Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

16 січня 2026 року представник позивача через електронний кабінет звернувся до суду з позовом мотивувавши його тим, що 3 березня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №03.05.2025-100000837, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 11 березня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено додатковий договір до кредитного договору №03.05.2025-100000837. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 12000 грн строком на 189 днів. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує у зв`язку з чим станом на 9 січня 2026 року утворилась заборгованість у розмірі 31440 грн, з яких: 12000 грн заборгованість по кредиту, 12600 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 840 грн заборгованість по додатковій комісії, 6000 грн неустойка. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області суду від 19 січня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від сторін до суду не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 17 лютого 2026 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача, згідно з якими позовні вимоги вона визнала частково, а саме в частині стягнення з неї тіла кредиту. Відсотки в сумі 12600 грн не визнає, оскільки сплачені нею кошти в сумі 6480 грн були зараховані позивачем в рахунок погашення відсотків, а не в рахунок погашення тіла кредиту. Також не визнає вимоги щодо стягнення з неї пені в сумі 6000 грн, оскільки у період дії в Україні воєнного стану споживач звільняється від відповідальності, зокрема від сплати пені. Також вважає, що стягнення з витрат в сумі 6 000 грн в якості витрат на надання правничої допомоги є занадто завищеною, оскільки справа не є складною. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. 3 березня 2025 року між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (кредитної лінії) №03.03.2025-100000837, за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] кредит у розмірі 9000 грн, а вона зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити нараховані проценти, комісію. [PERSON] 11 березня 2025 року електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписала пропозицію про укладення додаткового кредитного договору (оферту). За умовами загальна сума кредиту становить 12000 грн., кредит надається строком на 181 календарних днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 7 вересня 2025 року, зі сплатою комісії за обслуговування 840 грн. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 840 грн. Комісія за надання нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежів. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 840 грн, у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0,89%=(15120/9000)/189*100%. Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Неустойка: 135 грн., нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. [PERSON] підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е838, а ТОВ «Споживчий центр» 3 березня 2025 року перерахувало суму кредиту в розмірі 9000 грн на вказану відповідачем платіжну картку № [NUMBER] за допомогою системи iPay (а.с. 13-24). Також [PERSON] 3 березня 2025 року електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписала паспорт споживчого кредиту та додаток до анкети позичальника, яка містить дані про відповідача, та його контактний номер телефону, на який надсилалися смс-повідомлення з кодом А838 для підписання та укладання договору. [PERSON] підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором К316, а ТОВ «Споживчий центр» 11 березня 2025 року перерахувало суму кредиту в розмірі 3000 грн на вказану відповідачем платіжну картку № [NUMBER] за допомогою системи iPay (а.с. 21 зворот-23, 25). [PERSON] в порушення умов кредитного договору (кредитної лінії) №03.03.2025-100000837 від 3 березня 2025 року кредитні кошти не повернула, що підтверджується розрахунком заборгованості, згідно з якою за період з 3 березня 2025 по 9 січня 2026 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 31440 грн, з яких: 12000 грн заборгованість по кредиту, 12600 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 840 грн додаткова комісія, 6000 грн неустойка (а.с. 26-29). При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Висновки суду по суті спору. Судом установлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язалася повернути позику та сплатити відсотки, комісію, однак свого зобов`язання вчасно не виконала, позику не повернула, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, комісії та відсотків за користування кредитними коштами необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в розмірі 12000 грн, відсотки у розмірі 12600 грн та комісію у розмірі 840 грн. Щодо сплачених [PERSON] на погашення кредиту 3120 грн 23 березня 2025 року та 3360 грн 13 квітня 2025 року суд зазначає, що ці кошти відповідно до вимог статті 534 ЦК України, яка встановлює порядок черговості погашення грошового зобов`язання, та графіку платежів, погодженого сторонами, були зараховані на погашення відсотків (2280 грн і 2520 грн) та платежів з комісії (840 грн і 840 грн) і не могли бути зараховані на погашення тіла кредиту у зв`язку з недостатністю суми. При цьому загальна сума відсотків позивачем була обґрунтовано зменшена на суму погашення (4800 грн) з загальної суми 17400 грн до 12600 грн. З огляду на викладене доводи відповідача з цього приводу є необґрунтованими. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки, суд зазначає наступне. Законом України №2120-ІХ від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17 березня 2022 року, Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває станом на сьогоднішній день. З урахуванням вищевикладених положень є необґрунтованими вимоги позивача про стягнення неустойки у розмірі 6000 грн, оскільки вони нараховані після 24 лютого 2022 року. Розподіл судових витрат по справі. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини вимог. Позов задоволено на 81 % (31440 грн 100%, 25440 грн 81%), а значить витрати по сплаті судового збору становлять 2156,54 грн (2662,40 грн 100%, 2156,54 грн 81%) та повинні бути стягнуті із відповідача на користь позивача. Витрати на правничу допомогу позивач не заявляв до стягнення.

Outcome: partial