Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

01.12.2025 року [PERSON] через представника адвоката Ведющенка Віктора Володимировича звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Обґрунтовуючи позов позивач зазначила, що з 03.01.2025 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Позивач звернулась до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовною заявою про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час син проживає разом з позивачем, яка самостійно його доглядає, спору про місце проживання дитини з відповідачем не виникало. Вказує, що на утримання сина та її утримання відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча є працездатним, інших непрацездатних осіб на утриманні не має. Позивач не працює, здійснює догляд за малолітньою дитиною до досягнення нею трьох років. З вказаних підстав просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на її утримання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до виповнення сином трьох років. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05.01.2026 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.19-20). 13.02.2026 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги визнає частково, просить визначити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно до виповнення дитині повноліття, та на утримання дружини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування заперечень зазначено, що не погоджується із заявленим позивачем розміром та способом стягнення аліментів у частці від його доходу, оскільки такі вимоги у сукупності призводять до вилучення половини його доходу, що суперечить принципу співмірності та є надмірним фінансовим навантаженням. Вказує, що на даний час його офіційний дохід становить близько 21000 грн. на місяць, з якого сплачуються обов`язкові податки та збори. Пропонував позивачу сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. та перевів грошовий переказ в якості добровільної сплати аліментів, проте позивач повернула переказ, не аргументуючи відмови. Крім того зазначив, що щомісяця несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання позивача з дитиною, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. Позивач отримує соціальні виплати, що покривають частину потреб (а.с.37-39). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Додатково пояснила, що не працює, зайнята вихованням трьох дітей, має значну заборгованість за комунальні послуги, відповідач надає кошти на утримання сина нерегулярно та недостатньо, активізувався після подачі позову про стягнення аліментів. Представник позивача адвокат Ведющенко В.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача адвокат Степанова Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просила визначити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, та на утримання дружини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який зареєстровано 03.01.2025 року Кетрисанівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області, актовий запис №1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03.01.2025 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.02.2025 року (а.с.8). Дитина має зареєстроване місце проживання разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією відомості відділу «Центр надання адміністративних послуг» Бобринецької міської ради від 28.11.2025 року №08-19/2922 (а.с.9). Відповідач займає посаду слюсаря-ремонтника в ТОВ «Мічкур Максим Юрійович» та його дохід за вирахуванням ПДФО за період з листопада 2025 року по лютий 2026 року склав 53300 грн. 00 коп., що підтверджується копією довідки ФОП « [PERSON] » від 11.02.2026 року №0000-000001 (а.с.40). З копій платіжних інструкцій судом встановлено, що відповідач у період з вересня по листопад 2025 року оплачував комунальні послуги за адресою проживання позивача: [ADDRESS] (а.с.42-47). З копії скріншоту (квитанції) також встановлено, що відповідач у грудні 2025 року здійснив переказ коштів в сумі 4000 грн. на рахунок позивача, який був повернутий позивачем (а.с.41). Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2563 гривні. Звертаючись до суду з вищевказаною позовною заявою позивач наголошувала, що відповідач добровільно брати участь в утриманні спільної дитини відмовляється, хоча має таку можливість. Відповідач загалом не оспорює наявність у нього обв`язку утримувати малолітнього сина до досягнення ним повноліття та дружини до досягнення сином трирічного віку, однак не погоджується з визначеним позивачем розміром та порядком стягнення аліментів. Відповідно до вже згаданої норми ч.3 ст.181 СК України право вибору форми стягнення аліментів за рішенням суду (у частці від доходу матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі) належить тому з батьків, або іншому законному представнику дитини, разом з ким проживає дитина. Позивач визначила, що аліменти на дитину вона вважає за необхідне стягувати у частці від доходу відповідача, натомість платник аліментів за законом не може обирати форму стягнення з нього аліментів у такому випадку. Отримання відповідачем доходу, частка від якого перевищує потреби дитини на утримання, судом не встановлено. Крім того, ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у цьому випадку явно суперечило б принципу диспозитиності цивільного судочинства. Суд зазначає, що відповідач є працездатним, отримує дохід, вказане свідчить про спроможність відповідача забезпечувати малолітнього сина та сплачувати аліменти на регулярній основі. Відомостей про наявність у відповідача інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, а також про скрутний матеріальний стан та неможливість його сплати аліментів, суду не надано. При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст.182 СК України, враховує те, що відповідач є особою працездатного віку, в матеріалах справи відсутні докази, що він за станом здоров`я або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання свого малолітнього сина, який проживає разом із матір`ю, суд з метою забезпечення його прав на належне утримання присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання його сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, малолітній син сторін проживає разом з позивачем, яка до виповнення сином трьох років має право на утримання від відповідача незалежно від того працює вона чи ні. Відповідач, не погоджуючись з позовом в частині стягнення аліментів на утримання дружини, посилався на те, що сумарний розмір аліментів на утримання дружини та сина становить більше половини його доходу та є для нього надмірним фінансовим навантаженням, просив визначити аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно. Так, встановивши, що малолітня дитина проживає разом з позивачем, врахувавши матеріальне становище відповідача, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача щомісячно у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. При цьому, відповідач не надав суду достатніх та переконливих доказів про неспроможність сплачувати аліменти дружині до досягнення дитиною трьох років у розмірі визначеному судом, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи, інших утриманців, крім малолітнього сина не має. Сумарний розмір аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку не перевищує 1/2 частину доходу відповідача, а тому такі заперечення відповідача відхиляються. При цьому слід враховувати, що за ч.2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, - 50 відсотків, проте за положеннями ч.3 цієї статті це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже в своїй сукупності задоволення позовних вимог не суперечитиме вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки суд задовольняє повністю позов про стягнення аліментів, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1211 грн. 20 коп. судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду.

Outcome: approved