Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

У вересні 2025 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Вимоги позову обгрунтовано тим, що [INFO] померла рідна сестра позивача - громадянка російської федерації [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, нерухоме майно, яке знаходиться в місті Києві, а саме: - машиномісце № [NUMBER] , яке розташоване в підземній автостоянці по [ADDRESS] , яке належало померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчим органом (Київська міська державна адміністрація) 17.11.2010, на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 15.11.2010 за № 1532-С/НП. Право власності на машиномісце за [PERSON] зареєстровано 03.12.2010 Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційний номер 32256219, номер запису 65161, в книзі 396-127. У [PERSON] на момент смерті була дочка громадянка російської федерації [PERSON] (відповідачка у цій справі). Відповідачка є спадкоємцем першої черги. З самого початку повномасштабного вторгнення позивачка не спілкувалася з рідною сестрою та своєю племінницею - відповідачкою через різницю в поглядах на причини та можливі наслідки повномасштабного вторгнення, через ставлення до методів ведення війни російськими окупантами на території України, про їхні звірства щодо мирного населення. Тому про смерть [PERSON] позивачка довідалась лише у травні 2025 року, після того, як відповідачка повідомила їй про це через месенджер WhatsApp. З метою подання заяви про прийняття спадщини позивачка зверталася до нотаріусів м. Києва, але вона не змогла подати таку заяву, бо в неї були відсутні необхідні для відкриття спадщини документи: свідоцтво про смерть [PERSON] ; свідоцтво про укладання шлюбу [PERSON] , на підставі, якого вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] ; свідоцтво про народження [PERSON] , на підставі якого можна підтвердити родинні стосунки позивачки з померлою. Таким чином, позивачка не могла підтвердити факт смерті [PERSON] та факт того, що [PERSON] є сестрою позивачки та те що позивачка є спадкоємцем другої черги. Оскільки, починаючи з 24.02.2022 російська федерація розпочала повномасштабне вторгнення на територію України, було розірвано дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією, були відсутні поштовий і транспортний зв`язки між Україною та РФ, що унеможливило своєчасне отримання документів. Лише на початку липня 2025 року всі необхідні документи були відправлені в Київ через Німеччину та були отримані адвокатом позивачки 20.07.2025. Після цього було зроблено переклад документів українською. 06.08.2025 позивачка з усіма необхідними документами звернулася до приватного нотаріуса Волкової С.М. з заявою про прийняття спадщини. 06.08.2025 приватним нотаріусом Волковою С.М. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. За зверненням Міністерства юстиції України Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану. Згідно з листом Міністерства юстиції України «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану» № 25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права. Крім того, відповідно до повідомлення, розміщеного на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства «Укрпошта» у рубриці «Експорт», у зв`язку з агресією з боку Росії та введенням воєнного стану, АТ «Укрпошта» припинило поштове співробітництво з Поштою Росії та Білорусі; посилки та перекази з цих країн не приймаються. Все ці обставини у сукупності унеможливили своєчасне звернення позивачки до нотаріуса з метою подання заяви про прийняття спадщини з причин, які є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для позивачки на вчинення цієї дії. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.09.2025 визначені правила розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Сторони у підготовче судове засідання не з`явились, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, вимоги позову підтримали, відповідача визнала позов, не заперечувала проти його задоволення. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв`язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, про що свідчать свідоцтва про народження та свідоцтво про шлюб в якому зазначено зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме нерухоме майно, яке знаходиться в місті Києві, а саме: - машиномісце № [NUMBER] , яке розташоване в підземній автостоянці по [ADDRESS] , яке належало померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчим органом (Київська міська державна адміністрація) 17.11.2010 на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 15.11.2010 за № 1532-С/НП. Право власності на машиномісце за [PERSON] зареєстровано 03.12.2010 Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційний номер 32256219, номер запису 65161, в книзі 396-127. У [PERSON] на момент смерті була дочка- громадянка російської федерації [PERSON] , яка є спадкоємцем першої черги. З самого початку повномасштабного вторгнення позивачка не спілкувалася з рідною сестрою та своєю племінницею - відповідачкою через різницю в поглядах на причини та можливі наслідки повномасштабного вторгнення, через ставлення до методів ведення війни російськими окупантами на території України, про їхні звірства щодо мирного населення. Про смерть [PERSON] позивачка довідалась лише у травні 2025 року, після того, як відповідачка повідомила їй про це через месенджер WhatsApp. З метою подання заяви про прийняття спадщини позивачка зверталася до нотаріусів м. Києва, але вона не змогла подати таку заяву, бо в неї були відсутні необхідні для відкриття спадщини документи. Таким чином, позивачка не могла підтвердити факт смерті [PERSON] та факт того, що [PERSON] є сестрою позивачки та те що позивачка є спадкоємцем другої черги. Починаючи з 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала повномасштабне вторгнення на територію України, у зв`язку з чим було розірвано дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією, були відсутні поштовий і транспортний зв`язки між Україною та РФ, що унеможливило своєчасне отримання необхідних для оформлення спадщини документів. Всі необхідні документи були відправлені в Київ через Німеччину у липні 2025 року та отримані адвокатом позивачки 20 липня 2025 року. Після цього було зроблено переклад документів українською. 06.08.2025 позивачка з усіма необхідними документами звернулася до приватного нотаріуса Волкової С.М. з заявою про прийняття спадщини. 06.08.2025 приватним нотаріусом Волковою С.М. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. За зверненням Міністерства юстиції України Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану. Згідно з листом Міністерства юстиції України «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану» № 25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права. Крім того, відповідно до повідомлення, розміщеного на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства «Укрпошта» у рубриці «Експорт», у зв`язку з агресією з боку Росії та введенням воєнного стану, АТ «Укрпошта» припинило поштове співробітництво з Поштою Росії та Білорусі; посилки та перекази з цих країн не приймаються. Суд вважає, що все ці обставини у сукупності унеможливили своєчасне звернення позивачки до нотаріуса з метою подання заяви про прийняття спадщини з причин, які є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для позивачки на вчинення цієї дії. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.10.2019 у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30.01.2020 у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18 (провадження № 61/21447св19). Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців: 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до правової позиції Верховного суду (Постанова ОП КЦС ВС від 13.03.2023 у справі № 398/1796/20: https://reyestr.court.gov.ua/Review/109871518.): «Спадкування права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України регулюється правом України. У випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України, і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна в Україні. Якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна в Україні заяву про прийняття спадщини, він не може вважатись таким, що прийняв спадщину.» Враховуючи викладене, суд вважає, що не зважаючи на наявність у [PERSON] громадянства Російської федерації та проживання на момент смерті на території російської федерації, прийняття спадщини, щодо нерухомого майна на території України, відбувається лише шляхом звернення спадкоємця до нотаріуса за місцем знаходження нерухомого майна. Судом встановлено, що позивачка не мала змоги вчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини, оскільки до травня 2025 року не знала про смерть [PERSON] , не могла вчасно отримати всі необхідні документи, які підтверджують факт смерті [PERSON] та документи про родинні відносини з померлою, що свідчить про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved