Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вказана позовна заява, згідно з якою [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який було зареєстровано 19 жовтня 2018 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Іллертіссен, запис про укладення шлюбу № Е 100/2018. Стислий виклад позиції позивача. 19 жовтня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Іллертіссен, запис про укладення шлюбу № Е 100/2018. Разом із цим, [INFO] у сторін народилася дитина [PERSON] , про що 07 грудня 2018 року було складено відповідний актовий запис № 445, місце державної реєстрації: Роздільнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Однак шлюбні відносини не склалися та подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Стислий виклад позиції відповідача. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, згідно з якою не заперечує проти задоволення позову. Заяви. Представник позивача адвокат Стадник Олександр Іванович подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі. Процесуальні дії у справі. 21 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін по справі. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 19 жовтня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що було складено відповідний актовий запис Е 100/2018, місце реєстрації: відділ реєстрації актів цивільного стану міста Іллертіссен. Разом із цим, [INFO] у сторін народилася дитина [PERSON] , про що 07 грудня 2018 року було складено відповідний актовий запис № 445, місце державної реєстрації: Роздільнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини першої статті 58 Закон України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту № [NUMBER] . Згідно з частинами 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 СК України). Як з`ясовано судом, сімейне життя подружжя не склалося, вони проживають окремо, а спору щодо визначення місця проживання дитини та майна немає. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Верховний Суд в постанові від 03 грудня 2020 року (справа № 456/848/16) зазначив, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved