Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

27 січня 2026 року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області звернулася заявниця із заявою, підписаною її представницею Грінченко І.В., яка діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрованої в реєстрі за № 317. У заяві зазначено, що заявниці на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташована за адресою: с. Пришиб, Баштанський район, Миколаївська область, кадастровий номер 4821180700:18:004:0008, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії МК №0835 від 14 вересня 1995 року, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Висунської сільської ради народних депутатів та зареєстрованим у Книзі записів державних актів за № 596. У вказаному державному акті допущено помилку в написанні її прізвища, а саме: у документі зазначено « [PERSON] », тоді як правильне прізвище « [PERSON] ». Виправлення зазначеної помилки в позасудовому порядку є неможливим, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з вимогою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа. Посилаючись на викладене, заявниця просила суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме державного акта на право приватної власності на землю серії МК № 0835, виданого 14 вересня 1995 на підставі рішення виконкому Висунської сільської ради народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 596 виданого " [PERSON] ". Представниця заявника в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги викладенні у заяві підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Заінтересована особа по справі в судове засідання не з`явилась, до суду направила заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти вимог викладених у заяві не заперечували. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Статтею 4 ЦК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 7 ст. 19 ЦПК України встановлено, що, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З матеріалів справи убачається, що 14 вересня 1995 року на підставі рішення виконкому Висунської сільської ради народних депутатів від 12.09.1994 року " [PERSON] " було видано Державний акт на право приватної власності на землю серія МК №0835 на земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, розташовану за адресою: с. Пришиб, Баштанський район, Миколаївська область, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №596 (а.с. 19). Однак з копії паспорта громадянина України заявниці, виданого Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області 22 листопада 1995 року, копії картки платників податків та витягу з реєстру територіальної громади убачається, що її прізвище записане « [PERSON] » ( а.с.8,9,10). Крім того, з копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5900840802025 від 26.09.2025 убачається що земельна ділянка площею 0,25 га кадастровий номер 4821180700:18:004:0008 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою [ADDRESS] на праві власності належить заявниці (а.с.13-18). Заявниця зареєстрована і проживає за адресою [ADDRESS] ( а.с.10-12). У заяві заявниця зазначила, що у зв`язку з розбіжностями у написанні її прізвища в Державному акті на право приватної власності на землю та в документах, що посвідчують її особу, виникають перешкоди у реалізації її права на володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою, вона позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, у зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду. Згідно п. 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Враховуючи, що внесення виправлень в державні акти на право власності на земельну ділянку не допускається, а іншим шляхом не можливо встановити факт належності заявнику правовстановлюючого документу, суд вважає, що встановлення такого факту не суперечить п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, а також п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення » від 31.03.1995 року. Зазначена помилка у державному акті позбавляє заявницю володіти, користуватися і розпоряджатися належною їй на праві власності земельною ділянкою, оскільки фактично ставить під сумність наявність у неї відповідних прав щодо земельної ділянки, а тому встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявниці юридичне значення. За таких обставин, суд доходить до висновку, що заява заявниці є законною і обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved