Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач ПАТ «УКРСОЦБАНК» 12.06.2018 року звернувся до суду з вказаним позовом. Вимоги обґрунтував тим, що 16.04.2007 року між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф080510П. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у сумі 10 000,00 (десять тисяч дол. 00 центів) доларів США, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 21.05.2018 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 26 333,35 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.05.2018 року становить 688 563,46 грн, а саме: заборгованість по основній сумі кредиту 9932,92 дол.США, що за курсом НБУ станом на 21.05.2018 року становить 259 725,62 грн; заборгованість за відсотками 12068,55 дол.США, що за курсом НБУ станом на 21.05.2018 року становить 315 568,00 грн; заборгованість за нарахованою пенею 4331,88 дол.США, що за курсом НБУ станом на 21.05.2018 року становить 113 269,84 грн. Таким чином, оскільки зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконується, у відповідача наявна непогашена заборгованість. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором позичальником та позивачем було укладено іпотечний договір №02-23-Ф08051П-794 від 16.04.2007 року. Відповідно до умов іпотечного договору, в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , до нього примикають літня кухня літ.Б, сарай літ.В, туалет літ. Г, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0190 га за адресою: [ADDRESS] . Даний договір посвідчено Волкодав В.Г., приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, та зареєстровано в реєстрі за №3136. У зв`язку з викладеним, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №Ф080510П від 16.04.2007 року, яка складає 26 333,35 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.05.2018 року становить 688 563,46 гривень, а саме заборгованість по основній сумі кредиту - 9932,92 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.05.2018 становить - 259 725,62 грн.; заборгованість за відсотками - 12 068,55 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.05.2018 становить 315 568,00 грн.; заборгованість за нарахованою пенею 4331,88 дол.США, що за курсом НБУ станом на 21.05.2018 року становить 113 269,84 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок [ADDRESS] , до нього примикають літня кухня літ.Б, сарай літ.В, туалет літ. Г, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0190 га за адресою: [ADDRESS] , застосування процедури продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, що становить 546 195,00 гривень. Стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 8192,92 грн. Ухвалою від 05.07.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду 20.11.2020 року залучено правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Ухвалою суду від 25.11.2025 року замінено позивача у справі №766/10891/18, Акціонерне товариство «Альфа Банк» на його правонаступника Акціонерне товариство «Сенс Банк». Представник позивача у судове засідання не з`явилися, надав до суду 02.06.2026 року заяву про розгляд справи без участі повноважного представника АТ «Сенс Банк», просив задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача Резуненко Д.С. в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, надали до суду заяву, згідно якої вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] , на який позивач просить звернути стягнення, був вже реалізований на прилюдних торгах. На теперішній час власником спірного будинку є [PERSON] . Тому у задоволенні позову просили відмовити. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.04.2007 року між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф080510П. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у сумі 10 000,00 (десять тисяч дол. 00 центів) доларів США, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачем укладено іпотечний договір №02-23-Ф08051П-794 від 16.04.2007 року. Відповідно до умов іпотечного договору, в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , до нього примикають літня кухня літ.Б, сарай літ.В, туалет літ. Г, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0190 га за адресою: [ADDRESS] . Даний договір посвідчено Волкодав В.Г., приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, та зареєстровано в реєстрі за №3136. Вартість спірного нерухомого майна складає 546 195,00 грн, що підтверджується звітом від 04.05.2018 року. В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 21.05.2018 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 26 333,35 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.05.2018 року становить 688 563,46 грн, а саме: - заборгованість по основній сумі кредиту 9932,92 дол.США, що за курсом НБУ станом на 21.05.2018 року становить 259 725,62 грн; - заборгованість за відсотками 12068,55 дол.США, що за курсом НБУ станом на 21.05.2018 року становить 315 568,00 грн; - заборгованість за нарахованою пенею 4331,88 дол.США, що за курсом НБУ станом на 21.05.2018 року становить 113 269,84 грн. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №221698820 від 27.08.2020 року, житловий будинок [ADDRESS] , що складається з літньої кухні літ.Б, сарая літ.В, туалету літ. Г, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] . Підставою для державної реєстрації права власності [PERSON] на вказаний житловий будинок є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер 273, видане 04.03.2019 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Р.В. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, відповідно до вимог наведених положень закону, а також, враховуючи умови положень пункту 5.4 договору іпотеки, іпотекодержатель має право у позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки. Водночас відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно зі статтею 36 Закону «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Відповідно до частини першої статті 37 Закону «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст.38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, забезпеченим іпотекою, що відповідає положенням статей 509, 1054 ЦК України. Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено, що позивач до винесення рішення по справі вже реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, що підтверджується належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №221698820 від 27.08.2020 року. Таким чином, зобов`язання відповідача за кредитним договором у відповідній частині було припинено шляхом задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки. Суд звертає увагу, що право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки є способом захисту його порушеного права, який може бути реалізований лише один раз щодо конкретного предмета іпотеки з метою задоволення забезпеченого зобов`язання. Повторне звернення стягнення на той самий предмет іпотеки після фактичної реалізації такого права суперечить правовій природі іпотеки як способу забезпечення виконання зобов`язання та призводить до подвійного задоволення вимог кредитора, що є неприпустимим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на момент звернення позивача до суду та під час розгляду справи відсутній предмет спору щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки право позивача вже було реалізовано, а забезпечене зобов`язання припинено у відповідній частині. Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог. Відтак, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Outcome: dismissed