Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

У листопаді 2025 року на адресу суду надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал»» до [PERSON] , згідно якого позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 1199767 від 27.12.2023 у сумі 122945 грн, а також витрати зі сплати судового збору 2422,40 грн, та 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.12.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем був укладений кредитний договір № 1199767, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» надало відповідачу грошові кошти у сумі 20000 грн з терміном повернення 11.12.2024, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,25%, в день знижена процентна ставка та 2,5% в день стандартна процента ставка, за кожен день строку користування кредиту.29.12.2023 сторони уклали Додаткову угоду до Договору №1199767 та погодили внести зміни до кредитного договору, а саме: сума кредиту, визначена пунктом 1.3. Договору та Додатком 1 до Договору, складає 2 700,00 грн. 21.06.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал»» укладено договір відступлення прав вимоги №21062024. Відповідач не виконала умов кредитного договору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість за договором у розмірі 122945 грн, з яких: 22700 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 100245 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків. Ухвалою суду від 04.12.2025 року відкрито провадження у справі та за клопотанням позивача, було витребувано від АТ КБ "Приват Банк" інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки, а також підтвердження факту зарахування коштів на рахунок відповідача у сумі 20000 грн. 14.01.2026 до суду, на виконання ухвали, надійшла інформація від АТ КБ "Приват Банк" де банк повідомляє що на ім`я відповідача в банку емітовано картку на яку 27.12.2023 здійснено переказ коштів 20000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила заяв про відкладення розгляду справи не подавала. Таким чином, оскільки відповідач належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, суд зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. 27.12.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем був укладений кредитний договір № 1199767, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» надало відповідачу грошові кошти у сумі 20000 грн. з терміном повернення 11.12.2024, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,25%, в день знижена процентна ставка та 2,5% в день стандартна процента ставка, за кожен день строку користування кредиту.29.12.2023 сторони уклали Додаткову угоду до Договору №1199767 та погодили внести зміни до кредитного договору, а саме: сума кредиту, визначена пунктом 1.3. Договору та Додатком 1 до Договору, складає 2 700,00 грн. 21.06.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал»» укладено договір відступлення прав вимоги №21062024. Згідно із актом прийму передачі Реєстру Боржників за договором Факторингу № 21062024 від 21.06.2024 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 9817 Боржників на загальну суму заборгованості 159218126,24 грн. Згідно з витягу з реєстру боржників від 21.06.2024 до Договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024 позивач отримав право вимоги до відповідача за договором № 1199767 від 27.12.2023 на суму боргу 122945 грн. Відповідач не виконав умов кредитного договору, у зв`язку із чим ТОВ «Селфі Кредит» була нарахована заборгованість за договором у розмірі 122945 грн, з яких: 22700 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 100245 грн прострочена заборгованість за сумою відсотками. Відповідно до положень статей 5,15 Закону України "Про електронній документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Стаття 8 Закону України "Про споживче кредитування" була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22.11.2023 року №3498-ХІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набрав чинності 24.12.2023. Згідно з ч. 5 ст. 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Враховуючи зазначене, оскільки самим Законом України від 22.11.2023 № 3498-ХІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" передбачено те, що він набрав чинності 24.12.2023, а кредитний договір № 1199767 було укладено 27.12.2023, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування". Тобто, нарахування процентної ставки за спірним кредитним договором слід розраховувати у відповідності до чинного законодавства у розмірі 1%. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Виходячи з наведеного, встановлення у кредитному договорі умови щодо процентної ставки у розмірі більшому, ніж 1% в день, не відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування». Здійснюючи розрахунок заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1199767 укладеним 27.12.2023, суд виходить з такого. 27.12.2023 між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] був укладений договір № 1199767, за яким відповідач отримала грошові кошти в розмірі 20000 грн на 350 днів, зі сплатою відсотків, знижена процентна ставка 0,25% в день, стандартна процентна ставка 2,5% день. 29.12.2023 сторони уклали Додаткову угоду до Договору №1199767 та погодили надання додаткових 2 700,00 грн. Отже, у період з 27.12.2023 по 28.12.2023 розмір нарахованих процентів, які мала сплачувати позичальник, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20000 грн, становив 100 грн (20000 х 0,25% х 2 дні). У період з 29.12.2023 по 20.01.2024 розмір нарахованих процентів, які мала сплачувати позичальник, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22700 грн, становив 1305,25 грн (22700 х 0,25% х 23 дні). У період з 22.01.2024 по 21.06.2024 розмір нарахованих процентів, які мала сплачувати позичальник, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22700 грн, становив 34504 грн (22700 х 1% х 152 дні). Загальна сума несплачених відповідачем процентів з урахуванням частково сплачених сум становить 35909,25 грн (100 грн + 1305,25 грн + 34504 грн). У зв`язку з невиконанням відповідачем свого зобов`язання, всупереч умовам зазначеного договору позики, у нього виникла заборгованість в сумі 58609,25 грн, з яких: 22700 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 35909,25 грн - заборгованість за відсотками. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог: 58609,25 /122945 х100 = 47,67% або 1154,75 гривні (2422,40 х 47,67%). Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн., адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Отже з урахуванням критеріїв розумності, обґрунтованості та справедливості, суд вважає, що зазначена представником позивача сума гонорару є неспівмірною зі складністю справи. Так, ця справа є малозначною, розглядалась у спрощеному позовному провадженні, а позовна заява є типовою. За таких обставин, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн.

Outcome: partial