Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 02.06.2023 року відповідачкою було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої останньої погоджено наступні умови кредитування: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія до 200000 грн.; тип кредитної картки «Універсальна» GOLD, строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка 40,8% річних. На виконання умов договору відповідачці було видано кредитну картку типу «Універсальна» GOLD, зі строком дії до 08/26. Посилаючись на вказані обставини та неналежне виконання в подальшому відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 15.10.2025 року утворилась заборгованість в сумі 97178 грн. 51 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 78409 грн. 65 коп., заборгованості по простроченим процентам в сумі 18768 грн. 86 коп., позивач просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість та понесені по справі витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 26.11.2025 року було відкрито провадження по спра0і та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. В призначені судові засідання сторони не з`явились. Представник позивача в наданій заяві просив розглядати справу без його участі, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачка про причини неявки не повідомила, явку свого представника не забезпечила, відзиву на позов не надала. Враховуючи подану представником позивача заяву, призначення справи до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін, явка яких судом обов`язковою не визнавалась, повторну неявку відповідачки та не надання нею відзиву на позовну заяву, суд у відповідності до ч.3 ст.211,ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України, визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, в заочному порядку, на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Постановою Правління НБУ України №151 від 13.12.2019 року було затверджено «Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» (далі Положення). Пунктами 1,2 вказаного Положення передбачено, що це Положення розроблено відповідно до Цивільного кодексу України, Законів України «Про Національний банк України», «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та документообіг» і визначає порядок застосування особливого виду власноручного підпису - цифрового власноручного підпису клієнтами банків - фізичними особами під час підписання документів. Це Положення є актом цивільного законодавства, дія якого поширюється на відносини, що виникають між клієнтами банку та банками під час здійснення банківської діяльності та отримання банківських послуг. Згідно термінів наведених в п.3 Положення: 1) електронний сенсорний пристрій - електронний пристрій із сенсорним екраном, на якому особа може створити власноручний підпис; 2) клієнт банку - фізична особа, яка отримує або має намір отримати банківські та/або фінансові послуги, не пов`язані з підприємницькою діяльністю; 5) цифровий власноручний підпис - власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом; Пунктами 6 та 7 Положення передбачено, що цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення. Використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом. Банк зобов`язаний ознайомити клієнта банку з текстом документа, перед його підписанням цифровим власноручним підписом. Технологія створення електронних документів, які клієнт підписує цифровим власноручним підписом, повинна забезпечувати гарантії того, що клієнт підписав саме той документ, з текстом якого він ознайомився (п.11 Положення). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено та підтверджено долученими до позову матеріалами, що 02.06.2023 року відповідачкою було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої останньої погоджено наступні умови кредитування: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія до 200000 грн.; тип кредитної картки «Універсальна» GOLD, строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка 40,8% річних. На виконання умов договору відповідачці було видано кредитну картку типу «Універсальна» GOLD, зі строком дії до 08/26. Як зазначив позивач, вбачається з виписки по рахунку, розрахунку заборгованості та не спростовано відповідачкою, остання, користуючись кредитними коштами, свої зобов`язання за кредитним договором щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту, належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 15.10.2025 року утворилась заборгованість в сумі 97178 грн. 51 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 78409 грн. 65 коп., заборгованості по простроченим процентам в сумі 18768 грн. 86 коп. Таким чином, враховуючи, що позивачем доведено факт виникнення кредитних правовідносин з відповідачкою, виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором та їх неналежне виконання відповідачкою, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість у зазначеному вище розмірі, а також у відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 2422 грн. 20 коп.

Outcome: approved