Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

29.12.2025 [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У обґрунтування позовної заяви зазначила, що перебуває із відповідачем у шлюбі з 02.07.2005. Подружжя має спільну дитину, сина [PERSON] , [INFO] , а також повнолітніх дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що має статус багатодітної родини, що підтверджується посвідченнями виданими Департаментом у справах сімей та дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені через відсутність взаєморозуміння та наявність різних поглядів на життя. Примирення неможливе, просила шлюб розірвати. Надала до суду клопотання про звільнення її та відповідача від сплати судового збору з тих підстав, що позивач не отримає ніяких доходів, на її утриманні перебувають діти. Відповідач також не має достатнього матеріального забезпечення. На підтвердження зазначеного надані відповідні документи. 31.12.2025 судом отримано у порядку, передбаченому ЦПК України, інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. 05.01.2026 позовна заява залишена без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків. 09.01.2026 позивачем подана до суду заява про усунення недоліків. 19.01.2026 відкрите провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 12.02.2026, 24.02.2026 у судові засідання не з`явились сторони, а саме: позивач, повідомлена належним чином про дату, час, місце розгляду справи, просила справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягала; відповідач, повідомлений належним чином про дату, час, місце розгляду справи, у письмових заявах за вх. № 4604/26 від 11.02.2026 та вх. № 5659/26 від 20.02.2026 клопотав про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши матеріали справи, судом встановлене наступне. 02.07.2005 між сторонами зареєстрований шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис № 329. Зазначене стверджується оригіналом свідоцтва серії [NUMBER] , виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції 02.07.2005 Подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 29.10.2024. Діти подружжя [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є повнолітніми. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.ст. 109, 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ст.ст. 112, 114 СК України). Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України (ч. 3 ст. 105 СК України). Судом враховується, що волевиявлення позивача та відповідача, які наполягали на задоволенні позову, є їх свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. З матеріалів справи слідує, що між сторонами склалися напружені стосунки, шлюбні відносини вони не підтримують і не мають бажання дійти примирення. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін у розумінні ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Щодо клопотання позивача про звільнення її та відповідача від сплати судового збору, суд зазначає наступне. Згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 цієї статті, зокрема за таких умов: (1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або (2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: (а) військовослужбовці; (б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; (в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; (г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; (ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або (3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або (4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника. При визначенні майнового стану особи для цілей ст. 8 зазначеного Закону суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи. Враховуючи зазначене, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 8 зазначеного Закону приходжу до висновку про задоволення клопотання позивача про її звільнення від сплати судового збору з тих підстав, що єдиним доходом позивача є соціальна виплата в сумі 860,00 грн щомісяця. Разом з тим, у поданих письмових заявах відповідача за вх. № 4604/26 від 11.02.2026 та вх. № 5659/26 від 20.02.2026 не міститься клопотання про звільнення його від сплати судового збору, однак суд враховує, що подружжя є членами багатодітної сім`ї та їх майновий стан. Категорії осіб, що звільняються від сплати судового збору визначені ст. 5 Закону України "Про судовий збір", до яких не відноситься ні позивач, ні відповідач. При цьому, у поданій позивачем заяві за вх. № 930/26 від 09.01.2026 вона клопоче про звільнення її від сплати судового збору відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 8 Закону України "Про судовий збір". Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 8 Закону, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: (2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: (г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; (3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. З урахуванням наведеного, позивач звільнена судом від сплати судового збору за подання позову до суду. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалене рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). З урахуванням навведеного, оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, позивач звільнена судом від сплати судового збору, з відповідача на користь держави потрібно стягнути судовий збір в сумі 1211,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у якому подана відповідна заява до суду). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: approved