Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

19.11.2025 року до Немишлянського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит №71873171, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, у порядку ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Умовами Договору встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування грошовими коштами. Так, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на виконання умов Кредитного договору №71873171 від 02.06.2025 року, виконав взяті на себе зобов`язання та передав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти в розмірі 3500 грн строком на 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС», яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку. 16.10.2025 року ТОВ ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу № 16/10/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, у тому числі за договором кредиту №71873171 від 02.06.2025 року. Однак відповідач [PERSON] умови Договору кредиту №71873171 від 02.06.2025 року та додаткової угоди не виконав ані перед первісним кредитором, ані перед позивачем, зокрема платежів на погашення існуючої заборгованості за Договором, у тому числі за процентами та інших нарахувань, не вносив, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 11550,00 грн, яка складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу - 3500 грн; суми заборгованості за процентами - 525 грн; суми заборгованості за комісією - 525 грн; суми заборгованості за пенею/неустойкою - 7000 грн. На підставі вищевикладеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за Кредитним договором №71873171 від 02.06.2025 року в загальному розмірі 11550,00 грн та понесені судові витрати. Ухвалою Немишлянського районного суд міста Харкова від 25.11.2025 року матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Полтави. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 25.12.2025 року справу прийнято до провадження судді, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання. Одночасно ухвалою суду витребовано від АТ КБ «Приват Банк» інформацію щодо належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; - виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 02.06.2025 року по 05.06.2025 року. На виконання вищезазначеної ухвали 16.01.2025 року АТ КБ «Приват Банк» було надано виписку з карткового рахунку та інформацію щодо рахунку. У судове засідання представник позивача не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач в судові засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справ. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 02.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит №71873171, який підписано електронним підписом позичальника 24.04.2025 року о 13:47:19, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 01337, відповідно до наданої позивачем довідки про ідентифікацію, та який був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO] , у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, перед укладанням (підписанням) Договору, відповідач ознайомився з Паспортом споживчого кредиту та офертою, що містить в тому числі проєкт Договору, Політикою конфіденційності, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит, іншою інформацією про кредитодавця та послуги, які ним надаються, у тому числі на сайті кредитодавця: інформацією, передбаченою Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про захист персональних даних». Зі змісту п. 2 Договору про надання коштів у кредит №71873171 від 02.06.2025 року слідує, що його умовами сторони погодили: суму кредиту - 3500 грн, строк кредитування - 30 днів (з 02.06.2025 року по 01.07.2025 року), розмір (фіксованої) процентної ставки - 0,500 %, розмір комісії за надання кредиту - 15,00%, розмір пені у разі понадстрокове користування позикою - 4,00 % на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день такого понадстрокового користування. Орієнтовна річна процентна ставка 2617,16 %, орієнтовна загальна вартість позики 4550 грн. Отже, підписанням договору кредиту позичальник підтвердив факт його повідомлення та прийняття відповідних умов надання кредиту. Так, 02.06.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на виконання умов Кредитного договору №71873171 від 02.06.2025 року, виконав взяті на себе зобов`язання та передав відповідачу [PERSON] у власність грошові кошти в розмірі 3500 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС», яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, що підтверджується довідкою за вих. № КД-000064825 від 20.10.2025 року про виконання переказу грошових коштів та копією платіжної інструкції № 493afdff-b683-4345-bfc9-1af172632059, що сформовані ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС». Відповідно до інформації, наданої АТ КБ «Приват Банк», на виконання ухвали суду від 25.12.2025 року, у банку на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ).Зі змісту виписки по вказаному рахунку за період з 02.06.2025 року по 05.06.2025 року, слідує, що 02.06.2025 року зараховано платіж в сумі 3500 грн. Тобто свою частину Договору первісним кредитором було виконано в повному обсязі. 16.10.2025 року ТОВ ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу № 16/10/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, у тому числі за договором кредиту №71873171 від 02.06.2025 року, на підтвердження чого позивачем надано Договір факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 року разом з додатками, Реєстр прав вимог від 16.10.2025 року та копії платіжних інструкцій № 579939281.1 та № 579939282.1 від 20.10.2025 року. У силу ст. 526, ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону, електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц. Отже, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором кредиту №71873171 від 02.06.2025 року. Однак відповідач [PERSON] умови Договору кредиту №71873171 від 02.06.2025 року не виконав ані перед первісним кредитором, ані перед позивачем, зокрема платежів на погашення існуючої заборгованості за Договором, у тому числі за процентами та інших нарахувань, не вносив, внаслідок чого відповідно до розрахунку суми заборгованості за Договором позики № 71873171 від 02.06.2025 року за період з 02.06.2025 року по 15.10.2025 року та за період з 15.10.2025 року по 04.11.2025 року, утворилась заборгованість на загальну суму 11550 грн, яка складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу - 3500 грн; суми заборгованості за процентами - 525 грн; суми заборгованості за комісією - 525 грн; суми заборгованості за пенею/неустойкою - 7000 грн. На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У ч. 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що на підтвердження здійснених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу надано копії: Договору про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 року; Витягу з Акту №7ФП від 24.10.2025 року приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором; Витягу з Акту приймання передачі справ на надання правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 року, де вартість зазначених послуг складає 4500 грн, яка була сплачена ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в повному обсязі та підтверджується платіжним документом; Платіжної інструкції на підтвердження оплати наданої правничої допомоги; Ордера серії АХ №1287257 від 03.09.2025 року; Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №2099 від 03.04.2018 року, виданого на ім`я Ткаченко Ю. О.; Довіреності в порядку передоручення на представлення інтересів адвокатом. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, відповідач не довів обставин щодо неспівмірності витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката. Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved