським бюро "Грушевий Ю.В.", акт виконаних робіт від 27 жовтня 2025 року, платіжну інструкцію кредитного переказу коштів від 27 жовтня 2025 року № LK988/17. В акті виконаних робіт від 27 жовтня 2025 року зазначено, що адвокатське бюро "Грушевий Ю.В." надало клієнту ТОВ "Фінансова компанія "Віва Капітал" такі послуги: 1) опрацювання кредитної справи боржника (витрачено 0,5 год); 2) надання усної консультації (витрачено 0,5 год); 3) опрацювання державних реєстрів з приводу майнового стану (витрачено 1 год); 4) пошук контактів боржника, його місцезнаходження згідно з відкритими джерелами (витрачено 1 год); 5) підготовка пропозицій дій відносно позичальника (витрачено 1 год); 6) підготовка і направлення претензії (витрачено 1 год); 7) здійснення телефонних дзвінків за відомими контактами (витрачено 1 год); 8) підготовка та подання позовних матеріалів (витрачено 2 год). Вартість послуг, зазначена в акті виконаних робіт від 27 жовтня 2025 року, становить 10600,00 грн (вартість години роботи адвоката: 10600,00 грн / 7,5 год = 1413,33 грн). При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" v. Ukraine" ("Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України") від 23 січня 2014 року зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). За критеріями реальності наданих адвокатських послуг та їх необхідності, не можуть вважатись обґрунтованими послуги з опрацювання державних реєстрів з приводу майнового стану; пошук контактів боржника, його місцезнаходження згідно з відкритими джерелами, здійснення телефонних дзвінків за відомими контактами. Так, усі контакти позичальниці вказані у кредитному договорі, а її майновий стан жодним чином не стосується пред`явленого позову. Також претензія-вимога до [PERSON] підготована юрисконсультом ТОВ "Фінансова компанія "Віва Капітал", а не адвокатським бюро "Грушевий Ю.В.", докази її надсилання відповідачці не надано. Отже, виходячи з критеріїв реальності наданих адвокатських послуг та їх необхідності, обґрунтованими є витрати на професійну правничу, що полягають у надані послуг за виключенням наведених вище. Їх вартість становить 4946,66 грн (10600,00 грн / 7,5 год х 3,5 год = 4946,66 грн). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Віва Капітал" компенсації підлягають витрати професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог у сумі 2972,21 грн (11290,06 грн / 18790,06 грн х 4946,66 грн = 2972,21 грн). Також суд присуджує з відповідачки на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 1455,50 грн (11290,06 грн / 18790,06 грн х 2422,40 грн = 1455,50 грн).

Outcome: partial