Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 28.04.2014 року Виконавчим комітетом Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області між [PERSON] та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №4. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти : дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, тому що у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки, втратили почуття любові один до одного. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини між сторонами припинилися. Не ведуть спільного господарства, тому позивач просила шлюб між ними розірвати. Ухвалою судді від 23.01.2026 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач не з`явилася, натомість подала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі, просила залишити прізвище. В судове засідання відповідач не з`явився, проте подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, не заперечуючи проти розірвання шлюбу. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України та п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 28.04.2014 року Виконавчим комітетом Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області, актовий запис №4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області 28.04.2014 року. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. В обґрунтування позову позивач стверджує, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалося, у них різні погляди на життя, у зв`язку з чим вони з відповідачем тривалий час фактично не підтримують відносин та не ведуть спільного господарства. Судом приймаються до уваги такі її доводи, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем не подано, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення сторін. З огляду на наведене, з`ясувавши взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. У позовній заяві позивачка просить сплачений судовий збір залишити за позивачем та не стягувати його з відповідача. Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки таке право є виключним правом позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved