Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Виконувач обов`язків заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Бобровицької міської ради Ніжинського району Чернігівської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу від 20.01.2004, посвідченого приватним нотаріусом Бобровицького районного нотаріального округу Чернігівської області Янчук В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 79, відповідач [PERSON] є власником нежитлової будівлі (магазин змішаної торгівлі), що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 13.01.2011 року за відповідачем зареєстровано право приватної власності (реєстраційний номер 3212782) на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 58,3 кв.м. Рішенням 9 сесії Бобровицької міської ради 5 скликання від 22.03.2007 року, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо виготовлення правоустановчих документів для укладання договору оренди земельної ділянки, що знаходиться у [ADDRESS] , для обслуговування ветеринарної аптеки та господарських споруд та надано в оренду [PERSON] для обслуговування та експлуатації ветеринарної аптеки, господарських будівель та споруд, терміном на 5 років, земельну ділянку з кадастровим номером 7420610100:01:001:2871, площею 0,0619 га, що знаходиться у [ADDRESS] , за рахунок земель запасу міської ради. 04.07.2007 між Бобровицькою міською радою та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського (комерційного) призначення, площею 0,0619 га з кадастровим номером 7420610100:01:001:2871, на якій знаходиться нежитлова будівля ветеринарної аптеки, що належить орендарю на праві приватної власності, яка знаходиться на території Бобровицької міської ради за адресою [ADDRESS] , строком на 5 років. Вказаний договір оренди землі зареєстрований Бобровицьким відділенням Чернігівської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» 04.07.2007 року за № 040785500015. Однак, після закінчення строку дії договору орендар не поновлював його на новий строк. У подальшому, розглянувши заяву [PERSON] про продовження терміну дії договору оренди вищезазначеної земельної ділянки, 16 сесією Бобровицької міської ради 6 скликання від 15.06.2012 року прийнято рішення «Про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки від 04.07.2007 року №040785500015 укладеного між Бобровицькою міською радою та [PERSON] та внесення змін до нього», яким передано в оренду [PERSON] земельну ділянку площею 0,0619 га, кадастровий номер 7420610100:01:001:2871, терміном на 10 років та встановлено орендну плату у розмірі 12% від нормативно грошової оцінки землі. Проте, в порушення ст. 6 Закону України «Про оренду землі», договір оренди земельної ділянки не зареєстрований; термін дії договору оренди земельної ділянки у [ADDRESS] , закінчився 04.07.2012 та фактично земельна ділянка у подальшому використовувалася [PERSON] без правовстановлюючих документів. Позивач зазначає, що відповідач не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно, тобто кошти від орендної плати. Розмір збільшеного доходу відповідача за період 2020 - 2024 роки, у зв`язку з використанням земельної ділянки Бобровицької міської ради без достатньої правової підстави є розміром плати за земельні ділянки комунальної власності у формі орендної плати, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування. Отже, розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 0,0619 га, кадастровий номер якої 7420610100:01:001:2871, за період з 2020 по 2024 рік становить 51832,76 гривень. 09.08.2024 Бобровицькою міською радою було повідомлено відповідача, про необхідність оформлення права користування земельною ділянкою та розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 0,0619 га, у [ADDRESS] . Проте, станом на даний час кошти [PERSON] до відповідного бюджету не сплачено. Позивач зазначає, що Бобровицька міська рада, як орган місцевого самоврядування територіальної громади, виступає суб`єктом права власності на земельну ділянку та зобов`язана здійснювати захист комунальних майнових прав. За змістом п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією міської ради, орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Таким чином, внаслідок бездіяльності органу, уповноваженого на виконання функцій у спірних правовідносинах, а саме на здійснення контролю за додержанням земельного законодавства на відповідній території та отримання плати за використання земель територіальної громади, місцевим бюджетом за вказаний період недоотримано 51832,76 гривень, які повинні бути сплачені за користування земельною ділянкою. Однак, не дивлячись на це, Бобровицька міська рада до суду із позовом про стягнення з [PERSON] коштів не зверталась, земельна ділянка тривалий час використовувалась без належного оформлення, кошти до місцевого бюджету не надходять, а міська рада обмежилась лише листуванням із боржником, що свідчить про неналежний захист державних інтересів Бобровицькою міською радою та наявність підстав для представництва інтересів держави прокурором. Щодо позовної давності, позивач зазначає, що згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Однак, відповідно до п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COViD-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно Постанови Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2)» на території України діяв карантин з 11.03.2020 по 01.07.2023. Більше того, п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України вказує, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, через акт відкритої агресії з боку російської федерації на території України введено воєнний стан. Враховуючи вищевикладене, строк позовної давності щодо стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] вважається продовженим. На підставі викладеного, виконувач обов`язків заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Бобровицької міської ради Ніжинського району Чернігівської області, звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 51832,76 грн. на користь Бобровицької міської ради Ніжинського району Чернігівської області, також просить стягнути судовий збір. Ухвалою судді від 04.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 14.11.2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому останній не визнає позов в частині стягнення з нього спірної орендної плати. Вказує, що на підставі договору купівлі-продажу від 20.01.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Бобровицького районного нотаріального округу Чернігівської області Янчук В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 79 він є власником нежитлової будівлі загальною площею 58,3 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно рішення 9 сесії V скликання Бобровицької міської ради від 22 березня 2007 року, 04 липня 2007 року між ним та Бобровицькою міською радою укладений договір оренди земельної ділянки за адресою [ADDRESS] загальною площею 0,0619 га, у тому числі 0,0111 га - під будівлями і спорудами; 0,0508 га - під двором терміном на 5 років. Пунктом 5 даного договору нормативно грошова оцінка земельної ділянки встановлена 37018,86 грн. (59,80 грн. за 1 кв. м.), орендна плата згідно п. 9 договору встановлена в розмірі 5 % нормативної грошової оцінки землі, що складає 1850,94 грн. (2,99 грн. за 1 кв. м) в рік. Відповідач зазначає, що на виконання умов даного договору він сплачував орендну плату. Відповідно до поданої ним заяви про продовження терміну дії договору оренди землі, рішенням 16 сесії Бобровицької міської ради 6 скликання від 15 червня 2012 року йому було продовжено строком на 10 років термін дії договору оренди земельної ділянки для обслуговування та експлуатації магазину змішаної торгівлі та господарських будівель і споруд площею 0,0619 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . При цьому, даний договір з вини земельного відділу Бобровицької міської ради не був зареєстрований у встановленому законом порядку. Однак, як зазначає відповідач, він продовжував сплачувати на рахунок Бобровицької міської ради орендну плату з коефіцієнтом індексації за користування земельною ділянкою площею 0,0619 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Також, відповідач зазначає, що всього за період з 2013 року по 2023 рік ним сплачено кошти у розмірі 22654,96 гривень. Дану плату щомісячно здійснювала бухгалтер [PERSON] . Відповідно всі фінансові документи знаходились у неї. Проте, у 2024 році [PERSON] виїхала за кордон і зв`язок з нею обірвався, а тому він не може надати відповідні документи щодо сплати зазначених сум. З метою отримання документів щодо перерахунку плати Бобровицької міської ради за оренду землі, 07 листопада 2025 року відповідач звернувся до Головного управління ДПС у Чернігівській області з відповідною заявою, однак станом на 11 листопада 2025 року відповіді на заяву не отримав. Тому [PERSON] просить суд, зменшити стягнення з нього суми боргу зі сплати орендної плати за землю на суму сплачених ним коштів у розмірі 22654,96 гривень. 19.11.2025 року через систему «Електронний суд» від прокурора Стось Д. С., надійшла відповідь на відзив, у якій останній просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що згідно інформації Бобровицької міської ради від 15.08.2024 №03-16/2720, станом на 12.08.2024 земельна ділянка з кадастровим номером 7420610100:01:001:2871 використовується ФОП [PERSON] в комерційних цілях без правовстановчих документів, оскільки термін дії договору оренди земельної ділянки у [ADDRESS] укладеного між Бобровицькою міською радою та [PERSON] закінчився 04.07.2012, та станом на даний час інший договір не укладений. Отже, [PERSON] у період часу з 04.07.2012 до цього часу не набув належних прав власності або користування на вищезазначену земельну ділянку у м. Бобровиця, Бобровицької міської об`єднаної територіальної громади, а тому у зазначений період часу використовував земельну ділянку без достатніх правових підстав і не сплачував орендну плату. Сума за розрахунком недоотриманої орендної плати за 2020-2024 роки становить 10105,02+11115,53+2130, 48 +13434,78+15046, 95= 51832, 76 грн. Надані відповідачем у додатках до відзиву квитанції не відображають інформацію, щодо сплати орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером 7420610100:01:001:2871, а тому є не належними та недостовірними доказами у даній справі. Враховуючи викладене, прокурор вважає, що відповідачем не спростовано доводів, наведених у позові, та доказів долучених до нього, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. У судовому засіданні прокурор позов підтримав та просив його задовольнити. Представниця Бобровицької міської ради Ніжинського району Чернігівської області у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що на даний час договір з [PERSON] укладений, проте переплата у сумі 22654,96 грн., про яку зазначає відповідач, не зарахована до бюджету міської ради як плата за оренду землі, а тому така не може враховуватися при визначенні суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою, заявленої прокурором. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 11.10.2024, Бобровицька міська рада Чернігівської області є юридичною особою, вид діяльності 84.11 Державне управління загального характеру (а.с.11). Згідно рішення дев`ятої сесії п`ятого скликання Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області від 22.03.2007 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду [PERSON] для обслуговування та експлуатації ветеринарної аптеки, господарських будівель і споруд», затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання договору оренди на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] для обслуговування та експлуатації ветеринарної аптеки, господарських будівель і споруд. Надано [PERSON] для обслуговування та експлуатації ветеринарної аптеки, господарських будівель і споруд в оренду терміном на 5 років земельну ділянку 7420610100:01:001:2871 площею 0,0619 га, в тому числі під будівлями і спорудами 0,0111 га, під двором 0,0508 га, що знаходиться в [ADDRESS] за рахунок земель запасу міської ради. Встановлено орендну плату за користування земельною ділянкою у грошовій формі в розмірі 5 (п`яти) відсотків нормативної грошової оцінки, що складає 1850,94 грн. (2,99 грн. за 1 м2) в рік (а.с.39). Згідно договору оренди землі від 04.07.2007, укладеного між Бобровицькою міською радою та [PERSON] , земельну ділянку несільськогосподарського (комерційного) призначення, площею 0,0619 га з кадастровим номером 7420610100:01:001:2871, на якій знаходиться нежитлова будівля ветеринарної аптеки, що належить орендарю на праві приватної власності, яка знаходиться на території Бобровицької міської ради за адресою [ADDRESS] , передано [PERSON] в оренду строком на 5 років. Вказаний договір оренди землі зареєстрований Бобровицьким відділенням Чернігівської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» 04.07.2007 року за № 040785500015 (а.с.18-20). Як видно із матеріалів справи договір оренди земельної ділянки, яким продовжувався строк оренди земельної ділянки на 10 років, не був зареєстрований (а.с.22-24). Згідно наданої Бобровицькою міською радою інформації, на території Бобровицької міської ради безоплатно використовується земельна ділянка комунальної власності, розташована в [ADDRESS] , площею 0,0619 га (кадастровий номер 7420610100:01:001:2871, землі комерційного призначення), після закінчення терміну дії договору оренди землі, укладеного між Бобровицькою міською радою та [PERSON] . У зв`язку з цим, перший заступник керівника Ніжинської окружної прокуратури звернувся до Бобровицької міської ради з вимогою повідомити чи вживалися міською радою заходи щодо розрахунку розміру завданих територіальній громаді збитків та стягнення збитків у судовому порядку, також просив надати розрахунок недоотриманої орендної плати вказаної земельної ділянки за 2020-2023 роки, з урахуванням Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX про внесення змін до Податкового кодексу України (а.с.12,13). Відповідно до повідомлень Бобровицької міської ради Чернігівської області № 03-16/2720 від 15.08.2024, № 03-16/3603 від 25.10.2024, № 03-16/4350 від 23.12.2024, розрахунок недоотриманої орендної плати за 2020-2023 роки становить 10105,02 +11115,53+12974,60=34195,15 грн. Нарахування орендної плати з фізичних осіб ГУ ДПС у Чернігівській області по гр. [PERSON] за 2020-2023 роки відсутні. Також, згідно уточненої інформації Бобровицької міської ради Чернігівської області, розрахунок недоотриманої орендної плати за 2020-2023 роки становить 10105,02 +11115,53+2130,48+13434,78=36785,81 грн. З 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року Чернігівську область звільнено від оподаткування згідно ЗУ від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 ХХ «Перехідні положення» ПКУ. Тому, розрахунок проведено за січень та лютий 2022 року. Крім того, Бобровицька міська рада повідомляє, що нарахування орендної плати [PERSON] до ГУ ДПС відсутні, починаючи з 2015 року. Наразі, Бобровицька міська рада не має орендних відносин з [PERSON] , так як дія договору оренди вищевказаної земельної ділянки закінчилась. Бобровицькою міською радою вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом надсилання листа [PERSON] стосовно необхідності оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку кадастровий номер 7420610100:01:001:2871, площа 0,0619 га, для землі комерційного призначення, розташовану [ADDRESS] (а.с.14-15,16,17). Як вбачається з технічної документації із землеустрою щодо виготовлення правовстановлюючих документів для укладання договору оренди земельної ділянки [PERSON] для обслуговування ветеринарної аптеки та господарських споруд в [ADDRESS] , міститься пояснювальна записка до технічної документації із землеустрою щодо виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку; технічне завдання на виконання робіт; копія рішення від 02.04.2004 року про вилучення та надання дозволу на розробку технічної документації по передачі земельної ділянки в оренду, згідно якого [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації по передачі земельної ділянки в оренду для обслуговування ветеринарної аптеки та господарських споруд в [ADDRESS] ; заява [PERSON] про підготовку технічної документації із землеустрою щодо виготовлення правовстановлюючих документів для укладання договору оренди земельної ділянки комерційного використання в [ADDRESS] ; копія договору купівлі-продажу від 12.01.2004 року, згідно якого [PERSON] є власником нежилої будівлі ветеринарної аптеки, що знаходиться в [ADDRESS] ; інформаці про суб`єкт власності (фізична особа) [PERSON] ; акт про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) та погодження зовнішніх меж земельної ділянки; абрис зйомки земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] ; висновок № 215 від 14.02.2007 року про погодження технічної документації із землеустрою щодо виготовлення правовстановлюючих документів для укладення договору оренди земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.26-35). Відповідно до повідомлення Бобровицької міської ради Чернігівської області № 03-19/2642 від 08.08.2024, [PERSON] було повідомлено про необхідність оформлення та реєстрації права користування земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS] , відповідно до законодавства (а.с.37) Рішенням двадцять шостої сесії сьомого скликання Бобровицької міської ради Чернігівської області № 1139-26/VII від 24.12.2029 року, затверджено положення щодо встановлення ставок орендної плати за користування земельних ділянок комунальної власності на території Бобровицької міської ради, встановлено ставку орендної плати для земель комерційного призначення на території Бобровицької міської ради у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки (а.с.40-43). Відповідно до інформації КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 22 від 29.08.2024, нежитлова будівля, магазин змішаної торгівлі, який знаходиться в [ADDRESS] , Бобровицької територіальної громади зареєстровано за [PERSON] в цілому згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 13.01.2011 виконкомом Бобровицької міської ради на підставі рішення №269 від 28.12.2010 р. (а.с.45,46,47-48). Згідно інформації Бобровицької міської ради Чернігівської області № 03-16/249 від 21.01.2025, розрахунок недоотриманої орендної плати за 2020-2024 роки становить 10105,02 +11115,53+2130,48+13434,78+15046,95=51832,76 грн. (а.с.52). З повідомлення ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області №24 від 03.09.2024 вбачається, що відповідно до інформації, наданої відділом № 2 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, враховуючи відомості Державного реєстру земель до 2013 року, на земельну ділянку з кадастровим номером 7420610100:01:001:2871 між Бобровицькою міською радою та [PERSON] в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі було зареєстровано договір оренди 04.07.2007 за № 040785500015 терміном на 5 років. Земельна ділянка не була перенесена в Державний земельний кадастр з Державного реєстру земель так, як договір оренди земельної ділянки втратив чинність до 01.01.2013. Документація із землеустрою та договір оренди на земельну ділянку у державному фонді документацій із землеустрою відсутні (а.с.53). З повідомлення ГУ ДПС у Чернігівській області № 5778/5/25-01-19-02-08 від 04.12.2025 видно, що відповідно до даних інтергованих карток платника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) станом на 01.11.2025 року переплата по земельному податку з фізичних осіб (КБК 18010700) складає 4100 грн., по орендній платі з фізичних осіб (КБК 18010900) складає 22654,96 грн. Також, зазначено що, даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України, згідно даних інтегрованих карток платника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) станом на 01.12.2025 року обліковується заборгованість по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (КБК 18010300) по Бобровицькій міській територіальній громаді в сумі 4115,39 грн. За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п.3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права на землі комунальної власності є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності. Законом України «Про прокуратуру» визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Суд погоджується з твердженням прокурора про наявність обставин, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави в спірних правовідносинах, оскільки безпідставне збереження коштів відповідачем за користування вказаною земельною ділянкою порушує інтереси територіальної громади в особі Бобровицької міської ради в частині можливості ефективного використання права комунальної власності та неотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, який може бути використаний для задоволення нагальних потреб територіальної громади. Звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання при використанні спірної земельної ділянки, у тому числі повноти нарахування та сплати обов`язкових платежів за її використання, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав користувачів. Спірні правовідносини пов`язані зі сферою формування та виконання місцевого бюджету, до якого мають своєчасно та в повному обсязі надходити кошти від використання земельної ділянки, що безпосередньо стосується прав та економічних інтересів територіальної громади Бобровицької міської ради, бездіяльність якої зі звернення до суду з відповідним позовом до відповідача [PERSON] доводить неналежне здійснення міською радою захисту інтересів громади в сфері залучення коштів плати за землю до бюджету та є підставою для представництва прокуратурою в суді інтересів територіальної громади. З огляду на предмет та підстави заявленого позову, суд погоджується, що прокурором належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Прокурором дотримано вимоги ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та попередньо, до пред`явлення позовної заяви до суду надіслано лист, яким проінформовано про представництво прокурором інтересів держави у вказаних правовідносинах. Згідно з ч. 11 ст. 120 ЗК України, якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.123 ЗК України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за документацією із землеустрою, звертається з заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Разом з тим, відповідно до ст. 120, 126 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України вбачається, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Таким чином, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання нежитлового приміщення, яке належить відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки. Наведена правова норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності. Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20. Відповідно до положень ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. За приписами ч.2 ст 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Судом враховано, що відповідно до ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Частиною 1 ст.15 Закону України"Про оренду землі" визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшує вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч. 1,2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Згідно ч.3 ст.22 ЗК України, розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі. Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (статті 14.1.125, 14.1.136, 288.5 ПК України). Відповідно до п. 289.1 ст. 289 ПК України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суд) у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі № 920/739/17). Згідно п.п. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області. Статтею 20 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою. За змістом ст. 122, 123, 124 ЗК України, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Правовою підставою стягнення коштів прокурором зазначено ст. 1212 ЦК України, тобто інститут безпідставного збагачення. Механізм «безпідставного збагачення» дозволяє відновлювати порушене майнове становище учасників цивільного обороту та забезпечувати баланс їхніх інтересів. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Стаття 1213 ЦК України встановлює, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Відсутність оплати за землю свідчить, що відповідач як фактичний користувач земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, відтак зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно зі ст. 206 ЗК України, пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно в даному випадку відсутні. Так само відсутні правові підстави для ненарахування, несплати орендної плати за землю тощо. Згідно зі ст. 206 ЗК України, пп. 14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України, власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада в особі позивача. Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем. Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування норм передбачених статтями 1212 - 1214 ЦК України правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати. Відповідно до ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Судом встановлено, що відповідач правомірно володіючи майном - нежитловою будівлею, користується спірною земельною ділянкою, яка перебуває у комунальній власності. При цьому, термін дії договору оренди земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] , укладеного між Бобровицькою міською радою та [PERSON] закінчися 04.07.2012 року, однак, у порушення вимог ст. 6 Закону України «Про оренду землі», відповідач новий договір оренди земельної ділянки не зареєстрував. Оскільки [PERSON] не є власником спірної земельної ділянки та, як вже було зазначено судом, не може бути постійним землекористувачем, а тому, не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Таким чином єдиною формою здійснення оплати за користування спірною земельною ділянкою для відповідача є орендна плата (14.1.72 ПК України). З розрахунку, наданого Бобровицькою міською радою вбачається, що загальна сума безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою площею 0, 0619 га, що розташована під об`єктом нерухомості в [ADDRESS] (земельна ділянка з кадастровим номером 7420610100:01:001:2871) за період 2020-2024 років складає 51832,76 грн. (2020 рік - НГО 336834,13 грн., 3% річних, орендна плата 10105,02 грн; 2021 рік - НГО 370517,55 грн., 3% річних, орендна плата 11115,53 грн; 2022 рік - НГО 426095,18 грн., 3% річних, орендна плата 2130,48 грн; 2023 рік - НГО 447826,03 грн., 3% річних, орендна плата 13434,78 грн; 2024 рік - НГО 501565,15 грн., 3% річних, орендна плата 15046,95 грн). Даний розрахунок відповідачем не спростований. Судом встановлено, що відповідач, як фактичний користувач земельною ділянкою у спірний період 2020-2024 роки, використовував земельну ділянку, площею 0, 0619 га з кадастровим номером 7420610100:01:001:2871 за адресою [ADDRESS] , без виникнення у нього права користування нею та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Перевіривши правильність визначеного позивачем розміру доходу, суд зазначає, що при складанні розрахованих сум позивачем вірно розраховано загальну суму безпідставно набутого майна. При цьому, долучені відповідачем квитанції банку за 2017-2019 роки та платіжна інструкція на переказ готівки за сплату земельного податку за 2023 рік ніяким чином не доводять сплату орендної плати на рахунок позивача за користування за період 2020-2024 саме земельною ділянкою, що розташована під об`єктом нерухомості в [ADDRESS] , кадастровий номер 7420610100:01:001:2871. Разом з тим, суд погоджується із позицією представниці Бобровицької міської ради Ніжинського району Чернігівської області щодо того, що сплачена сума у розмірі 22654,96 гривень, про яку зазначає відповідач, не зарахована до бюджету міської ради як плата за оренду землі (відповідачем не надано доказів на підтвердження зворотнього), а тому така не може враховуватися при визначенні суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою, визначеної міською радою та заявленої прокурором. Також, слід зазначити, що перехід до особи права власності на нерухоме майно, надає останньому право на оформлення відносин землекористування, реалізація якого виражається в укладенні сторонами договору та виникненні у такої особи обов`язку внесення орендної плати власнику земельної ділянки. Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30.06.2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Предметом позову в цій справі є стягнення грошових коштів, належних до сплати за користування земельною ділянкою за звичайних умов (в разі оформлення договірних відносин відповідачем), втім не сплачених відповідачем, що пов`язується із втратою позивачем як потерпілою особою цього ж майна (грошових коштів). Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт відсутності будь-яких активних дій з боку відповідача, направлених на оформлення орендних правовідносин, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під вказане вище визначення Європейського суду з прав людини «виправдане очікування» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Суд зазначає, що відновлення порушених прав міської ради за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач. За таких обставин матеріалами справи підтверджений факт використання відповідачем земельної ділянки без достатньої правової підстави. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У зв`язку з тим, що позивачем доведена, у відповідності до вимог ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, обґрунтованість звернення до суду, за наявності порушення інтересів держави, необхідністю їх захисту, визначені підстави для звернення до суду, позивач є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Оскільки, у ході судового розгляду, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то з відповідача підлягає стягненню сума судового зборусплачена при зверненні з позовом до суду у розмірі 3028 гривень на користь особи, яка понесла такі витрати, та які документально підтверджено платіжною інструкцією № 2031 від 14.07.2025. На підставі викладеного,

Outcome: approved