Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

17.11.2025р. Харківський національний університет внутрішніх справ (далі - позивач) звернувся до Первомайського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь витрати пов`язані з утриманням, у сумі 60 548 грн. 19 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 09.07.2024р. сторони уклали договір про відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. Договором передбачено, що відповідач зобов`язується провести розрахунки (погашати зазначену суму заборгованості) витрат не пізніше 10 числа кожного місяця рівними частинами починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому укладено договір. Строк вказаний у договорі з 10.08.2024р. сума платежів на погашення заборгованості по договору складає 60 548 грн. 19 коп., строк закінчення 10.07.2025р. 10.07.2025р. останній строк належної сплати заборгованості сплинув. Відповідно до ч. 2 ст. 520 ЦК України представником позивача було надіслано до відповідача повідомлення (вимога) вих. № 4/106 від 09.09.2025р. про погашення заборгованості у розмірі 60 548 грн. 19 коп. за місцем мешкання останнього. За даними бухгалтерського обліку позивача заборгованість відповідача становить 60 548 грн. 19 коп. Відповідач всупереч умов вказаного договору, не забезпечила своєчасну сплату розстрочених сум, свої зобов`язання не виконав в повному обсязі, сума витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі не погашена. При зарахуванні та при звільненні всі особи (курсанти та в подальшому відповідачі) належним чином повідомленні під особистий підпис, щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі. Наведені розрахунки відповідачем не оскаржувались. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.11.2025р. справу в порядку ч. 3 ст. 31 ЦПК України було передано на розгляд до Врадіївського районного суду Миколаївської області. Ухвалою суду від 22.12.2025р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд на 27.02.2026р. Представниця позивача Романишина Л.С. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 26.02.2026р. звернулася до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Водночас 09.02.2026р. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій просив прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. 09.07.2024р. між позивачем та відповідачем укладено договір про відшкодування витрат з розстроченням платежу (далі - договір). Згідно п. 1.1. договору позивач з 10.08.2024р. по 10.07.2025р. надав відповідачу розстрочку на строк до одного року для сплати заборгованості із відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, усього на суму 60 548 грн. 19 коп. Пунктами 1.2. та 1.3. договору передбачено, що відповідач зобов`язується провести розрахунки (погашати зазначену суму заборгованості) витрат не пізніше 10 числа кожного місяця рівними частинами починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому укладено договір. Графіком визначено 12 платежів по 5 045 грн. 68 коп., окрім останнього, який становить 5 045 грн. 71 коп. Відповідно до п. 2.3. договору відповідач зобов`язується забезпечити своєчасну сплату розстрочених сум заборгованості у строки, визначені розділом І цього договору. Згідно з п. 3.1. договору сторони несуть відповідальність за повне виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором. З довідки позивача щодо відшкодування коштів № 24/1359 від12.1.2025р. слідує, що за даними бухгалтерського обліку станом на 10.10.2025р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 60 548 грн. 19 коп. Позивач поштовим зв`язком направляв для відповідача вимогу № 4/106 від 09.09.2025р. про погашення заборгованості за договором в сумі 60 548 грн. 19 коп. Матеріали справи не містять доказів розірвання, припинення договору чи визнання його недійсним, а також сплати відповідачем витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, у сумі 60 548 грн. 19 коп. Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені умови договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на вищевикладене, оскільки матеріали справи не містять доказів розірвання, припинення договору чи визнання його недійсним, а також сплати відповідачем витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, у сумі 60 548 грн. 19 коп., позов є законним та обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved