Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 19.03.2024р. клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо [PERSON] за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.121 КК України задоволено. Застосовано до [PERSON] примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. У задоволенні цивільних позовів [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди відмовлено. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26.06.2024р. апеляційні скарги потерпілих [PERSON] та [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 19.03.2024 року щодо [PERSON] скасовано в частині вирішення цивільного позову та вирішено призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2024р. вищевказані цивільні позови надійшли в провадження судді Струс Т.В. Позивач [PERSON] звертаючись до суду з позовом до відповідача [PERSON] свої вимоги обґрунтовував тим, що [PERSON] , 29.08.2022 року о 00.36год., спільно із своїми знайомими [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , прибули на приватну господарську територію, що належить [PERSON] та розташована за адресою: [ADDRESS] , де на передодні ввечері разом із вказаними вище особами відпочивали та вживали алкогольні напої. В подальшому, [PERSON] , разом із [PERSON] перебуваючи на вказаній території вступають у словесний конфлікт із [PERSON] та [PERSON] , який о 01.05год., переростає у бійку між ними, під час якої [PERSON] , завдає удар ногою по тілу [PERSON] та рукою в обличчя [PERSON] . Підтримуючи протиправні дії [PERSON] , до побиття [PERSON] та [PERSON] приєднується [PERSON] , який діючи у співучасті із [PERSON] , разом із останнім завдають удари руками та ногами по тілу [PERSON] . В подальшому, вже після конфлікту, [PERSON] , діючи разом в групі із [PERSON] та [PERSON] , користуючись своєю кількісною та фізичною перевагою, після того, як [PERSON] , приєднався до конфлікту та завдав одного удару [PERSON] в обличчя, від чого останній впав на бетонне покриття та втратив свідомість, діючи спільно із [PERSON] , завдав акцентований удар ногою по голові [PERSON] , не зважаючи на те, що останній лежав в горизонтальному положенні на спині без свідомості та не чинив йому будь-якого супротиву, завдавши спільно з [PERSON] та [PERSON] , потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді: забою головного мозку, середнього ступення важкості, субарахноїдального крововиливу, перелому склепіння черепу з переходом на основу, пневмоцефалії, субдуральної гематоми правої скроневої долі в стадії еволюції, розходження правого скронево-клиновидного шва; перелому виличної дуги справа, перелому лівої кісточки носа, саден обличчя. Тілесні ушкодження, які виявленні на тілі потерпілого [PERSON] у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді: забою головного мозку, середнього ступення важкості, субарахноїдального крововиливу, перелому склепіння черепу з переходом на основу, пневмоцефалії, субдуральної гематоми правої скроневої долі в стадії еволюції, розходження правого скронево-клиновидного шва, за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Крім цього, [PERSON] , 29.08.2022 року о 00.36год., спільно із своїми знайомими [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , прибули на приватну територію [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] , де перед цим на передодні ввечері разом із вказаними особами відпочивали та вживали алкогольні напої. В подальшому, [PERSON] , разом із [PERSON] перебуваючи на вказаній території вступають у словесний конфлікт із власником даної території [PERSON] та [PERSON] , який о 01.05год., переростає у бійку між ними, під час якої [PERSON] , завдає удар ногою по тілу [PERSON] та рукою в обличчя [PERSON] . В подальшому, вже після конфлікту, [PERSON] , діючи в групі із [PERSON] та [PERSON] , користуючись своєю кількісною та фізичною перевагою, після того, як [PERSON] , приєднався до конфлікту та завдав одного удару [PERSON] в обличчя, від чого останній впав на бетонне покриття, наніс [PERSON] удар кулаком в область тулуба, не зважаючи на те, що останній лежав в горизонтальному положенні на спині та не чинив йому будь-якого спротиву, завдавши спільно з [PERSON] та [PERSON] , потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми; струс головного мозку; забою м`яких тканин голови та тіла; навколо орбітальних гематом з двох сторін; садна голови та тіла; забою правого плечового суглобу; синців на обличчі та синця на правій верхній кінцівці. Тілесні ушкодження, які виявленні на тілі потерпілого [PERSON] у вигляді синців на обличчі та синця на правій верхній кінцівці, за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження. Органом досудового розслідування вищевказані дії [PERSON] кваліфіковано як суспільно-небезпечні діяння: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне в момент заподіяння, яке вчинене групою осіб - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України; умисне легке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, - кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України. Зазначає, що спричинені йому тілесні ушкодження підтверджуються: Витягом з історії хвороби №8023, [PERSON] , стаціонар, з 30.08. по 05.09.2022 року. Діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови та тіла. Навколоорбітальна гематома з 2-ох сторін. Садна голови та плеча. Забій правого плечового суглоба.; Висновком експерта №056/2022 від 12.09.2022 року. Згідно якого у [PERSON] лікарями Червоноградської центральної міської лікарні з 30 серпня по 05 вересня 2022 року встановлено діагноз : «Закрита черепно- мозкова травма. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин голови та тіла. Навколо орбітальна гематома з двох сторін. Садна голови та тіла. Забій правого плечового суглоба.» Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого було виявлено: синці на обличчі, синець на правій верхній кінцівці. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмета, могли виникнути 29 серпня 2022 року та за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень на різних поверхнях та частинах тіла, їх характер, не слід вважати можливим їх виникнення внаслідок одноразового падіння на площину. Діагноз: « Садна голови та тіла» при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не можуть бути прийняті, оскільки не підтверджений об`єктивними даними згідно п.4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Позивач [PERSON] зазначає, що неправомірними, кримінально карними діями [PERSON] завдав йому моральну шкоду, яка викликана ушкодженням здоров`я, та полягає у неодноразовому перенесенні фізичної болі, внаслідок отримання тілесних ушкоджень, як наслідок постійними головними болями, періодичними болями в правому плечовому суглобі, безсонням, дратівливістю, депресією, страхом. Втрата протягом декількох місяців можливості повноцінно займатись певною діяльністю (повноцінно працювати, займатись спортом, допомагати батькам). Відкладенням життєвих планів, порушенням звичайних життєвих зв`язків та звичок. Необхідністю перебувати під спостереженням невропатолога та терапевта. Приниженням людської гідності та ділової репутації. Враховуючи усе вищенаведене, а також вимоги розумності та справедливості, заподіяну йому моральну шкоду, вважає, що розумним та справедливим розміром сатисфакції порушених його прав буде відшкодування моральної шкоди в розмірі 40 000грн. Також зазначає, що згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №594 від 10.11.2022, на час проведення експертизи [PERSON] перебуває в стані нестійкої ремісії (значного послаблення хворобливих проявів) хронічного психічного захворювання у формі біполярного афективного розладу, з епізодичними психотичними розладами та стійким сформованим емоційно-вольовим дефектом за психопатоподібним типом, не може усвідомлювати свої дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій, [PERSON] страждав хронічним психічним захворюванням у формі біполярного афективного розладу, з епізодичними психотичними розладами та зі стійким сформованим емоційно-вольовим дефектом за психопатоподібним типом, не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними. З покликанням на ч.2 ст. 1186 ЦК України зазначає, що оскільки [PERSON] , проживала разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , достовірно була обізнана про його психічний розлад, тож цивільну відповідальність за шкоду, завдану внаслідок вчинення [PERSON] суспільно небезпечного діяння несе його законний представник мати, [PERSON] . Просить стягнути з [PERSON] як законного представника [PERSON] в його користь завдану моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. Позивач [PERSON] свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] , 29.08.2022 року о 00.36год., спільно із своїми знайомими [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , прибули на приватну господарську територію, що належить [PERSON] та розташована за адресою: [ADDRESS] , де на передодні ввечері разом із вказаними вище особами відпочивали та вживали алкогольні напої. В подальшому, [PERSON] , разом із [PERSON] перебуваючи на вказаній території вступають у словесний конфлікт із [PERSON] та [PERSON] , який о 01.05год., переріс у бійку між ними, під час якої [PERSON] , завдає удар ногою по тілу [PERSON] та рукою в обличчя [PERSON] . Підтримуючи протиправні дії [PERSON] , до побиття [PERSON] та [PERSON] приєднується [PERSON] , який діючи у співучасті із [PERSON] , разом із останнім завдають удари руками та ногами по тілу [PERSON] . В подальшому, вже після конфлікту, [PERSON] , діючи разом в групі із [PERSON] та [PERSON] , користуючись своєю кількісною та фізичною перевагою, після того, як [PERSON] , приєднався до конфлікту та завдав одного удару [PERSON] в обличчя, від чого останній впав на бетонне покриття та втратив свідомість, діючи спільно із [PERSON] , завдав акцентований удар ногою по голові [PERSON] , не зважаючи на те, що останній лежав в горизонтальному положенні на спині без свідомості та не чинив йому будь-якого супротиву, завдавши спільно з [PERSON] та [PERSON] , потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді: забою головного мозку, середнього ступення важкості, субарахноїдального крововиливу, перелому склепіння черепу з переходом на основу, пневмоцефалії, субдуральної гематоми правої скроневої долі в стадії еволюції, розходження правого скронево-клиновидного шва; перелому виличної дуги справа, перелому лівої кісточки носа, саден обличчя. Тілесні ушкодження, які виявленні на тілі потерпілого [PERSON] у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді: забою головного мозку, середнього ступення важкості, субарахноїдального крововиливу, перелому склепіння черепу з переходом на основу, пневмоцефалії, субдуральної гематоми правої скроневої долі в стадії еволюції, розходження правого скронево-клиновидного шва, за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Органом досудового розслідування вищевказані дії [PERSON] кваліфіковано як суспільно-небезпечні діяння: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне в момент заподіяння, яке вчинене групою осіб - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України; умисне легке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, - кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України. Зазначає, що спричинені йому тілесні ушкодження підтверджуються: Комп`ютерною томографією голови та додаткових пазух носа від 29.08.2022 року, лікар [PERSON] , заключення: лінійний перелом склепіння скроневої кістки справа, мінімальний САК в скроневій ямці справа, пневмоцефалія, гемо синус клиновидної пазухи. Перелом виличної дуги справа.; Комп`ютерною томограмою голови від 08.09.2022 року, лікар [PERSON] , заключення: лінійний перелом скроневої кістки справа, перелом виличної дуги справа.; Витягом з історії хвороби (Стаціонар), період з 30.08.2022 р. по 13.09.2022р., діагноз: ВЧМТ. Забій головного мозку середнього ступеня. Субарахнадальний крововилив. Перелом склепіння черепа з переходом на основу. Пневмоцефалія. Перелом виличної дуги справа. Забій та садна обличчя. Забій нижньої щелепи. Забій грудної клітки. Перелом емалі переднього зуба.; Заключенням ЛОРА, від 16.09.2022 року, лікар [PERSON] . Діагноз: компенсарний неврит справа при N слухові (після травматичний).; Витяг №6735 з карти стаціонарного хворого, перебував на стаціонарному лікуванні з 21.09.2022 року по 30.09.2022 року. Повний діагноз: стан після перенесеної ЗЧМТ (29.08.2022р), забій ГМ, САК у вигляді після травматичної енцефалопатії з стійким цефалічним синдромом, когнітивно неврологічними розладами.; Епікриз виписаний №529, перебував на стаціонарі з 18.01.2023 по 25.01.2023 року. Повний діагноз: після травматичний головний біль. Стан після перенесеної ЧМТ (30.08.2022р.побут), забою головного мозгу, перелому склепіння скроневої кістки справа, САК в скроневій ямці справа, зі стійким цефалічним синдромом, з вести було-атактичним синдромом, застено-невротичними розладами.; Довідка військово-лікарської комісії №526/1 від 22.02.2023 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травма, поранення, контузії, каліцтва). Наслідки перенесеної важкої черепно-мозгової травми 29.08.2022 року, субарахноїдальний крововилив. На підставі ст.81 графи ІІІ Розкладу хвороб, Таблиці додаткових вимог: тимчасово непридатний до військової служби. Потребує лікування до 22.04.2023 року.; Висновком експерта №057/2022 від 12.10.2022 року, згідно якого у [PERSON] в період стаціонарного лікування в Червоноградській центральній міській лікарні з 30 серпня по 13 вересня 2022 року лікарями було виявлено та встановлено діагноз: «Відкрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку середнього ступеня важкості. Субарахноїдальний крововилив. Перелом склепіння черепа з переходом на основу. Пневмоцефалія. Перелом виличної дуги справа. Забій та садна обличчя. Забій нижньої щелепи. Забій грудної клітки» Який підтверджується клінічними та рентгенологічними даними. Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого було виявлено рубець - слід загоєної рани в правій надбрівній ділянці, плями на шкірі - сліди загоєння саден на правій руці. Окрім цього під час консультації рентгенолога-консультанта бюро [PERSON] було виявлено: «Субдуральна гематома правої скроневої долі в стадії еволюції». Розходження правого скронево-клиновидного шва. Перелом лівої кісточки носа. Лінія перелому нижньої передньої стін лобного синуса та передньо-латеральної правої орбіти (в базальній частині лобної кістки)». Дані тілесні ушкодження утворились від неодноразової дії тупих предметів, могли виникнути 29 серпня 2022 року. Відкрита черепно-мозкова травма у вигляді: забою головного мозку середнього ступеня важкості, субарахноїдального крововиливу, перелому склепіння черепа з переходом на основу, пневмоцефалії, субдуральної гематоми правої скроневої долі в стадії еволюції, розходження правого скронево-клиновидного шва за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознаками небезпеки для життя в момент спричинення. Перелом виличної дуги справа відноситься до середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я. Перелом лівої кісточки носа за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Садна обличчя, рубець-слід загоєння рани в правій надбрівній ділянці, плями на шкірі - сліди загоєння саден на правій руці відносяться до легкого ступеня тяжкості. Діагноз: «Забій нижньої щелепи. Забій грудної клітки» при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не може бути прийнятий, оскільки не підтверджений об`єктивними даними згідно п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Вказані тілесні ушкодження підтверджуються результатами вивчення СD-диску консультантом-рентгенологом бюро [PERSON] . Виникли від неодноразової контактної дії з тупими предметами могли за обставин котрі представлені на СD-диску у наданих матеріалах кримінального провадження а саме, від удару кулаком в обличчя з подальшим падінням та співударянням головою до бруківки та нанесенням ударів кулаками і ногами по голові. Позивач [PERSON] зазначає, що неправомірними, кримінально карними діями [PERSON] завдав йому моральну шкоду, яка викликана ушкодженням здоров`я, та полягає у неодноразовому перенесенні фізичної болі, внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень, як наслідок постійними головними болями, періодичними болями в правому плечовому суглобі, безсонням, дратівливістю, депресією, страхом. Втрата протягом вісьми місяців можливості повноцінно займатись певною діяльністю ( повноцінно працювати, займатись спортом, допомагати батькам). Відкладенням життєвих планів, порушенням звичайних життєвих зв`язків та звичок. Невизначеність щодо стану здоров`я в майбутньому. Необхідністю проходити періодичні стаціонарні лікування в зв`язку з погіршенням здоров`я. Страх перед можливістю стати інвалідом, чи розвитком незворотних процесів спричинених отриманням тяжких ушкоджень голови. Неможливістю стати на захист Вітчизни в зв`язку з військовою агресією російської федерації, в зв`язку з тимчасовою непридатністю до військової служби та потребую в лікуванні. Враховуючи усе вищенаведене, а також вимоги розумності та справедливості, заподіяну йому моральну шкоду, вважає, що розумним та справедливим розміром сатисфакції порушених його прав буде стягнення моральної шкоди в сумі 80 000грн. Також із покликанням на ч.2 ст. 1186 ЦК України зазначає, що цивільну відповідальність за шкоду, завдану внаслідок вчинення [PERSON] суспільно небезпечного діяння несе його законний представник мати, [PERSON] .. Просить стягнути з [PERSON] як законного представника [PERSON] в його користь завдану моральну шкоду в розмірі 80 000 грн. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Полохайло І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог зазначив, що позивач [PERSON] внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, спричинених [PERSON] 08.05.2025р. отримав ІІІ групу інвалідності, що значно підсилює його моральні страждання. Позивач [PERSON] після отриманих тілесних ушкоджень тривалий час лікувався, як стаціонарно так і амбулаторно, його стан здоров`я значно погіршився, що і надалі спричиняє йому значних моральних страждань. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнала та просила у задоволенні таких відмовити в цілому. Повідомила, що її син [PERSON] є інвалідом ІІ групи у зв`язку із розладами психіки, який періодично проходить стаціонарне лікування у КНП Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня». На час вчинення суспільно небезпечних діянь її син не усвідомлював своїх дій. Зазначила, що постійно піклується за здоров`я та стан сина, а саме купує призначені йому лікарями медичні препарати та слідкує за тим, щоб син приймав їх, стежить за емоційним станом сина та у випадках коли він поводився агресивно зверталася за допомогою до лікаря психіатра та в деяких випадках і до поліції, так як в силу віку самостійно не в змозі заставити сина прибути до лікаря. Представник відповідача адвокат Педа В.С. в судовому засіданні позовних вимог не визнав та просив у задоволенні таких відмовити. Повідомив, що заявлені позивачами вимоги не ґрунтуються на законі, поза як відповідач [PERSON] знає про психічне захворювання свого сина, займається його лікуванням, слідкує за його поведінкою, неодноразово зверталася до поліції щодо допомоги у госпіталізації сина. Придбала сину телефон за допомогою програми у якому постійно відслідковує де він знаходиться, телефонує йому та контролює. Також просить врахувати і те, що відповідачка є пенсіонером та отримує пенсію за віком, натомість її син інвалід ІІ групи, отримує лише пенсію по інвалідності. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази у справі, суд приходить наступного висновку. Згідно ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 19.03.2024р. задоволено клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо [PERSON] за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.121 КК України. Застосовано до [PERSON] примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Відповідно до ухвали суду, [PERSON] , 29.08.2022 року о 00 год. 36 хв., спільно із своїми знайомими [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , прибули на приватну господарську територію, що належить [PERSON] та розташована за адресою: [ADDRESS] , де на передодні ввечері разом із вказаними вище особами відпочивали та вживали алкогольні напої. В подальшому, [PERSON] , разом із [PERSON] перебуваючи на вказаній території вступають у словесний конфлікт із [PERSON] та [PERSON] , який о 01 год. 5 хв., переростає у бійку між ними, під час якої [PERSON] , завдає удар ногою по тілу [PERSON] та рукою в обличчя [PERSON] . Підтримуючи протиправні дії [PERSON] , до побиття [PERSON] та [PERSON] приєднується [PERSON] , який діючи у співучасті із [PERSON] , разом із останнім завдають удари руками та ногами по тілу [PERSON] . В подальшому, вже після конфлікту, [PERSON] , діючи разом в групі із [PERSON] та [PERSON] , користуючись своєю кількісною та фізичною перевагою, після того, як [PERSON] , приєднався до конфлікту та завдав одного удару [PERSON] в обличчя, від чого останній впав на бетонне покриття та втратив свідомість, діючи спільно із [PERSON] , завдав акцентований удар ногою по голові [PERSON] , не зважаючи на те, що останній лежав в горизонтальному положенні на спині без свідомості та не чинив йому будь-якого супротиву, завдавши спільно з [PERSON] та [PERSON] , потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді: забою головного мозку, середнього ступення важкості, субарахноїдального крововиливу, перелому склепіння черепу з переходом на основу, пневмоцефалії, субдуральної гематоми правої скроневої долі в стадії еволюції, розходження правого скронево-клиновидного шва; перелому виличної дуги справа, перелому лівої кісточки носа, саден обличчя. Тілесні ушкодження, які виявленні на тілі потерпілого [PERSON] у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді: забою головного мозку, середнього ступення важкості, субарахноїдального крововиливу, перелому склепіння черепу з переходом на основу, пневмоцефалії, субдуральної гематоми правої скроневої долі в стадії еволюції, розходження правого скронево-клиновидного шва, за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Крім цього, [PERSON] , 29.08.2022 року о 00 год. 36 хв., спільно із своїми знайомими [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , прибули на приватну територію [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] , де перед цим на передодні ввечері разом із вказаними особами відпочивали та вживали алкогольні напої. В подальшому, [PERSON] , разом із [PERSON] перебуваючи на вказаній території вступають у словесний конфлікт із власником даної території [PERSON] та [PERSON] , який о 01 год. 5 хв., переростає у бійку між ними, під час якої [PERSON] , завдає удар ногою по тілу [PERSON] та рукою в обличчя [PERSON] . В подальшому, вже після конфлікту, [PERSON] , діючи в групі із [PERSON] та [PERSON] , користуючись своєю кількісною та фізичною перевагою, після того, як [PERSON] , приєднався до конфлікту та завдав одного удару [PERSON] в обличчя, від чого останній впав на бетонне покриття, наніс [PERSON] удар кулаком в область тулуба, не зважаючи на те, що останній лежав в горизонтальному положенні на спині та не чинив йому будь-якого супротиву, завдавши спільно з [PERSON] та [PERSON] , потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми; струс головного мозку; забою мяких тканин голови та тіла; навколо орбітальних гематом з двох сторін; садна голови та тіла; забою правого плечового суглобу; синців на обличчі та синця на правій верхній кінцівці. Тілесні ушкодження, які виявленні на тілі потерпілого [PERSON] у вигляді синців на обличчі та синця на правій верхній кінцівці, за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження. Відповідно, факт спричинення [PERSON] конкретних тілесних ушкоджень [PERSON] та [PERSON] , що встановлений ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 19.03.2024р., що набрала законної сили згідно ст. 82 ЦПК України доказуванню в ході даної справи не підлягає. Із долученої до матеріалів даної справи та кримінальної справи позивачем [PERSON] медичної документації, зокрема витягів з медичної карти стаціонарного хворого, встановлено, що він стаціонарно лікувався за наслідками перенесення ЗЧМТ струсу головного мозку в 2022р., а саме в період з 30.08.2022р. по 05.09.2022р., з 12.02.2024р. по 17.02.2024р., з 30.04.2024р. по 09.05.2024р., з 03.07.2024р. по 12.07.2024р., з 19.08.2024р. по 26.08.2024р., з 22.10.2024р. по 28.10.2024р., з 09.12.2024р. по 16.12.2024 р., з 02.01.2025р. по 10.01.2025р. Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, №101/25/1884/В від 08.05.2025р. [PERSON] встановлено інвалідність: 24.04.2025 року, п.17.1.6. група інвалідності, яку встановлено - третя (ІІІ); дата повторного оцінювання повсякденного функціонування особи - 01.05.2026р. В ході розгляду справи представником позивача [PERSON] зверталася увага на поглиблення ступеня спричиненої моральної шкоди позивачу у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок отриманої ЗЧМТ. Однак, матеріали справи не містять доказів, зокрема висновку експерта щодо наслідку спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] та як наслідку встановлення йому групи інвалідності. В той час, як згідно досліджених в ході розгляду даної справи матеріалів кримінальної справи №454/155/23, за кримінальним провадженням №12023141310000004 від 05.01.2023р., зокрема із змісту клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо [PERSON] та ухвали суду від 19.03.2024р. встановлено, що [PERSON] спричинив [PERSON] удар кулаком о область тулуба. Згідно зі ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Закріплення принципу змагальності сторін гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 84 ЦПК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ході розгляду справи суд сприяв сторонам у отриманні доказів, однак стороною позивача не реалізовано свого права щодо доведення вищевказаної обставини, а саме обсягу моральних страждань перенесених позивачем внаслідок встановлення йому ІІІ групи інвалідності, та вини у цьому відповідача. Разом з тим, беззаперечним та доведеним є факт спричинення [PERSON] потерпілому [PERSON] тілесного ушкодження. Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Згідно ч.1 ст. 1186 ЦК України, шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. Частиною другою статті 1186 ЦК України передбачено, що якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді. З аналізу вищенаведених положень ЦК України слідує, що у цивільному законодавстві презюмується вина особи, яка її завдала, і тягар доведення протилежного лежить саме на завдачеві шкоди. Потерпілий лише має довести суду факт наявності шкоди, неправомірність діяння завдавача шкоди, а також причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та неправомірним діянням. На думку суду такий самий розподіл доказування складових делікту слід застосувати і у випадку, коли шкода відшкодовується не безпосередньо її завдавачем, а іншою особою, яка за законом відповідає за неї. Такий випадок визначений у частині другій статті 1186 ЦК України, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством. За загальним правилом, у такому випадку шкоду відшкодовує її чоловік (дружина), батьки, повнолітні діти, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді. Тобто, саме відповідач, як матір, яка проживає зі своїм повнолітнім сином і внаслідок психічного розладу, про який їй було відомо, завдав шкоди позивачу, повинна довести суду, що нею вжиті всі необхідні заходи для запобігання цієї шкоди. Стороною відповідача в ході розгляду спарви на підтвердження вжиття заходів щодо запобігання вчинення шкоди сином відповідачки надано копії рецептів та чеків щодо придбання ліків, за одержанням яких зверталася відповідач для лікування сина, виписки з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] за 2022-2025р.р., а також відповідь начальника ВП №2 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області від 29.01.2026р., згідно якої відповідач [PERSON] 08.12.2022р. зверталася до відділення поліції щодо допомоги у госпіталізації сина [PERSON] до медичного закладу. Також у відділенні поліції 27.06.2025р. зареєстровано звернення диспетчера ШМД №72 щодо допомоги у госпіталізації [PERSON] .. Із встановлених судом обставин слідує, що кримінальне правопорушення [PERSON] вчинене 29.08.2022р. о 00.36год. на приватній господарській території в м. Сокаль по вул. Тартаківська, 58, де на передодні останній відпочивав із своїми знайомими та вживав алкогольні напої. Тобто, слідує, що відповідач не здійснювала достатнього нагляду за своїм сином, а саме щодо його відсутності у пізній час та вживання ним алкоголю, хоча достовірно знає, що він хворіє психічним розладом. Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що саме відповідач, на підставі ч.2 ст.1186 ЦК України, як матір особи, яка страждає психічним розладом та завдала шкоди потерпілому, має відшкодувати таку позивачу. Враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] , за які несе відповідальність відповідач його матір [PERSON] , позивачу [PERSON] могла бути завдана моральна шкода, ступінь тілесних ушкоджень, суд також враховуючи матеріальне становище відповідача, яка є пенсіонером, стягує моральну шкоду в розмірі 2000грн.. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] судом встановлено наступне. Із долученої до матеріалів даної справи та кримінальної справи позивачем [PERSON] медичної документації, зокрема витягів з медичної карти стаціонарного хворого, встановлено, що він стаціонарно лікувався за наслідками перенесення ВЧМТ в період з 30.08.2022р. по 13.09.2022р., з 18.01.2023р. по 25.01.2023р., з 27.03.2023р. по 01.04.2023р., з 09.05.2024р. по 15.05.2024р., з 16.09.2024р. по 24.09.2024р., з 10.10.2025р. по 16.10.2025р. Згідно досліджених в ході розгляду даної справи матеріалів кримінальної справи №454/155/23, за кримінальним провадженням №12023141310000004 від 05.01.2023р., зокрема із змісту клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо [PERSON] та ухвали суду від 19.03.2024р. встановлено, що [PERSON] спричинив [PERSON] удари руками та ногами по тілу та в подальшому акцентованого удару ногою по голові. Враховуючи вище встановлені обставини, а саме не здійснення відповідачкою [PERSON] достатнього нагляду за своїм сином [PERSON] , яких страждає психічним розладом та завдав шкоди потерпілому [PERSON] , вона згідно ч.2 ст. 1186 ЦК України має відшкодувати таку позивачу. Відповідно, враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] , за які несе відповідальність відповідач його матір [PERSON] , позивачу [PERSON] могла бути завдана моральна шкода, ступінь спричинених тілесних ушкоджень, суд також враховуючи матеріальне становище відповідача, яка є пенсіонером, стягує моральну шкоду в розмірі 4000грн.. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову, та звільненням позивачів від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial