Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

20 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у кредит № 71828542 від 06 червня 2025 року в розмірі 24 187,50 грн, через порушення відповідачем умов укладеного договору, та судових витрат по справі, які складаються із сплаченого судового збору в сумі 2 422, 40 грн та витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 4 500,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит № 71828542 від 06 червня 2025 року, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 16/10/25, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором кредиту № 71828542 від 06 червня 2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 16/10/25 від 16 жовтня 2025 року до договору факторингу № 16/10/25 від 16 жовтня 2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до боржників, в тому числі відповідача на суму 24 187,50 грн, з яких 7 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 562,50 грн. сума заборгованості за відсотками, 1 125,00 грн сума заборгованості за комісією, 15 000,00 грн сума заборгованості за пенею. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2025 року матеріали цивільної справи передано за територіальною підсудністю до Кам`янського районного суду Черкаської області. 25 грудня 2025 року ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; за клопотанням сторони позивача витребувано докази в порядку ст. 84 ЦПК України. Представник позивача Ткаченко Ю.О. надіслала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою сторони позивача суд проводить заочний розгляд справи в порядку, передбаченому гл. 11 розділу III ЦПК України, та ухвалює заочне рішення. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до такого. 06 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71828542, згідно з яким відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 7 500,00 грн строком на 30 днів (з 06 червня 2025 року по 05 липня 2025 року) зі сплатою фіксованої процентної ставки - 0,25%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісії за надання кредиту - 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1 125,00 грн). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Відповідно до додатку № 1 до договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71828542 від 06 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] затверджена таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Довідкою про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів» підтверджується, що [PERSON] ідентифікований цим товариством шляхом акцептування договору позичальником у спосіб підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 43017, що мало місце 06 червня 2025 року о 18 год 42 хв 53 сек. Із листа ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів» № 16/10/25-15215 від 16 жовтня 2025 року вбачається, що право вимоги відступлено, в тому числі до [PERSON] , за договором кредиту № 71828542, РНОКПП: [NUMBER] ; номер платежу 8984407е-2еd1-4ca9-8f12-515a7c9bc3b6. Водночас з довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» № КД-000065024 від 20 жовтня 2025 року вбачається, що цим товариством, відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, що укладений з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», підтверджено прийняття до виконання та завершення наступної платіжної операції: дата 06 червня 2025 року; номер платежу 8984407е-2еd1-4ca9-8f12-515a7c9bc3b6; сума 7 500,00 грн; отримувач Качур Василь на картку № [NUMBER] . За платіжною інструкцією № 8984407е-2еd1-4ca9-8f12-515a7c9bc3b6 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як відправник через ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», здійснило 06 червня 2025 року перерахунок коштів в сумі 7 500,00 грн на картковий рахунок № [NUMBER] . За наданою АТ КБ «ПриватБанк» інформацією за № 20.1.0.0.0/7-260127/78823-БТ від 30 січня 2026 року, яка витребувана ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області 25 грудня 2025 року, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ), на яку 06 червня 2025 року було зараховано платіж в сумі 7 500,00 грн. При цьому з виписки за договором б/н за період з 06 червня 2025 року по 09 червня 2025 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , користувався кредитними коштами. 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 16/10/25 (з додатками), у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту № 71828542 від 06 червня 2025 року. З платіжних інструкцій кредитового переказу коштів № 579939281.1 та № 579939282.1 від 20 жовтня 2025 року вбачається, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перерахувало кошти ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в сумі 3 500 000,00 грн та 3 306 227,99 грн за договором факторингу № 16/10/25 від 16 жовтня 2025 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 16/10/25-02 від 16 жовтня 2025 року до договору факторингу № 16/10/25 від 16 жовтня 2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] на суму 24 187,50 грн, з яких 7 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 562,50 грн сума заборгованості за відсотками, 1 125,00 грн сума заборгованості за комісією, 15 000,00 грн сума заборгованості за пенею. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 04 листопада 2025 року [PERSON] має заборгованість за договором кредиту № 71828542 від 06 червня 2025 року в сумі 24 187,50 грн, з яких 7 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 562,50 грн сума заборгованості за відсотками, 1 125,00 грн сума заборгованості за комісією, 15 000,00 грн сума заборгованості за пенею. Таким чином, дані спірні правовідносини виникли з кредитного договору й договору факторингу; позивач доводить, що має місце порушення позичальником взятих на себе зобов`язань. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, і укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Статтею1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року в справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Таким чином, право вимоги за кредитним договором, укладеним між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів, не спростував наявну заборгованість та не надав заперечень стосовно факту укладення спірного договору з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань після відступлення позивачу права грошової вимоги до нього, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості в частині основної суми боргу 7 500,00 грн, відсотків 562,50 грн та комісії 1 125,00 грн підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення пені в сумі 15 000,00 грн слід зазначити наступне. Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Водночас ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року на усій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і діє на даний час. Станом на дату ухвалення рішення у даній справі правовий режим воєнного стану на території України не скасовано. З огляду на викладене, з урахуванням того, що відповідач у період дії воєнного стану, який введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», звільняється від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, визначеної ст. 625 ЦК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення пред`явленого позову. Щодо стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4 500,00 грн. За правилами ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Так, на підтвердження адвокатських повноважень та понесених витрат ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» надало такі документи: договір № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року про надання правничої допомоги; витяг з акту № 7ФП від 24 жовтня 2025 року приймання-передачі наданої првничої допомоги; витяг з акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579939290.1 від 27 жовтня 2025 року, з якої вбачається, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перерахувало кошти [PERSON] за договором № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року про надання правничої допомоги; ордер серії АХ № 1287257 від 03 вересня 2025 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 від 03 квітня 2018 року. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу ч. 3 ст.141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на характер правовідносин у цій справі, яка є малозначною, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню до 3 000,00 грн, оскільки витрати саме на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог, - 920,13 грн (9187,5 х 2422,40/24187,5). На підставі викладеного,

Outcome: partial