Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про встановлення факту перебування на утриманні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він проживав разом з братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вони вели спільне господарство та мали спільний побут. При цьому, його брат [PERSON] до призову на військову службу працював на будівництві та отримував високий дохід, оплачував комунальні платежі, купляв побутову техніку в квартиру, продукти харчування, забезпечував лікуванням, здійснював побутові витрати та інші необхідні платежі. Допомога, яка надавалась його братом була постійним і основним джерелом засобів існування. [PERSON] в шлюбі не перебував та не мав дітей. Вказує, що у зв`язку із військовою агресією, 16.07.2024 р. його брата [PERSON] було мобілізовано до лав Збройних Сил України, однак [INFO] він помер у зв`язку із отриманням вибухової травми внаслідок військових дій. Зазначає, що він дізнався, що має право на призначення пенсії по втраті годувальника, після чого звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, де отримав роз`яснення, що йому необхідно встановити факт перебуванні на утриманні загиблого брата. У зв`язку з чим, на підставі вищевикладеного, просить встановити факт його перебування на утриманні [PERSON] до дня його смерті [INFO] . В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити. Від представників відповідачів надійшли відзиви, у яких вони просили справу слухати у їх відсутності, у задоволені позову відмовити за недоведеністю. Представник третьої особи також подав суду заяву про слухання справи у його відсутності та просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових поясненнях. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні [PERSON] зазначив, що проживав та вів спільне господарство із братом [PERSON] до дня його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою ОСББ «Наш дім 37Б» №05/03-25 від 24.03.2025 року (а.с. 14). Згідно витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 18.10.2024 року, військовослужбовець [PERSON] вважається таким, що загинув (помер) [INFO] внаслідок отриманих поранень, виконуючи бойове завдання (а.с. 15). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини. Згідно п. 7 Порядку «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №884 від 30 листопада 2018 року виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, викладеної у листі Верховного суду від 01.01.2012, до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: 1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); 2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); 3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; 4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого (крім спадкування за ч. 2 ст. 1265 ЦК утриманцю не потрібно доводити, що він є членом сім`ї померлого) - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; 5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім`ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п`яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази); 6) копія свідоцтва про смерть годувальника. За загальним правилом судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії, відшкодування шкоди чи отримання грошової допомоги тощо. Факт перебування особи на утриманні померлого має місце за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю (заявнику), була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому, отримання заявником інших виплат не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування його на утриманні. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц. В поданій заяві [PERSON] зазначає, що допомога, яка надавалася йому братом була для нього хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування. При цьому, [PERSON] не надав суду належних і беззаперечних доказів про перебування на утриманні брата, який загинув, ним не зазначено і не доведено, чому він не міг самостійно себе утримувати, а покладався лише на утримання загиблого. Доказів отримання такої допомоги зі сторони останнього не представлено. Доводи позивача не відповідають обставинам справи та його пояснення в судовому засіданні є суперечливими, так як з них слідує, що в реальності померлий брат періодично надавав допомогу сім`ї заявника у вигляді подарунків та інших витрат, однак вона не являлась постійним і основним джерелом засобів до існування. Всупереч вимогам частини 1 статті 81 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а тому зважаючи, що заявник в підтвердження своїх вимог щодо встановлення факту перебування на утриманні брата належних доказів не надав і судом їх не здобуто, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed