Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач Орган опіки і піклування Кропивницької міської ради в інтересах дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та накладення заборони на відчуження нерухомого майна. В обґрунтування позову вказав, що відповідачі є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти знаходяться на обліку управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, внаслідок ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Діти проживають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] тривалий час проживає окремо від дітей, участі у їх вихованні та утриманні не бере, з дітьми не спілкується. За місцем проживання сім`ї не створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей, брудно, продукти харчування відсутні або в недостатній кількості. Поведінка [PERSON] викликає занепокоєння, вона виявляє агресію, розмовляє сама з собою, вживає нецензурну лайку. Діти постійно знаходяться в квартирі, на прогулянку не виходять. Мати відмовляється від співпраці з фахівцем із соціальної роботи Кропивницького міського центру соціальних служб, не виконує його рекомендації. Лише після тривалої та кропіткої роботи працівників управління мати звернулась до КНП Кіровоградська обласна клінічна психіатрична лікарня КОР для обстеження дітей та оформлення їм інвалідності. Однак відповідні соціальні допомоги, які передбачені для дітей з інвалідністю, мати не оформила. Під час відвідування родини [INFO] у помешканні було брудно, одна з кімнат завалена мотлохом, постільна білизна брудна, дитячі речі брудні, розкидані по кімнаті, продукти харчування та приготовлена їжа відсутні, в квартирі холодно. За результатами відвідування складено акт. Рівень безпеки дітей оцінено як «дуже небезпечно», що передбачає негайне відібрання дитини від матері. Дітей вилучено з родини та влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради. Діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить 3/5 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] належить 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, позивач просить відібрати у батьків - відповідачів дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] без позбавлення їх батьківських прав, передати дітей на опікування органу опіки та піклування Кропивницької міської ради, стягнути аліменти з відповідачів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, накласти заборону на відчуження нерухомого майна, яке належить відповідачам. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.04.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.12.2024 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. У судових засіданнях представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, пославшись на викладене у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечила проти доводів позовної заяви, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказала, що вони виправились, прибрали квартиру, у дитячій кімнаті є двох`ярусне ліжко, шафа, стіл. Зазначила, що вона працює. У лікаря психіатра на обліку не перебуває. Оформили інвалідність дітям, отримують допомогу. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечив проти доводів позовної заяви, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказав, що працює, має змогу утримувати дітей, приїхав в Україну рік тому, хворів, переніс декілька операцій, на даний час бажає забрати дітей і бути разом з дружиною та дітьми. Безлад дома прибрали, на даний час для дітей створені належні умови. Представник відповідача [PERSON] адвокат Майнард Н.О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказала, що відповідачі виправились, зробили у квартирі ремонт, дітям створені належні умови для проживання. Відповідачі хочуть піклуватися про дітей, займатися їх вихованням. Представник позивача Голуб Т.В. у судове засідання 02.03.2026 року за вх. № 6764 подала заяву, в якій просила провести розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідачів адвокат Майнард Н.О. у судове засідання 02.03.2026 року за вх. № 6768 подала заяву, в якій вказала, що відповідачі повністю заперечують вимоги позовної заяви, просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, розгляд справи провести без участі відповідачів. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши у попередніх судових засіданнях пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції 12.01.2016 року, актовий запис № 41 (а.с.7); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 07.08.2012 року, актовий запис № 1429 (а.с.8). Актами проведення оцінки рівня безпеки дитини від 31.01.2024 року оцінено рівень безпеки дитини як «дуже небезпечно». Члени комісії прийшли до висновку щодо вилучення дітей від матері (а.с. 12-21). Згідно актів обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , де проживає відповідач [PERSON] з синами, в квартирі відключено опалення, в одній кімнаті захламлені речі. В других інших безлад, постільна білизна брудна, дитячі речі розкидані по кімнаті, продукти харчування та приготовлена їжа відсутні. Відсутнє місце для навчання дітей, дитячі речі у невеликій кількості, брудні, розкидані по кімнаті (а.с. 23-28). Виконавчий комітет Кропивницької міської ради прийняв рішення № 96 від 06.02.2024 року щодо негайного відібрання дітей від матері та звернення до суду з позовом про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав (а.с. 22). З листа директора Кропивницького міського центру соціальних служб за № 1648/05-05 від 08.12.2023 року повідомлено, що соціальний супровід сім`ї [PERSON] здійснюється фахівцем із соціальної роботи Пожидаєвою С . Саме даний фахівець виявив зазначену сім`ю в громаді та був ініціатором постановки її на облік до управління з питань захисту прав дітей. У зв`язку з тим, що [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов`язки та мають грубе порушення прав дітей, фахівець неодноразово наполягала на необхідності негайного виконання ряду дій для покращення ситуації. Матір усіляко заперечувала наявність складних життєвих обставин в їх сім`ї, рекомендації фахівця не виконувала.(а.с. 33). Відповідачі мають у власності нерухоме майно (а.с. 36-40). Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, згідно до положень ст. 7 СК України. Відповідно ст. 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України. А саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. А також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ № 866 від 24.09.2008 року "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" у разі прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав служба у справах дітей протягом тижня інформує центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за місцем проживання сім`ї для надання соціальних послуг сім`ї. Результати проведеної центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді роботи враховуються службою у справах дітей під час підготовки висновку про доцільність поновлення або позбавлення батьків батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В обґрунтування заперечення щодо позовних вимог відповідачами надані наступні письмові докази. Згідно довідки № 394 від 26.06.2024 року в.о. директора Бобринецької спеціалізованої шкоди КОР Галини Потапчук, [PERSON] дійсно цікавиться життям, здоров`ям та навчанням дітей у школі. Відвідує дітей по можливості (перебував за кордоном) (а.с. 65). З листа від 21.12.2024 року директора КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КОР Юрія Лисенка вбачається, що малолітніх [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]. батько [PERSON] відвідує регулярно (а.с. 66). Згідно консультативного висновку спеціаліста КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» від 27.02.2024 року [PERSON] , [INFO] , на обліку не перебуває, за допомогою не зверталась. На момент огляду психічних порушень не виявлено. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» від 27.02.2024 року [PERSON] , [INFO] , на диспансерному обліку не перебуває, за допомогою звертався один разу у 2018 році в амбулаторному порядку. На момент огляду психічних порушень не виявлено (а.с. 75-78). Згідно довідки № 840 від 28.11.2024 року директора Бобринецької спеціалізованої шкоди КОР Володимира Паїцького, [PERSON] у період навчання вихованців закладу [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , навідує дітей кожного тижня (а.с. 113). [PERSON] прийнятий на роботу з 14.10.2024 року на посаду прибиральника території господарської служби у ПП «Ацинус» за основним місцем роботи з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с. 114, 176). Заробітна плата за період з лютого 2025 по липень 2025 року склала 50 910,00 грн.(а.с. 175). Крім того, отримує пенсіє за віком, яка за період з вересня 2024 по вересень 2025 склала 31 209,64 грн. (а.с. 174). [PERSON] також працює з 15.07.2024 року на посаді молодшої медичної сестри відділення кісткової гнійної хірургії КНП «Кіровоградська обласна лікарня КОР» на основній посаді (а.с. 116, 117, 178). Заробітна плата за період з лютого 2025 по липень 2025 року склала 53 656,52 грн. (а.с. 177). У матеріалах справи містяться роздруковані фотознімки квартири, з зображення яких наявний порядок у квартирі, ліжка застелені, посуд вимитий, в шафах речі складені, розкидані брудні речі відсутні, у квартирі наявні побутові прилади (бойлер, пральна машина, опалювальний конвектор) (а.с. 193-231). Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). З огляду на зазначене, судом відзначається, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання. Аналізуючи доводи позивача, щодо підстав відібрання дітей від батьків, судом відзначається, що на момент відібрання дітей існували обставини, несприятливі для здоров`я та життя дітей, але за час розгляду справи у суді відповідачі намагались виправити ситуацію, покращити побутові умови, влаштувались на роботу, з метою повернути дітей додому та виховувати їх самостійно. Відсутні дані про негативну характеристику відповідачів, про алкоголізм, наркоманію, аморальний спосіб життя, жебрацтво, тощо. Так само відсутні дані про насильство над дітьми чи інший негативний на них вплив з боку відповідачів. При цьому, як зазначено в ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 «Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктом 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За змістом ст. ст. 151, 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відібрання дітей від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав має бути наслідком невиконання батьківських обов`язків або їх неналежного виконання, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я та морального виховання. Суд виходить з того, що найкращим для малолітніх дітей є їх проживання в рідній сім`ї, і більш того, відібрання дітей у батьків, при встановлених під час судового розгляду конкретних обставинах, що існують на даний час, не відповідає інтересам дітей, також суд враховує, що поведінка відповідачів змінилась, вони зробили для себе висновки, бажають і надалі виконувати батьківські обов`язки, мають любов до своїх дітей, і демонструють своїм ставленням дійсне бажання жити з дітьми та опікуватись ними. Враховуючи надані докази та встановлені судом обставини справи, порівнюючи вагомість тих обставин, на які посилається позивач, і вагомість психологічного аспекту відібрання дітей, враховуючи поведінку відповідачів, а також враховуючи, що відібрання дітей від батьків може бути застосовано лише як крайній захід, коли без відібрання не можна усунути загрозу для життя та здоров`я дитини у інший спосіб, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відібрання дітей, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей та накладення заборони на відчуження нерухомого майна.

Outcome: dismissed