Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Ейс») за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову вказувало, що 28 січня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (далі - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога») та [PERSON] уклали кредитний договір №886299885 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV86US6. За умовами договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 18 900 грн шляхом перерахування коштів на картку зазначену відповідачем у заяві при укладенні кредитного договору, зі строком кредитування 56 днів - до 25 березня 2022 року. Договором встановлено дисконтну процентну ставку в розмірі 251,85 % річних, що становить 0,69%; базову процентну ставку - в розмірі 474,50 % річних, що становить 1,30%. [PERSON] належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 16 719,43 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 14 807,17 грн та заборгованість за процентами за користування кредитом - 1 912,26 грн. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди, у тому числі, щодо продовження терміну дії договору факторингу. 5 травня 2022 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 175, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії. 30 жовтня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 886299885 від 28 січня 2022 року. Того ж дня ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на виконання договору факторингу підписали реєстр прав вимоги №1 від 30 жовтня 2023 року до договору факторингу, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за укладеним кредитним договором. 8 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» уклали договір факторингу № 08/07/25-Е, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 886299885 від 28 січня 202 року. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 8 липня 2025 року за договором факторингу від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 16 719,43 грн, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 08/07/25-Е. Вважаючи себе кредитором за кредитним договором № 886299885 від 28 січня 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 16 719,43 грн, з яких: 14 807,17 грн - заборгованість за тілом кредиту та 1 912,26 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, а також просило стягнути 2 422,40 грн у відшкодування судового збору та 7 000 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Відповідно до довідки Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області (старостинського округу №6) від 8 вересня 2025 року № 67/02-25, яка 17 вересня 2025 року передана судді,[PERSON] , [INFO] , зареєстрований на [ADDRESS] . Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 22 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Рокитнянського районного суду Київської області. Цією ж ухвалою витребувано в банка-емітента АТ «Таскомбанк» наступну інформацію: - чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка № [NUMBER] ; - про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки № [NUMBER] у період з 28 січня 2022 року до 2 лютого 2022 року у сумі 18 900 грн; - чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] ; - чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки № [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] . У разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] на картковий рахунок - маска карти № [NUMBER] , за період з 28 січня 2022 року до 2 лютого 2022 року у сумі 18 900,00 грн, надати інформацію у вигляді: - первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти позичальника) - повного номера рахунка маска картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] . У випадку, якщо номер телефону [NUMBER] не знаходиться в анкетних даних [PERSON] за платіжною карткою маска картки № [NUMBER] , надати номери телефонів, що знаходяться/знаходились в анкетних даних [PERSON] (клієнта банку) за платіжною карткою маска картки № [NUMBER] . У випадку, якщо картковий рахунок - маска карти № [NUMBER] не належить позичальнику - [PERSON] , надати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска карти № [NUMBER] . Відповідачу направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі на адресу зареєстрованого його місця проживання, яку було вручено особисто [PERSON] , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. На виконання вимог ухвали від 22 вересня 2025 року АТ «Таскомбанк» направило на адресу суду листа, в якому міститься запитувана судом інформація. Зокрема, АТ «Таскомбанк» вказувало, що картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] . Фінансовий номер на який відправляється інформація - [NUMBER] , та знаходиться в анкетних даних клієнта. Також вказувало, що станом на 30 вересня 2025 року [PERSON] в АТ «Таксомбанк» закрито рахунки до яких було емітовано відповідні платіжні картки: [NUMBER] (маска картки № [NUMBER] ); [NUMBER] (маска картки № [NUMBER] ); [NUMBER] (маска картки № [NUMBER] ) [NUMBER] (макска картки № [NUMBER] ); [NUMBER] (маска картки № [NUMBER] ). До листа товариство долучило виписку по рахунку [NUMBER] у гривнях за період з 28 січня 2022 року до 2 лютого 2022 року, з якої вбачається, що [PERSON] було зараховано кошти на картку № [NUMBER] у сумі 18 900 грн. Згідно з вимогами частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Стислий виклад позиції інших учасників справи Відзив на позовну заяву та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до суду не надходили. Встановлені судом фактичні обставини справи Судом встановлено, що 28 січня 2022 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір № 886299885 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV86US6. Пунктом 1.1 кредитного договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 18 900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. У пункті 1.2 кредитного договору зазначено, що кредит надається строком на 56 днів. Пунктом 1.4 кредитного договору встановлено дисконтну процентну ставку 0,69 % від суми кредиту за кожний день користування ним. Відповідно до пункту 1.5 кредитного договору базова процентна ставка становить 1,30% в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Відповідно до пункту 1.7 кредитного договору повернення частини Кредиту та всіх нарахованих процентів здійснюється раз в два тижні (кожні 14 днів) починаючи з першого тижня користування Кредитом. Рекомендований розрахунок сукупної вартості Кредиту, суми та дати платежів, які здійснюються в ануїтетній формі, зазначаються в Графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього Договору Згідно з пунктом 2.1.1.5 кредитного договору у разі продовження сторонами строку надання кредиту та строку дії договору, за згодою позичальника змінити розмір процентної ставки за користування кредитом на період продовження; Пунктом 2.2.1.1 кредитного договору передбачено, що позичальник має право достроково повернути кредит, як одним платежем, так і шляхом збільшення розміру чергових платежів, при цьому у разі дострокового повернення кредиту позичальник сплачує проценти за користування грошовими коштами лише за фактичну кількість днів користування кредитом. У випадку повернення суми кредиту та процентів раніше визначеного терміну (раніше спливу визначеного строку) у неповному обсязі - кредитодавцем здійснюється відповідний перерахунок та складається новий графік платежів, якій надається позичальнику в його особистому кабінеті. Дострокове повернення кредиту може бути здійснено після виконання позичальником зобов`язань, строк виконання яких настав, а саме: зобов`язань щодо повернення нарахованих процентів, суми кредиту згідно з графіком платежів, нарахованої неустойки та інших платежів передбачених договором; Якщо позичальник не сплатив платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної Графіком платежів, з наступного календарного дня він повинен виплатити кредитодавцю штраф у розмірі 28% (двадцяти восьми відсотків) від суми простроченого платежу (частини суми кредиту, визначеної графіком платежів, та нарахованих процентів), за кожен факт такого прострочення. (пункт 4.3 кредитного договору). Пунктом 4.5 кредитного договору встановлено, що у випадку надходження чергового платежу протягом трьох днів після настання дати чергового платежу, згідно графіку оплати, нарахована неустойка та інші нарахування, передбачені договором, анулюються та оплаті не підлягають. У всіх інших випадках неустойка та інші нарахування підлягають сплаті на загальних умовах, визначених у цьому договорі. З довідки про підтвердження платежу, виданої ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», вбачається, що 28 січня 2022 року шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок № [NUMBER] [PERSON] на виконання умов кредитного договору № 886299885 зараховано кошти в сумі 18 900 грн; факт підтвердження отримання коштів також підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість за договором заборгованість у розмірі 16 719,43 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 14 807,17 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 1 912,26 грн. Аналогічне відображено і у виписці з особового рахунку за кредитним договором № 886299885 від 28 січня 2022 року. З відповіді АТ «Таскомбанк» встановлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Станом на 30 вересня 2025 року [PERSON] в АТ «Таскомбанк» закрито рахунки до яких було емітовано відповідні платіжні картки: [NUMBER] - платіжна картка № [NUMBER] , [NUMBER] - платіжна картка № [NUMBER] , [NUMBER] - платіжна картка № [NUMBER] , [NUMBER] - платіжна картка № [NUMBER] та [NUMBER] - платіжна картка № [NUMBER] . 28 січня 2022 року на платіжну картку № [NUMBER] , що належить [PERSON] було зараховано кошти в сумі 18 900 грн. Повний номер карткового рахунку, що належить [PERSON] , на який зараховано кошти у сумі 18 900 грн - № [NUMBER] ( [NUMBER] ). 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди, у тому числі, щодо продовження терміну дії договору факторингу. 5 травня 2022 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 175, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 30 жовтня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 886299885 від 28 січня 2022 року. Того ж дня ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на виконання договору факторингу підписали реєстр прав вимоги №1 від 30 жовтня 2023 року до договору факторингу, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за укладеним кредитним договором. 8 липня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» уклали договір факторингу № 08/07/25-Е, за умовами якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 886299885 від 28 січня 2022 року. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 8 липня 2025 року за договором факторингу від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги за кредитним договір № 886299885 від 28 січня 2022 року на загальну суму 16 719,43 грн, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 08/07/25-Е. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного. Частиною 3 статті 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» частина 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в частині 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно статті 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У справі, яка розглядається, суд встановив що: - за укладеним сторонами кредитним договором [PERSON] отримав кредит у розмірі 18 900 грн та зобов`язувався його повернути і сплатити проценти за користування кредитом; - відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість; - матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] заперечував наявність кредитних зобов`язань; - надані позивачем докази підтверджують факт отримання [PERSON] кредитних коштів; - у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором № 886299885 від 28 січня 2022 року у розмірі 16 719,43 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 14 807,17 грн та заборгованість за процентами за користування кредитом - 1 912,26 грн; - право вимоги за кредитним договором № 886299885 від 28 січня 2022 року набуло ТОВ «Фінансова компанія «Ейс»; - [PERSON] не спростував належними і допустимими доказами розмір заборгованості та правильність розрахунку. З урахуванням викладеного, позивачем доведено існування між сторонами кредитних прав та зобов`язань, тобто підтверджено факт отримання позичальником кредитних коштів. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі, незважаючи про обізнаність відповідача про розгляд цієї справи, ним не наведені. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми боргу за кредитом, заборгованості за процентами за користування кредитом. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Тому з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» підлягають стягненню 2 422,40 грн у відшкодування судового збору, сплаченого позивачем за пред`явлення позову. Разом з тим, у позові також містилось прохання про стягнення з відповідача кошти у відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) виклала висновок, що «вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні». У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничою допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничної допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частинах четвертій-шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за доцільне врахувати практику ЄСПЛ з цього питання. Зокрема, у пункті 77 рішення від 18 лютого 2022 року у справі «Чоліч проти Хорватії» (заява № 49083/18) ЄСПЛ зазначив, що згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі. Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 9 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується: -договором про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 9 липня 2025 року; - протоколом погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 9 липня 2025 року; -додатковою угодою № 25770575273 до договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 9 липня 2025 року; - актом прийому - передачі наданих послуг від 9 липня 2025 року. За відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, у суду відсутні правові підстави для зменшення належно підтвердженого розміру таких витрат з власної ініціативи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 2 грудня 2020 року у справі № 676/5537/19). За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» 7 000 грн на відшкодування цих витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved