Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщин, мотивуючи позов тим, що він народився [INFO] в селі Небилів Рожнятівського (Калуського) району Івано-Франківської області та був у матері [PERSON] єдиною дитиною. [INFO] його мати [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема на будинковолодіння [ADDRESS] . Він після смерті матері є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. З метою оформлення спадщини після смерті матері, він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримав лист-роз`яснення, що ним пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вважає, що строк для прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин, оскільки його мати хворіла та він з грудня 2020 року та до дня її смерті проживав разом з нею та доглядав за нею, а після смерті вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном, користувався будинковолодінням та присадибною ділянкою. Окрім того був необізнаний з тим, що із заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини він мав звернутися протягом шести місяців із часу відкриття спадщини. Просить визначити йому додатковий строк достатній для подання ним до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 4 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 21 жовтня 2025 року ухвалою суду витребувано від державного нотаріуса Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління юстиції Левицької Г.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Станом на 6 листопада 2025 року до суду надійшла витребувана інформація. В судовому засіданні представник позивача адвокат Гутник П.М. позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, додатково пояснила, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері, а тому факт проживання з матір`ю на день її смерті та подальше фактичне володіння спадковим майном вважав підставою для оформлення спадкових прав. Відповідачі в судове засідання не прибули, однак кожен окремо спрямували до суду заяви, у яких позовні вимоги визнали, просять справу розглянути без їхньої участі, заперечень проти позову не мають. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, позицію відповідачів щодо визнання позову, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд установив, що рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2025 року ухваленого у справі № 350/595/25 провадження 2-о/350/128/2025 задоволено заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин; заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] та встановлено факт того, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] доводиться матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу. А отже обставини встановлені рішенням суду не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті ж особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Так, із матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 4 січня 2022 року Виконавчим комітетом Перегінської селищної ради [PERSON] померла [INFO] в селі Небилів Рожнятівського району Івано-Франківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема на домоволодіння [ADDRESS] . Згідно довідок старости Небилівського старостинського округу Перегінської селищної ради від 21 березня 2021 року № 167 та від 26 березня 2025 року на № 169 [PERSON] , [INFO] , уродженка села Небилів, до дня смерті проживала в будинку за адресою: [ADDRESS] . Її син [PERSON] проживав разом з нею без реєстрації, доглядав за нею протягом року до дня її смерті з грудня 2020 року по [INFO] . Відповідно до листа завідувача Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Левицької Г.В. від 5 лютого 2025 року за вих. № 13/01-16 [PERSON] пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та йому рекомендовано звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку та встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON] . На виконання ухвали суду від 21 жовтня 2025 року надійшов лист завідувача Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Левицької Г.Ф. від 31 жовтня 2025 року за вих. № 164/01-16 про те, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не заводилася. Відповідно до статей 1217, 1218 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1269 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину у встановлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року, правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначено, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Враховуючи, що позивач на день смерті матері проживав разом з нею, що підтверджується відповідною довідкою селищної ради та фактично вступив у володіння спадковим майном після її смерті та будучи необізнаним із законодавством, що регулює спадкові права, окрім того, на день смерті матері був особою пенсійного віку та єдиним спадкоємцем першої черги за законом, суд вважає, що зазначені обставини свідчать про поважність пропуску строку на подачу позивачем заяви до нотаріальної контори про прийняття срадщини. Враховуючи викладене, а також позицію відповідачів щодо визнання ними позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та є всі підстави для визначення йому додаткового строку для подання ними заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved