Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Ванжа Н.В. звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначає, що 07.12.2023 [PERSON] ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. Також 07.12.2023 він підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту відновлювальна кредитка лінія до 200 000 грн; тип кредитної карти Універсальна; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка 42 % річних; кількість та розмір платежів, періодичність сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше, ніж 100 грн щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ст 625 ЦК встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60, 00 %. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідач підписав власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2029 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». На підставі укладеного договору відповідач отримав кредитну картку [NUMBER] , строк дії 05/27, тип кредитної картки - «Універсальна». Відповідач користувався кредитним лімітом, вчиняв операції, таким чином є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Відповідач користувався кредитним лімітом, вчиняв операції, таким чином є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Умовами договору встановлено, що в разі порушення зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180 днів з моменту виникнення таких порушень терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Тобто сторони згідно ст 212 ЦК передбачили відкладальну обставину, внаслідок виникнення якої терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту. Сторони також погодили, що починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань нараховуються проценти від простроченої суми заборгованості. У звязку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 22.12.2025 року має заборгованість 91 532, 11 грн, яка складається з 73 435, 89 грн заборгованості за тілом кредиту, 18 096, 22 грн заборгованості за простроченими відсотками. Тому представник позивача просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 91 532, 11 грн та понесені судові витрати в сумі 2662, 40 грн. Ухвалою від 29 січня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 24 лютого 2026 року, у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України ухвалено справу розглядати з повідомленням сторін, про що учасники справи повідомлені належним чином. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, про час і місце розгляду справи, повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно ч.1 ст 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 07.12.2023 [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим власноручно на планшеті підписав анкету-заяву клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 25-37). Також відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, інші важливі правові аспекти (а.с.20-24) На підставі даної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 05/27, тип кредитної картки - «Універсальна». (а.с. 38) Розрахунком заборгованості та випискою за договором № б/н від 07.12.2023 станом на 22.12.2025, визначена сума заборгованості 91 532, 11 грн, яка складається з 73 435, 89 грн заборгованості за тілом кредиту, 18 096, 22 грн заборгованості за простроченими відсотками. (а.с.42-44) Згідно виписки за договором за період з 07.12.2023 24.12.2025 вбачається, що [PERSON] користувався отриманою карткою, здійснював платежі та поповнення, тобто відповідач користувався наданим банком кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (а.с.4041) Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1- 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем про те, що заборгованість за кредитним договором відсутня, не надано жодного доказу, який би свідчив про виконання ним взятих на себе зобов?язань. Натомість позивачем надано розрахунок заборгованості, який відповідачем не спростований. Аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження фактично отриманих відповідачем у позивача грошових коштів в сумі 73 435, 89 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також в позовній заяві позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить суд, крім тіла кредиту, стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 18 096, 22 грн, яка також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки в ході розгляду справи суд прийшов до висновку що відповідач є таким, що порушив свої зобов`язання за договором і права позивача порушені невиконанням відповідачем умов укладеного сторонами кредитного договору. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат у справі, то суд зазначає, що відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 2662, 40 грн. підтверджується відповідною платіжною інструкцією від 07.01.2026, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, та підлягають стягненню на користь позивача з відповідача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved