Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У листопаді 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позовній заяві він вказав, що є сином відповідача [PERSON] 08 грудня 2006 року шлюб укладений між батьками розірваний. 22 жовтня 2022 року він досягнув повноліття і на даний час є студентом Західноукраїнського національного університету за спеціальністю «Соціальна робота та консультування», термін навчання закінчується 31 грудня 2026 року. Після досягнення повноліття позивач повністю знаходиться на утриманні матері, яка допомагає по мірі фінансових можливостей. Враховуючи витрати, пов`язані з навчанням, надавати фінансову допомогу для всіх потреб в повній мірі у матері немає можливості. Відсутність матеріального утримання зі сторони відповідача у зв`язку з досягненням повноліття ставить позивача у скрутне матеріальне становище, тому він просить стягнути з [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2025 року до закінчення навчання - 31 грудня 2026 року, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. Представник позивача [PERSON] адвокат Калінніков М.О. подав суду клопотання, де просить розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про судові засідання був повідомлений за допомогою судових повісток про виклик та за допомогою оголошення на веб-сайті судової влади. Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали позовної заяви, додані до неї письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24 квітня 2018 року Серії [NUMBER] . Згідно довідки Західноукраїнського національного університету №77 від 04 вересня 2025 року[PERSON] дійсно є студентом з відвідуванням повного навчального дня з 01 вересня 2025 року до 31 грудня 2026 рікспеціальності «Соціальна робота та консультування». Навчання потребує додаткових витрат, зокрема необхідні кошти на взуття, одяг, придбання матеріалів необхідних для навчання, проживання та харчування за місцем навчання. Самостійно заробляти на життя позивач не має можливості, оскільки навчається з відвідуванням повного навчального дня. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). В силу ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого 24 квітня 2018 рокувбачається факт народження [PERSON] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Суд, визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину, які слід стягувати із відповідача, враховуючи встановлені вище обставини, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного кодексу України, вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачу в частці від його заробітку (доходу) у розмірі 1/4 частини щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення даного позову до закінчення навчання, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1211,20 гривень судового збору.

Outcome: approved