Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» - адвокат Ушакевич М.П., звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] та просить стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 101580,62 грн. Також просить стягнути з відповідачки судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 вересня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі первісний кредитор, ТОВ «Ідея Банк») та [PERSON] (далі відповідачка) було укладено кредитний договір № Z75.22378.0043038380, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредитні кошти у сумі 47460,00 грн., а відповідачка зобов`язалася повернути отримані грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом, плату за обслуговування кредиту та інші платежі у строки та на умовах, визначених договором. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином та в повному обсязі, що підтверджується перерахуванням кредитних коштів відповідачці у розмірі, передбаченому умовами договору. Згідно з умовами договору, відповідачка підтвердила, що перед укладенням кредитного договору була ознайомлена у письмовій формі з усією необхідною інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту, у тому числі з умовами кредитування та нормами Закону України «Про споживче кредитування». Позивач зазначає, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим допустила прострочення виконання грошових зобов`язань. У зв`язку з порушенням умов договору, станом на 19 грудня 2023 року за відповідачкою утворилася заборгованість у загальному розмірі 101580,62 грн., яка складається з: 32035,65 грн. заборгованості за основним боргом; 10824,96 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами; 58720,01 грн. заборгованості за оплатою за обслуговування кредиту. У позовній заяві представник позивача просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, про що свідчить розміщене оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про її виклик (а.с.93), у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Суд, на підставі частини першої статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 07 вересня 2018 року між первісним кредитором ПАТ «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № Z75.22378.0043038380. Відповідно до умов кредитного договору № Z75.22378.0043038380 від 07 вересня 2018 року, зокрема пунктів 1.1, 1.2, 2.12.2, 3.1, 3.23.4, 4.1, 5.15.3, 6.2 та 7.1, первісний кредитор зобов`язався надати відповідачці кредитні кошти у сумі 47460,00 грн, а відповідачка прийняти їх, своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитними коштами, платежі за обслуговування кредиту та інші передбачені договором платежі у строки й порядку, визначені договором і графіком платежів, при цьому у разі порушення зобов`язань договором передбачена відповідальність боржника, а також право кредитора на відступлення права грошової вимоги третій особі; строк дії договору та умови його припинення визначені відповідними положеннями договору. Факт належного виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором підтверджується випискою з рахунку та ордером-розпорядженням, з яких вбачається перерахування відповідачці кредитних коштів у розмірі, визначеному умовами договору, із зазначенням дати здійснення операції, суми платежу та реквізитів сторін. Зазначені документи відображають рух грошових коштів за відповідною фінансовою операцією та у своїй сукупності підтверджують реальність надання відповідачці кредитних коштів і належне виконання первісним кредитором договірних зобов`язань. Судом також досліджено заяву-анкету позичальника, з якої вбачається, що відповідачка особисто звернулася до первісного кредитора з метою отримання кредитних коштів, надала свої персональні дані та підтвердила волевиявлення на укладення кредитного договору, а також згоду з умовами кредитування, у тому числі щодо суми кредиту, строку його повернення, порядку та строків здійснення платежів, розміру процентної ставки та інших істотних умов договору. У матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, який відповідно до вимог законодавства містить інформацію про загальну вартість кредиту для споживача, розмір і тип процентної ставки, порядок її нарахування, наявність і розмір платежів за обслуговування кредиту, а також інші істотні умови кредитування. Зазначений документ свідчить про те, що до моменту укладення кредитного договору відповідачці була доведена у зрозумілій формі повна інформація щодо фінансових умов кредиту, що підтверджує її обізнаність та усвідомлену згоду з такими умовами. Відповідно до графіка платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору та визначає конкретні строки, розмір і періодичність виконання відповідачкою грошових зобов`язань за кредитним договором, у тому числі щодо погашення основної суми боргу, сплати процентів за користування кредитними коштами та інших передбачених договором платежів, досліджений графік платежів дозволяє суду встановити порядок виконання зобов`язань відповідачкою та оцінити факт їх належного або неналежного виконання. Таким чином, на підставі всебічного та повного дослідження наявних у матеріалах справи письмових доказів у їх сукупності, судом встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, за якими відповідачка підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту та погодилася на укладення кредитного договору саме такого змісту. Зазначене підтверджується кредитним договором, заявою-анкетою позичальника, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів, а також платіжними й обліковими документами, з яких вбачається, що після укладення договору на картковий рахунок відповідачки були перераховані кредитні кошти у розмірі 47460,00 грн. Оцінюючи зазначені докази у їх взаємному зв`язку, суд дійшов висновку про реальність надання кредиту та належне виконання первісним кредитором своїх договірних зобов`язань. Разом із тим матеріалами справи встановлено, що відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконала, у зв`язку з чим допустила прострочення виконання грошових зобов`язань. Як вбачається з поданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 19 грудня 2023 року за відповідачкою обліковується заборгованість у загальному розмірі 101580,62 грн., яка складається з: 32035,65 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 10824,96 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом; 58720,01 грн. заборгованості за оплатою послуг з обслуговування кредиту. Зазначений розрахунок відповідачкою не спростований, доказів належного виконання зобов`язань або погашення заборгованості у заявленому розмірі суду не подано, у зв`язку з чим підстав для сумніву у правильності наведеного розрахунку суд не встановив. Відповідно до ч. 1 ст. 512, ст. 514, статей 1077, 1078 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою шляхом відступлення права грошової вимоги, у тому числі на підставі договору факторингу, предметом якого може бути як наявна грошова вимога, строк платежу за якою настав, так і майбутня грошова вимога, що виникне в подальшому, при цьому до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу. Судом досліджено договори факторингу, з яких убачається, що 19 грудня 2023 року між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» було укладено договір факторингу, за яким право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № Z75.22378.0043038380 від 07 вересня 2018 року було відступлено ТОВ «Оптіма Факторинг». У подальшому, 22 грудня 2023 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу, відповідно до якого зазначене право грошової вимоги перейшло до позивача. Оцінивши договори факторингу, а також відповідні реєстри боржників, у сукупності з іншими доказами та з урахуванням статей 512, 514, 1077, 1078 ЦК України, суд дійшов висновку, що спірна грошова вимога була належним чином відступлена позивачу, у зв`язку з чим позивач правомірно набув статусу кредитора у спірних правовідносинах та має право на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості з відповідачки. Таким чином, встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у передбачений договором строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі не повернула, внаслідок чого утворилася заборгованість. За наведених обставин між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. На підставі статей 81, 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності таких обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до статей 76, 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження їх у сукупності. Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням спірного кредитного договору, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншими нормативно-правовими актами у сфері фінансових правовідносин. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований у документах та підписаний сторонами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а його зміст становлять погоджені сторонами умови та обов`язкові умови, визначені законом. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору та інші умови, щодо яких має бути досягнуто згоди сторін. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми (частина друга статті 639 ЦК України). Відповідно до статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається (стаття 525 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти, передбачені договором (стаття 1048 ЦК України). Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, а недодержання письмової форми тягне його нікчемність. У ході розгляду справи встановлено, що відповідачка належних і допустимих доказів на спростування факту укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та розміру заборгованості суду не надала. Презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована, а договір є чинним і недійсним у судовому порядку не визнавався. З урахуванням установлених у справі обставин та відсутності належних і допустимих доказів виконання відповідачкою умов кредитного договору, суд дійшов висновку, що відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим за нею обліковується прострочена заборгованість. З огляду на викладене, беручи до уваги неналежне виконання відповідачкою умов кредитного договору та відсутність підстав для сумніву у правильності поданого позивачем розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Що стосується заявлених позовних вимог про стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, суд виходить з такого. Відповідно до статей 133, 137 та 141 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, які за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами з урахуванням їх зв`язку з розглядом справи, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад і розмір витрат на правничу допомогу входять до предмета доказування у справі та мають бути підтверджені належними і допустимими доказами. Аналогічний підхід щодо необхідності врахування критеріїв реальності, необхідності та розумності витрат викладено у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України». У матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Правовий курс», яким визначено предмет правничої допомоги, обсяг та види адвокатських послуг, порядок їх надання, а також умови та порядок оплати. Додатковою угодою до договору уточнено окремі умови його виконання, що свідчить про реальність договірних правовідносин між сторонами. На виконання умов договору складено акт № 1 приймання-передачі наданої правничої допомоги від 14 травня 2025 року, підписаний сторонами без зауважень. Невід`ємною частиною акта є реєстр боржників, у якому зазначено, зокрема, відповідачку [PERSON] із посиланням на кредитний договір № Z75.22378.0043038380, що підтверджує безпосередній зв`язок наданої правничої допомоги з розглядом цієї справи. Факт оплати правничої допомоги підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 05 червня 2025 року № 1395, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» перерахувало на користь Адвокатського об`єднання «Правовий курс» грошові кошти як оплату за надання професійної правничої допомоги. Матеріали справи також містять копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Ушакевич Марини Петрівни, що підтверджує її повноваження на надання професійної правничої допомоги відповідно до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Наведені докази у своїй сукупності є належними, допустимими та взаємоузгодженими, підтверджують факт надання та оплати професійної правничої допомоги, а також її зв`язок із розглядом даної справи. З урахуванням обсягу правничої допомоги, наданої у межах цього судового провадження, характеру виконаних адвокатами робіт, складності спору та принципу співмірності судових витрат, а також з огляду на те, що заявлений позивачем розмір витрат у сумі 7 000,00 грн. є завищеним щодо конкретних обставин цієї справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн. Крім того, матеріалами справи підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 3028,00 грн, який відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки у разі задоволення позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved