Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «Приват Банк» Дашко В.М.звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.06.2024 відповідач за допомогою ОТР пароля підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. На підставі заяви відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі до 200 000 грн. на умовах кредитного тарифу картки «Універсальна» строком на 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка річних 42%, проценти від суми неповернутого кредиту - 60%. Відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] та додатково кредитну картку № 5457082526104109 типу «Універсальна». Відповідач кредитними коштами користувався, однак умови зобов`язання щодо повернення кредиту не виконав, у зв`язку з чим станом на 02.09.2025 виникла заборгованість в сумі 67 172,39 грн., яка складається з наступного: 61875,81 грн. за тілом кредиту, 5296,58 грн. за простроченими відсотками. Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 30.06.2024 в сумі 67 172,39 грн.. Ухвалою судді від 13.10.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, проти винесення заочного рішення суду не заперечував, про що до суду подав письмову заяву. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, просив справу розглянути без його участі та без фіксації технічними засобами, про що до суду подав письмову заяву. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 30.06.2024 відповідач за допомогою ОТР пароля підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. На підставі заяви відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі до 200 000 грн. на умовах кредитного тарифу картки «Універсальна» строком на 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка річних 42%, проценти від суми неповернутого кредиту - 60%. Крім того, відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, викладеними у Паспорті споживчого кредиту, який підписав за допомогою ОТР пароля. Відповідачу видано кредитні картки № [NUMBER] (віртуальна «Універсальна») та № 5457082526104109 картка «Універсальна». В процесі користування відповідачем кредитними коштами, відбулась зміна умов кредитування та кредитного ліміту, про що свідчить надана АТ КБ «Приват Банк» довідка. Відповідач користувався кредитними коштами, частково здійснював погашення заборгованості, однак, не в повному обсязі, про що свідчить виписка за договором № б/н за період з 30.06.2024 по 04.09.2025. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом 02.09.2025, за відповідачем перед позивачем утворилася заборгованість у сумі 67 172,39 грн., яка складається з наступного: 61875,81 грн. за тілом кредиту, 5296,58 грн. за простроченими відсотками. Задовольняючи позов, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Нормами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1054 ЦК України відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, із матеріалів справи вбачається, що 30.06.2024 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «КБ «Приватбанк», за умовами якого відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну карту, на яку було встановлено початковий ліміт, який в подальшому змінювався. З досліджених судом доказів вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, здійснював повернення кредиту, однак не в повному обсязі. Вищевикладені обставини, а також наданий суду розрахунок заборгованості, відповідачем не спростовані. Крім того, відповідач визнав позовні вимоги. Виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню та з [PERSON] на користь АТ «КБ «Приватбанк» на підставі кредитного договору № б/н від 30.06.2024 підлягає стягненню заборгованість станом на 02.09.2025 у сумі 67172,39 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту- 61875,81 грн., заборгованість за простроченими відсотками 5296,58 грн. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у загальному розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved