Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на дітей в сумі 129990,85 грн. В обґрунтування позову вказала, що згідно судового наказу Баранівського районного суду Житомирської області від 11.08.2020 року у справі №273/1603/20 з [PERSON] , [INFO] , на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 21.07.2020 року і до повноліття дітей. Судовий наказ знаходиться на виконанні Звягельського ВДВС у Звягельському районі Житомирської області Центрального МУМЮ (м.Київ). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів розмір заборгованості [PERSON] за період з липня 2020 року по липень 2023 року становить 129 990,85 грн. Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 12.03.2025 року справу прийнято до провадження судді та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно не прибув у судове засідання і не повідомив причин неявки, про час і місце розгляду справи повідомлений належно, про що свідчить поштове повідомлення. Правом на подання відзиву на позов не скористався, заяв чи клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. ст. 280, 281 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.7,8). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 24.09.2020 року (а.с.12-13). Згідно судового наказу, виданого Баранівським районним судом Житомирської області 11.08.2020 року у справі №273/1603/20 з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , зареєстрованого в [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , жительки [ADDRESS] , зареєстрованої [ADDRESS] , було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 21.07.2020 року і до повноліття дітей (а.с.11). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.10.2020 року судовий наказ №273/1603/20 був прийнятий на виконання Баранівським районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), виконавче провадження №63190622 ( а.с 14). За даними Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного Звягельським ВДВС у Звягельському районі Житомирської області Центрального МУМЮ (м.Київ) станом на 01.08.2023 року ( за період з липня 2020 року по липень 2023 року) становить 129990,85 грн. (а.с.15-16). Розрахунок заборгованості складено державним виконавцем у відповідності до вимог статті 71 Закону України "Про виконавче провадження"і сторонами не оспорюються. Доказів протилежного суду не надано. Згідно розрахунку пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2020 року по липень 2023 року, загальна сума пені 713 165,50 гривень (а.с. 18-20). Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України (далі - СК України) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19), на яку посилається заявник у касаційній скарзі, зазначено, що положення Цивільного кодексу України (далі ЦК України) субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Суд враховує, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 196 СК України щодо обмеження стягнення суми неустойки (пені), яка не може бути більшою 100 відсотків заборгованості. В свою чергу, відповідач не скористався своїм правом на подання суду відзиву на позов та доказів на яких він ґрунтується, не надав суду доказів сплати аліментів, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів. Доданий позивачем до позову розрахунок пені за період з липня 2020 року по липень 2023 року вимогам закону відповідає, тому суд визнає його, як належний доказ по справі, та покладає його в основу судового рішення, оскільки він не викликає сумніву у суду та не спростований відповідачем по справі, а тому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, шляхом стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 129 990,85 гривень. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі пп. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету.

Outcome: approved