Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

09 грудня 2025 року представник позивача Літовченко О.О, звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 30.05.2025-100002596 від 30 травня 2025 року в розмірі 12 120 грн. 00 коп., витрат на оплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. В обґрунтуванні позову посилається на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 30 травня 2025 року укладено кредитний договір № 30.05.2025-100002596. Відповідно до умов укладеного договору відповідачу надано кредит у розмірі 4 000 грн. строком на 168 днів. Процентна ставка - фіксована процентна ставка у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом. Комісія пов`язана з наданням кредиту 200 грн., додаткова комісія 600 грн. Згідно п. 3.1 Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором. Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до Договору від 30 травня 2025 року та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 4 000 грн. 00 коп. строком на 168 днів, які він отримав 30 травня 2025 року. Отже, свої зобов`язання ТОВ «Споживчий центр» за Договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви, утворилася заборгованість у розмірі 12 120 грн. 00 коп., що складається з: заборгованості по тілу кредиту 4 000 грн. 00 коп., процентами 5 320 грн. 00 коп., комісією 200 грн. 00 коп., додатковою комісією 600 грн. 00 коп., неустойки 2 000 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 11 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, щодо надання відзиву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився.Про день, час та місце розгляду справи повідомлений за місцем реєстрації, на адресу суду повернувся конверт з відміткою працівників пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». В порядку ст.128 ЦПК України, відповідач є належним чином повідомлений. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. У відповідності до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі письмових доказів поданих позивачем разом з позовом до суду. Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання для розгляду справи по суті, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п. п. 12,13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Судом встановлено, що 30 травня 2025 року [PERSON] прийняв пропозицію (оферту) щодо укладення вказаного договору, на умовах визначених офертою.(а.с.23-36) Пунктом 3.1. Пропозиції про укладення кредитного договору встановлено, що кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктами 3.3.2, 3.3.4, 3.3.6 Пропозиції визначено, що сума кредиту, строк користування кредитом, термін його повернення та проценти за користування кредитом, встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. 30 травня 2025 року відповідач підписав одноразовим ідентифікатором «Е736» заявку ТОВ «Споживчий центр», якою визначено: суму кредиту 4 000 грн. 00 коп., строк користування кредитом - 168 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 13 листопада 2025 року. Здійснивши вказані дії відповідач підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої, є вказана заявка до кредитного договору № 30.05.2025-100002596 від 30 травня 2025 року. Відповідно до п. 4.1 Пропозиції кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача. Пунктом 4.3 Пропозиції встановлено, що днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Згідно п. 4.4 Пропозиції сторони визначили, що проценти нараховуються з дня надання коштів позичальнику включно до дати їх фактичного повернення. Відповідно до п. 9.1 Договору у разі несплати кредиту, процентів, комісії у встановлені договором терміни, сума зобов`язань по погашенню кредиту, процентів та комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків встановлених Договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та несплати нарахованих процентів та комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п. 7.6 кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, відповідно до ст. 625 ЦК України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі встановленому у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 4 000 грн. 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку відповідача, що підтверджується довідкою ТОВ «УПР» № 1-2511 від 25 листопада 2025 року.(а.с.48) Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість у розмірі 12 120 грн. 00 коп., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту 4 000 грн. 00 коп., процентами 5 320 грн. 00 коп., комісією 200 грн. 00 коп., додатковою комісією 600 грн. 00 коп., неустойки 2 000 грн. 00 коп. Проценти по кредиту нараховані за період з 30 травня 2025 року по 13 листопада 2025 року. (а.с.37) Крім того, суд також враховує, що відповідачем жодними доказами такий розмір заборгованості не спростований та доказів на підтвердження належного виконання вимог договору до суду не надано. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у розмірі 12 120 грн. 00 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у справі у вигляді судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved