Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. У своїй позовній заяві просили суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 15 195, 10 грн. та судові витрати. Свою позовну заяву обґрунтували тим, що 02 квітня 2024 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю мопеда "DACIA", реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобіля "AUDI", державний реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "AUDI" отримав механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06 травня 2024 року у справі №756/5036/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» здійснено виплату суми страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу "AUDI" у розмірі 15 195,10 грн. Позивач зазначає, що оскільи на момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, з останнього підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування у розмірі 15 195, 10 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2025 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач свого представника в судове засідання не направив про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, поважність причин неявки не повідомив, відзив не надсилав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 03 травня 2023 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гігацентр» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО Corporate" № 030140/4100/0000250. Предметом даного договору є страхування майнових інтересів Страхувальника пов?язаних із володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням. Дані застрахованого транспортного засобу: автомобіль "AUDI А6", д.н.з. [NUMBER] . 02 квітня 2024 року о 19 год. 50 хв. у м. Київ по вул. Миколи Юнкерова, 94 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю мопеда "DACIA", реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля "AUDI", державний реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "AUDI" отримав механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06 травня 2024 року у справі №756/5036/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Товариство з обмеженою відповідальністю «Гігацентр» звернулось до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» із заявою №17989964891 про подію за ознаками страхового випадку згідно договору № 030140/4100/0000250. Вказану заяву Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» визнано страховим випадком, у зв`язку із чим на підставі протоколу огляду транспортного засобу від 09 квітня 2024 року, рахунку №СНС4530186 від 09 квітня 2024 року, ремонтної калькуляції №1798996489 від 09 квітня 2024 року, страхового акту №№17989964891 від 10 квітня 2024 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу "AUDI", державний реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 15 195, 10 грн., що підтверджується платіжним дорученням №155314 від 11 квітня 2024 року. Позивач зазначає, що оскільи на момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, з останнього підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування у розмірі 15 195, 10 грн. Щодо позовних вимог суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова Оболонського районного суду м. Києва від 06 травня 2024 року у справі №756/5036/24, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, набрала законної сили, у Позивача виникло право вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю, а тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 15 195, 10 грн. Щодо судових витрат суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 3 028, 00 грн.

Outcome: approved