Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

01 липня 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, та збитків. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2025 року справа передана за підсудністю до Ізяславського районного суду Хмельницької області. 01 серпня 2025 року справа за позовом МТСБУ до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, та збитків надійшла до Ізяславського районного суду Хмельницької області. МТСБУ мотивувало свої вимоги тим, що 03 жовтня 2023 року о 19 годині 30 хвилин в м. Славута сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транчпортних засобів «Peugeot», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що стало підставою складання протоколів про вчинення адміністратинвого правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, [PERSON] та передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП [PERSON] . Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2023 року було встановлено відсутність події і складу адміністратинвого правопорушення в діях [PERSON] . Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2023 року [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністратинвого праопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно з відомостями Централізованої бази даних МТСБУ, даними довідки НПУ про обставини ДТП та повідомлення про ДТП встановлено, що [PERSON] керувала автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , без полісу обов`язковогго страхування цивільно-правової відпоідальності власників наземних транспортних засобів та страхового сертифікату «Зелена картка». 20 грудня 2023 року власник пошкодженого транспортного засобу «Peugeot», реєстраційний номер [NUMBER] , з метою отримання відшкодування збитків на виконання вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. За фактом даної ДТП МТСБУ було відкрито регламентну справу № 99041. На виконання своїх обов`язків, передбачених п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ направило свого представника для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу. Внаслідок такого огляду, який був здійснений 10 січня 2024 року, та проведення автотоварознавчого дослідження було складено Звіт № 360В_SOS-240102-274526 від 01 лютого 2024 року, яким встановлено вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot», реєстраційний номер [NUMBER] , з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу без вахування ПДВ у сумі 95012,83 грн. Вартість проведення дослідження становила 2880 грн. 11 березня 2024 року МТСБУ повідомило [PERSON] про відмову у здійсненні відшкодування через відсутність доказів вини [PERSON] у скоєнні зазначеної ДТП та повідомило, що повернеться до розгляду цього питання після отримання ідповідних документів. Не погодившись із вказаним рішенням, [PERSON] звернувся до суду з позоом до МТСБУ про стягнення регламентної виплати (справа № 682/1532/24).[PERSON] брала участь в розгляді зазначеної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. Постановами Хмельницького апеляційного суду від 12 лютого 2025 року та 27 лютого 2025 року позов [PERSON] був задоволений, з МТСБУ на користь [PERSON] було стягнуто 95012,83 грн відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, 1211,20 грн судового збору за подання позову, 1816,80 грн судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 98040,83 грн, які були виплачені потерпілій особі згідно платіжної інструкції № 6100 від 11 березня 2025 року. Позивач просить стягнути з відповідачки на користь МТСБУ 95012,83 грн регламентної виплати за шкоду, пов`язану з фізичним знищенням транспортного засобу, 3028 грн регламетної виплати по відшкодуванню витрат на оплату судового збору в межах цивільної справи № 682/1532/24, 2880 грн витрат, пов`язаних зі встановленням розміру збитків та понесені судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору. Представник позивача адвокат Висоцька Х. О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в жодне судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, 12 вересня 2025 року подала до суду письмовий відзив, 02 жовтня 2025 року подала до суду письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких просила у задоволенні позову відмовити, розгляд справи провести без її участі. Вивчивши позицію сторін, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За змістом частин 1 і 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з частинами 2 і 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоду, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. На підставі частин 1-3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (стаття 28 Закону № 1961-IV). Відповідно до статті 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. За змістом пункту 41.1. статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно пункту 37.2.1 статті 37 Закону № 1961-IV МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. Відпоідно до пункту 37.3 статті 37 Закону № 1961-IVвимоги, передбачені частинами першою і другою цієї статті, встановлюються у розмірі суми страхової (регламентної) виплати та фактичних витрат, понесених страховиком (МТСБУ) у зв`язку з її здійсненням. У разі якщо виплату здійснено страховиком потерпілої особи відповідно до статті 19 цього Закону, право вимоги з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, належить страховику відповідальної особи (МТСБУ) і визначається у розмірі суми страхової виплати, здійсненої страховиком потерпілої особи, та витрат, понесених такими страховиками у зв`язку з її здійсненням. За вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Судом встановлено, що 03 жовтня 2023 року о 19 годині 30 хвилин в м. Славуті Хмельницької області по вулиці Приміській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «Peugeot 5008», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями постанови Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2023 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 12 лютого 2025 року. За результатами ДТП працівники ВнП № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області склали протоколи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за статтею 124 КпАП України та відносно [PERSON] за частиною 1 статті 126, частиною 1 статті 130 КпАП України. Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2023 року в справі № 682/2613/23, що набрала законної сили 17 січня 2024 року, [PERSON] визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України та на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією постанови Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2023 року. Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2023 року, що набрала законної сили 08 грудня 2023 року, провадження у справі № 682/2614/23 про вчинення [PERSON] правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією постанови Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2023 року. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер [NUMBER] станом на час ДТП не була застрахована, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями відомостей Централізованої бази даних МТСБУ, даними довідки НПУ про обставини ДТП. Вказана оставина також була встановлена постановою Хмельницького апеляційного суду від 12 лютого 2025 року в справі № 682/1532/24 за позовом [PERSON] до МТСБУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. Згідно зі звітом № 360B від 01 лютого 2024 року про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, копія якого додана до матеріалів справи, вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки «Peugeot 5008» реєстраційний номер [NUMBER] складає без ПДВ 95012,83 грн, з ПДВ на запасні частини та матеріали в сумі 109056,39 грн. На звернення позивача до МТСБУ про здійснення регламентної виплати за пошкоджений автомобіль МТСБУ 11 березня 2024 року повідомило про відсутність підстав для проведення регламентної виплати у зв`язку із відсутністю доказів виникнення у користувача транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] , цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану внаслідок ДТП, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією відповідного листа. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. За вимогами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України), відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Водночас, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Аналогічна позиція міститься у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду № 395/1360/15 від 30 січня 2018 року. У постанові від 22 квітня 2020 у справі № 280/1222/17 Верховний Суд дійшов такого висновку: «Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.». Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини у розумінні статті 1193 ЦК України. При цьому, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи. Аналогічна позиція міститься у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду № 522/22726/15-ц від 30 жовтня 2019 року. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 12 лютого 2025 року в справі № 682/1532/24 за позовом [PERSON] до МТСБУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування встановлено, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими доказами. У справі № 682/2614/23 про вчинення [PERSON] правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, установлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 03 жовтня 2023 року [PERSON] ставилось у вину порушення пункту 13.4 Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КпАП України, а саме, що він 03 жовтня 2023 року о 19 годині 30 хвилин у м. Славута Хмельницької області по вул. Приміській при виїзді автомобілем марки «Peugeot 5008», реєстраційний номер [NUMBER] , з другорядної дороги на головну дорогу не надав переваги в русі автомобілю марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка рухалася по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення вказаних автомобілів, котрі отримали механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода сталася за таких обставин. При виїзді з другорядної дороги на головну, [PERSON] подав сигнал світловим покажчиком повороту «праворуч», переконався у відсутності перешкод на виїзді з обох боків і розпочав вказаний маневр. В процесі здійснення цього маневру його автомобіль, виїхавши передніми колесами (моторним відсіком) з другорядної дороги на головну заглох, тобто відбулась його вимушена зупинка. [PERSON] для забезпечення власної безпеки та безпеки інших учасників руху, діючи відповідно до вимог пункту 9.9. Правил дорожнього руху увімкнув аварійну світлову сигналізацію автомобіля та намагався знову запустити двигун, після чого відчув сильний удар в ліву передню частину свого автомобіля іншим автомобілем, який рухався по головній дорозі та який після зіткнення з його автомобілем проїхав вперед по головній дорозі ще близько ста метрів та, зіткнувшись з електроопорою, зупинився. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 12 лютого 2025 року в справі № 682/1532/24 за позовом [PERSON] до МТСБУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування встановлено, що, аналізуючи встановлені обставини справи та докази, якими вони підтверджуються, суд не встановив порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху, що перебувало б в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди в умовах встановленої судом дорожньої обстановки. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 12 лютого 2025 року в справі № 682/1532/24 за позовом [PERSON] до МТСБУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування визначено, що, враховуючи обставини ДТП, колегія суддів вважає, що [PERSON] допустила порушення пункту 12.3 Правил дорожнього руху, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Таке порушення Правил дорожнього руху підтверджується схемою місця ДТП, поясненням [PERSON] від 03 жовтня 2023 року, доказами, дослідженими у справі № 682/2614/23. Зазначене порушення перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої був пошкоджений автомобіль позивача, що призвело до заподіяння шкоди. [PERSON] не довела, що шкоди завдано не з її вини. За таких обставин суд вважає доведеною вину [PERSON] вчиненні ДТП 03 жовтня 2023 року о 19 годині 30 хвилин у м. Славута Хмельницької області по вул. Приміській. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність у МТСБУ права зворотної вимоги до [PERSON] як особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду у розмірі суми страхової (регламентної) виплати та фактичних витрат, понесених страховиком (МТСБУ) у зв`язку з її здійсненням. При цьому суд зауважує, що до сум, які підлягають стягненню з [PERSON] слід віднести 95012,83 грн відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу та 2880 грн витрат, пов`язаних зі встановленням розміру збитків. Що стосується судових витрат, стягнутих на підставі постанов Хмельницького апеляційного суду від 12 лютого 2025 року та від 27 лютого 2025 року, суд вважає, що вказані витрати не підлягають стягненню з відповідачки, оскільки не відносяться ні до страхової (регламентної) виплати, ні до фактичних витрат, понесених страховиком (МТСБУ) у зв`язку з її здійсненням, а при добровільній виплаті МТСБУ [PERSON] відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, взагалі не були б понесені. За таких підстав позов МТСБУ до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, та збитків слід задовольнити частково. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального Кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про доцільність стягнення судових витрат по сплаті судового збору з [PERSON] на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 2349,73 грн. (97892,83х100:100920,83=97%) (2422,4х97%=2349,73)

Outcome: partial