Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» Памірський М.А. звернувся до суду із цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (код ЄДРПОУ:41084239, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) заборгованість за Договором №359232-КС-002 про надання кредиту від 20.03.2023, що становить 19 253,14 грн, та витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги мотивує тим, що 20.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №359232-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 20.03.2023 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір № 359232-КС-002 про надання кредиту. 20.03.2023 року [PERSON] , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 359232-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4242, на номер телефону [NUMBER] , який зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. Таким чином, 20.03.2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 359232-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 8000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 359232- КС-002 про надання кредиту належним чином не виконала. Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов вказаного кредитного договору, представник позивача просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Відповідач [PERSON] з позовом не погодилась. Представник позивача Іщук С.О. подав до суду відзив на позов, в якому позов визнав частково на суму 9 563,11 грн, з яких 7690,33 заборгованість з тіла кредиту та 1872,78 грн відсотки, які нараховані до виходу відповідачки [PERSON] на прострочення. Щодо відсотків, які перевищують цю суму представник вважає, що вони стягненню не підлягають з огляду на те, що починаючи з 09.05.2023 позивачем нараховувались проценти за збільшеною процентною ставкою 2,0% за кожен день прострочення відповідно до п.2.4,3.2.3 Договору. Представник з посиланням на правову позицію, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 18 жовтня 2017 року у справі №6-1964цс16, вважає, що у даних спірних правовідносинах збільшена частина процентів за стандартною процентною ставкою на загальну заборгованість за кредитом, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань, є за своєю юридичною природою пенею. Тому, з посиланням на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вважає, що нараховані позичальником відсотки за збільшеною ставкою підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Крім того, представник посилається на вимоги ст.18, 21 Закону «Про захист прав споживачів» та вважає несправедливим нарахування процентів за процентною ставкою 2,0% тоді як Договором передбачено 1,15957313 % та несправедливим, збільшення процентної ставки в зв`язку з порушенням умов Договору, що є не чим іншим як неустойкою, яка на період воєнного стану заборонена до нарахування та стягнення. Ухвалою суду від 30 грудня 2025 року у цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Представник позивача у судове засідання не прибув, у позові просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не прибули, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомили. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, 20.03.2023. ТОВ "Бізнес позика" через телекомунікаційну систему направило відповідачу [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 359232-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) про надання кредиту у сумі 8000,00 грн, на строк кредитування 16 тижнів на вказаних в ній мовах, термін дії договору до 10.07.2023 (а.с.32-40). Відповідач 20.03.2023 надала згоду на отримання кредиту у сумі 8000,00 грн, строк кредитування 16 тижні, термін договору до 14.06.2024, що підтверджується прийняттям (акцептом) пропозиції (оферти) щодо укладання договору №359232-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 20.03.2024, яка підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-4242, який надісланий на наданий позичальником номер телефону [NUMBER] (а.с. 41-49). Із копії Договору № 359232-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), (далі Договір №359232-КС-002) судом встановлено, що 20.03.2023 ТОВ "Бізнес позика" надало [PERSON] кредит на суму 8000,00 грн на таких умовах: П.2.3 строк кредитування 16 тижнів, П.2.4. Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15957313, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. П.2.5. Комісія за надання Кредиту (надалі - Комісія): 1 200,00 грн. Розмір Комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір Комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. П.2.6. Загальний розмір наданого Кредиту: 8 000,00 грн. П.2.7. Термін дії Договору: до 10.07.2023 року. П.2.8. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 16 800,00 грн. П.2.9. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 12126,10 процентів(а.с. 23-31). Договір №359232-КС-002 підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора UA-4242, який був надісланий позивачем відповідачу через телекомунікаційну систему на номер телефону [NUMBER] . Таким чином, 20.03.2023 між ТОВ "Бізнес позика" та [PERSON] було укладено Договір №359232-КС-002 у електронній формі в порядку, визначеному ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію". ТОВ "Бізнес позика" 20.03.2023 перерахувало кошти на рахунок [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 8000,00 грн, на картку [NUMBER] , що підтверджується інформацією ТОВ «ПрофітГід» (а.с.53). Вказане підтверджується також наданою АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів інформацією про випуск на ім`я [PERSON] банківської карти [NUMBER] , та випискою про рух коштів по картковому рахунку [NUMBER] (банківська карта [NUMBER] ), який належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 20.03.2023 по 10.07.2023 (а.с.156- 160). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом у гривні станом на 27.11.2025 [PERSON] має заборгованість перед ТОВ "Бізнес позика" у сумі 19 253.14 грн, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 7690,33 грн, суми прострочених платежів по процентам - 11 562,81 грн(а.с.11-17). З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що між сторонами склалися правовідносини, які виникли з договору позики(кредиту) та які нормативно врегульовані нормами ЦК України Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно із пунктами 5, 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Як встановлено судом, Договір №359232-КС-002 між позикодавцем та [PERSON] був укладений з використанням інформаційно-комунікаційної системи ТОВ "Бізнес позика", підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання цього правочину. Без власного волевиявлення відповідача, без входу в інформаційно-комунікаційну систему, надання [PERSON] необхідної інформації для укладення договору, зокрема паспортних даних, ідентифікаційного коду, даних кредитної карти, номеру телефону та інших даних, Договір №359232-КС-002 ТОВ "Бізнес позика" та відповідачкою не був би укладений. Отже цей правочин відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св 20), від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20). Відповідачка [PERSON] факт укладання Договору №359232-КС-002 та отримання від позивача кредитних коштів на суму 8 000 грн визнає. Однак вона не згодна з розміром відсотків, нарахованих за договором, а саме нарахованих за збільшеною відсотковою ставкою 2 % та просить відмовити у їх стягненні посилаючись на те, що по своїй правовій природі вони є пенею. Крім того такі умови договору є явно несправедливими для неї, як споживача. Суд не погоджується з такою позицією з огляду на таке. В Постанові ВС КЦС від 18.10.2027 в справі у справі №6-1964цс16, на яку посилається представник, зроблений висновок про те, що підвищення процентної ставки, не може тлумачитись як неустойка (штраф, пеня), оскільки сторони не визначили зазначені проценти як відсотки від суми невиконаного, або неналежно виконаного, або несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже підвищені проценти, сплачувані позичальником згідно з договором за користування кредитними коштами понад установлений у договорі строк за своєю правовою природою є забезпеченням виконання позичальником узятих на себе зобов`язань за кредитним договором та є відмінними від неустойки. Договором №359232-КС-002 передбачена стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована, яка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору (П.2.4.). Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15957313 застосовується за певних умов, передбачених в п.3.2-3.2.3. і тільки за умови здійснення повернення кредиту згідно погодженого графіку платежів. В протилежному випадку застосовується стандартна ставка 2,00000000%. З аналізу Договору 359232-КС-002 слід дійти висновку, що узгоджена сторонами Стандартна процентна ставка не може тлумачитися як неустойка(штраф, пеня), за своєю правовою природою є процентами за кредитом, які підлягають стягненню з відповідачки за весь час користування кредитом. Щодо несправедливих, на думку відповідача, умов договору, зокрема несправедливого нарахування процентів за зниженою процентною ставкою 2,0% тоді як Договором передбачено 1,15957313 % та несправедливим, збільшення процентної ставки в зв`язку з порушенням умов Договору суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Вимога про недійсність кредитного договору відповідачем не заявлялася і судами не вирішувалася. У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. З досліджених доказів суд приходить до висновку, що укладаючи спірну угоду, відповідач повною мірою був ознайомлений з його умовами, вільно та свідомо надав свої персональні дані для його укладення та погодився виконувати усі зазначені в ньому зобов`язання. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов Договору 359232-КС-002 вимогам законодавства про несправедливість його умов, без їх доведення відповідно до статей 76-81 ЦПК України. Цей договір містить істотні умови, характерні для такого виду договорів, відповідачка погодилася з такою редакцією договору та самостійно надала свої персональні дані, необхідні для укладення договору, та особисто підписала його. Крім того, суд зауважує, що ознайомившись з умовами договору, [PERSON] мала реальну можливість відмовитися від його укладення, однак на момент підписання договору у наданій редакції, додаткових вимог щодо спірних умов договору не заявляла, чим підтверджується свідоме визнання нею умов договору, в тому числі і оспорюваних умов. Виходячи з оплатного характеру договору позики, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом за стандартною ставкою, є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено сторонами. Крім того, як вбачається з умов договору та поданого розрахунку застосування стандартної процентної ставки зумовлено винними діями відповідача - порушенням [PERSON] графіку погашення заборгованості за Договором 359232-КС-002. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що відповідачка належним чином умови договору не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість, яка на день розгляду справи не сплачена, суд вважає, що право позивача порушено та підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 19 253,14 грн. Крім того, з відповідачки [PERSON] на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved