Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

02 жовтня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (18 липня 2019 року назва змінилася на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», далі - АТ «Ощадбанк»), Філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк»», Сколівського відділення 10013/0179 Філії «Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк»», Сколівського відділу Головного управління Пенсійного фонду України, Сколівської районної філії Львівського обласного центру зайнятості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності на вклади у банку в порядку спадкування за заповітом, зобов`язання вчинити дії, визнати дії незаконними, відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . За життя, 05 серпня 2009 року такий склав на користь [PERSON] заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Верхньосиньовидненської селищної ради Мельник С.Б. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все майно, де б воно не було із чого б воно не складалося. Позивачка прийняла спадщину згідно з рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 23 березня 2012 року у справі № 1320/16/2012. У жовтні 2016 року, від Сколівського районного центру зайнятості, де перебуває позивачка на обліку в статусі безробітної з третьою групою інвалідності, їй стало відомо про грошові вклади на двох рахунках її покійного батька у Філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк»», що відноситься до спадкового рухомого майна, на яке вона як спадкоємець за заповітом має право. На підтвердження вказаного, позивачка отримала у Сколівському районному центрі зайнятості лист з роздруківкою від 09 листопада 2016 року № 725, яка містить позначку «94» за критерієм ПФУ_Ознака ВПО. Вказану роздруківку виконано згідно з інформацією Управління Пенсійного фонду України в Сколівському районі. Однак, працівники Управління Пенсійного фонду України в Сколівському районі Львівської області не повідомили позивачу про наявність грошових вкладів, відкритих на ім`я її покійного батька у Філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк». На неодноразові запити такій було надано недостовірну, неповну інформацію, яка не відповідала запитуваній інформації про грошові вклади її батька, скеровували звернутися за інформацією до Філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» № [NUMBER] . У Сколівському районному центрі зайнятості під час проведення верифікації інформації про осіб, котрі отримували пенсію та перебували в центрі зайнятості на обліку, працівник центру зайнятості виявив інформацію про грошові вклади покійного батька позивачки. Ця інформація була перевірена через ідентифікаційний код позивачки як спадкоємиці за заповітом. За цим кодом зафіксовано наявність грошових вкладів. Вказано, що батька позивачки - [PERSON] було вивезено у дванадцятирічному віці на примусові роботи до Німеччини, де він працював у період 1941-1945 років у господаря в промисловому секторі, на військовому заводі, рив окопи. Потім було вивезено на роботи на Донбас. Останній мав статус внутрішньо переміщеної особи. За життя йому були недоплачені компенсаційні виплати, здійснені Федеративною Республікою Німеччина (далі - ФРН). З відповідними запитами позивачка неодноразово зверталася до Філії «Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк»» № [NUMBER] , Філії «Львівське обласне управління АТ «Ошадбанк»» та Сколівського відділення 10013/0179 АТ «Ощадбанк», проте отримувала постійні відписки і відмови з недостовірною інформацією. Отже, на думку позивачки. відповідачі у справі порушили норми матеріального права, її конституційні права та законні інтереси, позбавили права на отримання здійснених ФРН компенсаційних виплат її батьку як особі, яку було вивезено на примусові роботи до ФРН, як спадкового майна та завдали моральної шкоди її здоров`ю як особі з інвалідністю, заподіяною стресовою ситуацією, яка є наслідком дій відповідачів. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 27.11.2020 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, з визначенням дати підготовчого засідання. 01 лютого 2021 року позивачкою [PERSON] подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила: -зобов`язати АТ «Ощадбанк» в особі його філій, а саме Філії «Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк»», Філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк»», Сколівського відділення 10013/0179 Філії «Львівськеобласне управління АТ «Ощадбанк»», надати їй як спадкоємиці за заповітом після смерті її батька [PERSON] довідку клієнту банку про рахунки спадкодавця згідно з інформацією з роздруківки за ознаками ПФУ ВПО-94 Запорізького обласного управління та листом від 09 листопада 2016 року № 725, повернути вклад, розкрити банківську таємницю про компенсаційні виплати її батьку з ФРН, повернути копію заповіту їй як спадкоємиці, визнати дії відповідача незаконними, відшкодувати моральну шкоду; -зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Сколівському районі Львівської області надати інформацію щодо ознаки ВПО-94 згідно з інформацією з роздруківки за ознаками ПФУ ВПО-94 Запорізького обласного управління та листом від 09 листопада 2016 року № 725, визнати дії відповідача незаконними, відшкодувати моральну шкоду; -визнати право власності на вклади на рахунках спадкодавця з відповідними процентами та компенсаціями, залишками коштів на депозитних рахунках у Філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк»», інші компенсаційні виплати у порядку спадкування за заповітом; -зобов`язати Сколівську районну філію Львівського обласного центру зайнятості надати повну інформацію про ознаки ВПО-94 згідно з інформацією роздруківки за ознаками ПФУ ВПО-94 Запорізького обласного управління та листом від 09 листопада 2016 року № 725. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 12.04.2024, - закрито провадження в частині вимог [PERSON] до 1) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зобов`язання надати інформацію відносно ознаки ВПО-94 згідно даних роздруківки за ознаками ПФУ ВПО-94 Запорізьке обласне управління та листа від 09.11.2016 року №725, визнати дії незаконними, відшкодування моральної шкоди; 2) зобов`язання Сколівську районну філію Львівського обласного центру надати повну інформацію про ознаки ВПО-94 згідно даних роздруківки за ознаками ПФУ ВПО-94 Запорізьке обласне управління та листа від 09.11.2016 року №725 - у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Роз`яснено позивачці, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду. 14.11.2021 постановою Львівського апеляційного суду ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2021 року - залишено без змін. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 30.11.2022, в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ Державний ощадний банк України, ПАТ Державний ощадний банк України філії Запорізьке обласне управління, ПАТ Державний ощадний банк України Сколівського відділення 10013/0179 філії- Львівського обласного управління про визнання права власності на спадкування права на вклади у банку в порядку спадкування за заповітом - відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду від 23.10.2023, апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Сколівського районного суду від 30 листопада 2022 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 04.06.2025, рішення Сколівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Сколівського районного суду Львівської області від 16.07.2025 справа передана для розгляду судді Броні А.Л. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 17.07.2025 справу прийнято до провадження, з визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 22.09.2025, - виправлено описку, допущену в ухвалі судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л. від 17.07.2025 про прийняття справи до провадження, вірно вказавши відповідачів, а саме: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», філії Запорізьке обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», філії - Львівського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Сколівське відділення 10013/0179 філії - Львівського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 20.01.2026 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача 1 Комаровський С.З., щодо задоволення позовних вимог [PERSON] заперечував. Інші відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату та час проведення судового засідання явку представників в таке не забезпечили. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області явку представника в судове засідання не забезпечила, але попередньо завідувачем Батлюк В.І. подано до суду клопотання про розгляд справи без участі третьої особи. При розгляді справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 28 березня 1997 року, позивачка [PERSON] народилася [INFO] , в графі батько вказаний [PERSON] , в графі матір - [PERSON] . [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . За життя, 05 серпня 2009 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області Мельник С.Б., реєстровий номер 80 (дублікат заповіту видано 02 липня 2017 року секретарем виконавчого комітету Верхньосиньовидненської селищної ради, реєстровий номер 3), яким все своє майно заповів дочці - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, яку позивачка прийняла шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, що стверджується рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 23 березня 2012 року у справі №1320/16/2012. Так, згідно наявного в матеріалах справи листа Управління Пенсійного фонду України в Сколівському районі Львівської області, [PERSON] примусово перебував на роботах у ФРН, у зв`язку з чим йому було встановлено статус учасника бойових дій. Проте, інформацією щодо наявності коштів, компенсаційних виплат, здійснених ФРН, Управління Пенсійного фонду України в Сколівському районі Львівської області не володіє, тому для отримання даних щодо виплати зазначених грошових коштів рекомендує звернутися до Філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк»» № 10007. 13 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька [PERSON] на рухоме майно, а саме грошові вклади з відповідними процентами та компенсаціями, залишки коштів на депозитах, які знаходяться у Філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк»». 13 лютого 2017 року нотаріусом скеровані запити (вих. № № 100/01-16, 101/01-16) до АТ «Ощадбанк» міста Києва та Філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк»» про надання інформації про наявність залишків коштів на депозитних рахунках. 07 березня 2017 року державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Батлюк В. І. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме і рухоме майно. У зазначеній постанові на вимогу [PERSON] видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади з відповідними відсотками нотаріус зазначив, що відповідно до пункту 2 статті 49 Закону України «Про нотаріат» не представляється можливим видати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Згідно відповіді АТ «Ощадбанк» міста Києва від 16 березня 2017 року (вих. № 46-07/91-214БТ) на спеціальному компенсаційному рахунку КВ №2890 знаходиться залишок коштів в розмірі 3 344,05 грн. Згідно відповіді Філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк»» від 14 березня 2017 року (вих. № 107.17/4-406/722), відкритих рахунків на ім`я померлого [PERSON] в банку не має. 15 червня 2018 року [PERSON] повторно звернулася до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на рухоме майно, а саме грошові вклади з відповідними процентами та компенсаціями, залишки коштів на депозитах, які знаходяться у Філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк»». 18 червня 2018 року нотаріусом було прийнято постанову (вих. № 504/02-31/229) про відмову у вчиненні нотаріальної діі, а саме про видачу свідоцтва про право на спадщину на рухоме майно у зв`язку з відсутністю рахунків, відкритих на ім`я померлого. Позивачка постанову державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області до суду не оскаржила, однак звернулася з позовними вимогами до відповідачів про визнання права власності на грошові вклади у банку в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до п.1 ст. 2 до Закону України «Про банки та банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов кредитного договору. Згідно зі ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке визначається законом як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі його відсутності, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК України (1-5 черги спадкоємців за законом). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (Глава 10), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Згідно зі ст. 66 Закону України "Про нотаріат", на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Згідно з частиною 9 статті 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину на грошовий вклад, щодо якого вкладник зробив розпорядження банку (фінансовій установі), а також на грошовий вклад, щодо якого немає заповідального розпорядження, після смерті вкладника може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на загальних підставах. Відповідно до п.4.14 глави 10 вказаного вище Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Частиною 1 ст. 1228 ЦК України встановлено, що вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Згідно з ч.2 ст. 1228 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Оскільки право на грошовий вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним (заповіт, заповідальне розпорядження), а тому, для оформлення своїх спадкових прав спадкоємцям вкладника необхідно звернутися на протязі шести місяців з дня смерті вкладника до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини для отримання свідоцтва про право на спадщину. Стаття 1218 ЦК України встановлює два можливих види вираження волі спадкодавця-вкладника: заповіт та спеціальне розпорядження банківській установі: якщо спадкодавець зробив розпорядження банківській установі або застереження щодо вкладу в загальному заповіті, то вклад переходить у власність особи, вказаної в розпорядженні чи заповіт; якщо розпорядження банку чи застереження у заповіті не було, або заповідальне розпорядження на вклад у банку скасовано чи змінено заповітом, свідоцтво про право на спадщину на грошовий вклад видається спадкоємцям за законом на загальних підставах. Положення про те, що право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним, визначає, що порядок і умови переходу прав на вклад відповідають звичайній процедурі спадкування; до оформлення права на такий вклад у порядку спадкування застосовується режим оформлення спадщини; право на частину вкладу можуть отримати й спадкоємці за правом на обов`язкову частку, якщо такі є. Позивачка у позові покликається на те, що перебуваючи в Сколівському районному центрі зайнятості у жовтні 2016 року дізналася про грошові вклади на двох рахунках її покійного батька в ПАТ «Ощадбанк» філія Запорізьке обласне управління. На підтвердження даного факту вона отримала в Сколівському РЦЗ лист з роздруківкою від 09 листопада 2016 року №725 з ознаками ПФУ ВПО -94. Дана роздруківка походить із Пенсійного фонду в Сколівському районі. Однак, працівники ПФУ у Сколівському районі не повідомили її про наявність грошових вкладів на ім`я її покійного батька в Запорізькому Ощадбанку. На її неодноразові запити надавали недостовірну, неповну інформацію, яка не відповідала запитуваній інформації про грошові вклади її батька. Як встановлено з листа Філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк»» від 14 березня 2017 року (вих. № 107.17/4-406/722), відкритих рахунків на ім`я померлого [PERSON] у банку не має. Як вбачається з відповіді АТ «Держаний ощадний банк Украни» № 46/12-11/140266/2025/БТ від 31.10.2025, банківській рахунки відкриті на ім`я [PERSON] в установі АТ «Ощадбанк» відсутні. Разом з тим, судом під час розгляд у справи було забезпечено сторонам передумови для реалізації їх прав та обов`язків, передбачених ЦПК України, задоволено клопотання позивачки щодо витребування у відповідачів доказів на підтвердження обставин викладених в позовній заяві. Згідно листа директора департаменту бек-офісу АТ «Держаний ощадний банк Украни» № 46/12-06/166166/2025 від 29.12.2025, станом на 29.12.2025 в установах АТ «Ощадбанк» відсутні банківські рахунки, відкриті на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), на яких знаходяться кошти для осіб ВПО, які надходили з Українського національного фонду «Взаєморозуміння і примирення», та рахунки на яких знаходяться компенсаційні виплати з коштів німецького Фонду «Пам`ять, відповідальність і майбутнє». Так, право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право (статті 392 ЦК України). В даному випадку, судом не встановлено обставин щодо порушень прав позивачки на спадкове майно, до складу якого входять грошові вклади спадкодавця, в розумінні положень ст. 392 ЦК України. Як безумовно слідує з матеріалів справи, позивачка є спадкоємцем за заповітом всього майна після смерті батька, та прийняла спадщину відповідно до визначеного цивільним законодавством України порядку. Відповідно до частини 2 статті 1228 ЦК України, право на вклад входить до складу спадщини. На підставі наявних у справі доказів, суду не представилось можливим встановити факт наявності спадкового майна, про яке вказує позивачка. А відтак, без підтвердження факту існування такого майна, а саме грошового вкладу, право власності на таке майно неможливо визнати у суді. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Згідно ч.5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд враховує положення ч.3 ст. 1296 ЦК України, якими передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину, водночас, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому оцінивши надані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позивачкою не надано належних та вмотивованих доказів, які дають підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності у порядку спадкування за заповітом. В інших вимогах слід відмовити, оскільки вони не є позовними. Щодо вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди, то така вимога є похідною від основної, в якій позивачці відмовлено, а інші підстави для стягнення моральної шкоди не підтверджені будь-якими доказами. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed