Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

До Вітовського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача Ушакевич Марина Петрівна звернулась з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в сумі 238 576,28 грн, судовий збір в розмірі 3 578,64 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 08.05.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № С-001-056176-19-980, про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до якої відповідачу було встановлено максимальний ліміт кредитної лінії , у розмірі 200000 грн., який на момент укладення угоди становив 40 000 грн., зі сплатою 48% річних. Банк виконав свої зобов`язання надавши відповідачу кредитні кошти, в сумі 40 000,00грн., строком до 08.05.2024 року, в той же час, відповідач своїх зобов`язань не виконував, в зв`язку з чим, станом на 19.12.2023 утворилась заборгованість, яка складається з: 39 679,30 грн. заборгованості за основним боргом та 63 666,62 грн. заборгованості за нарахованими відсотками. Крім того, 28.05.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № Р29/13039.005310258, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит на поточні потреби, в сумі 39 938,00 грн. включаючи витрати на страховий платіж та сплату 15% річних від залишкової суми кредиту. Відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування», реальна процентна ставка складає 192,41%. Банк виконав свої зобов`язання надавши відповідачу кредитні кошти, проте відповідач своїх зобов`язань не виконував, в зв`язку з чим, станом на 19.12.2023 утворилась заборгованість, в сумі 135 230,36 грн., яка складається з: 39 413,61 грн. заборгованості за основним боргом, 20 038,83 грн. заборгованості за нарахованими відсотками та 75 777,92 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями. 19.12.2023 АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» уклади договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передало за плату, а ТОВ «Оптіма Факторинг» прийняло права вимоги до [PERSON] за кредитами від 08.05.2019 року № С-001-056176-19-980 та Р29/13039.005310258 від 28.05.2019 року. В подальшому, 22.12.2023 ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» уклали договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» прийняло права вимоги [PERSON] за кредитами від 08.05.2019 року № С-001-056176-19-980 та Р29/13039.005310258 від 28.05.2019 року. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитами від 08.05.2019 року № С-001-056176-19-980 та Р29/13039.005310258 від 28.05.2019 року що були укладені між АТ «Ідея Банк» та відповідачем. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не сплачена прострочена заборгованість по кредитним договорам, позивач просить стягнути її в судовому порядку. У судове засідання представник позивача не з`явився, подавши під час звернення до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений відповідно до положень статті 128, 130 ЦПК України, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 27 лютого 2026 року постановлено здійснювати розгляд справи в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження . Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 08.05.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № С-001-056176-19-980, про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до якої відповідачу було встановлено максимальний ліміт кредитної лінії , у розмірі 200000 грн., який на момент укладення угоди становив 40 000 грн., зі сплатою 48% річних. Нанесенням власноручного підпису під Договором, Позичальник підтверджує, що ознайомився з інформацією, необхідною для отримання споживчого кредиту, з наявними та можливими видами кредитування у Банку, для прийняття усвідомленого рішення. Сторони дійшли згоди про те, що в Додатку №1, що є невід`ємною частиною Договору, зрозуміло та доступно викладено: 1) детальний розпис складових загальної вартості Кредиту та реальної річної відсоткової ставки; 2) графік платежів з поверненням Кредиту, сплати процентів за його користування; 3) сум комісійної винагороди та інших платежів за Договором. Банк виконав свої зобов`язання надавши відповідачу кредитні кошти, в сумі 40 000,00грн., строком до 08.05.2024 року, в той же час, відповідач своїх зобов`язань не виконував, в зв`язку з чим, станом на 19.12.2023 утворилась заборгованість, яка складається з: 39 679,30 грн. заборгованості за основним боргом та 63 666,62 грн. заборгованості за нарахованими відсотками. Крім того, 28.05.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № Р29/13039.005310258, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит на поточні потреби, в сумі 39 938,00 грн. включаючи витрати на страховий платіж та сплату 15% річних від залишкової суми кредиту. Відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування», реальна процентна ставка складає 192,41%. Банк виконав свої зобов`язання надавши відповідачу кредитні кошти, проте відповідач своїх зобов`язань не виконував, в зв`язку з чим, станом на 19.12.2023 утворилась заборгованість, в сумі 135 230,36 грн., яка складається з: 39 413,61 грн. заборгованості за основним боргом, 20 038,83 грн. заборгованості за нарахованими відсотками та 75 777,92 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями. 19.12.2023 АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» уклади договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передало за плату, а ТОВ «Оптіма Факторинг» прийняло права вимоги до [PERSON] за кредитами від 08.05.2019 року № С-001-056176-19-980 та Р29/13039.005310258 від 28.05.2019 року. В подальшому, 22.12.2023 ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» уклали договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» прийняло права вимоги [PERSON] за кредитами від 08.05.2019 року № С-001-056176-19-980 та Р29/13039.005310258 від 28.05.2019 року. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає за плату права вимоги та зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються ( передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг» та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 Договору факторингу передбачено, що права Вимоги, вважаються такими, що перейшли від ТОВ «Оптіма Факторинг» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання друкованого реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків. Так, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь ТОВ «Оптіма Факторинг». За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитами від 08.05.2019 року № С-001-056176-19-980 та Р29/13039.005310258 від 28.05.2019 року, що були укладені між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідженими судом доказами підтверджується, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором, а Відповідач свої зобов`язання за Договором порушив, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. Враховуючи вищенаведене, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № С-001-056176-19-980 в сумі 103 345,92 грн; та за кредитним договором №Р29/13039.005310258 від 28.05.2019 року, в сумі 59 452,44 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту у сумі 75 777,92 грн. суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 11 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (ч.1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначено, що згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно доч.1,2 ст. 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування. Верховний Суд зазначив, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплатити комісію за надання кредиту є нікчемними. З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача установлено, що позивачем нараховано відповідачеві до сплати комісію за обслуговування кредиту, проте в договорі не зазначено, які саме дії входять в таке обслуговування, оскільки банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.5 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача комісії суд не вбачає. Відповідачем заборгованість перед позивачем не спростована та досудова вимога про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором відповідачем не виконана. Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Профіт Капітал» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № С-001-056176-19-980 в сумі 103 345,92 грн; та за кредитним договором №Р29/13039.005310258 від 28.05.2019 року, в сумі 59 452,44 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд наголошує таке. Сторона позивача надала суду копії Договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01 липня 2024 року укладений між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Правовий курс», додаткової угоди № 1/1 до Договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01 липня 2024 року, акту прийому-передачі від 24 липня 2025 року до Договору про надання правової допомоги №02-24 від 01 липня 2024 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов майнового характеру задоволено частково, тому понесені витрати на судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial