Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

29.12.2025 адвокат Крушинська А.А. в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що спільне подружнє життя між сторонами спочатку складалось добре, вели спільне господарство та виховували дитину. Однак, згодом сімейні стосунки між ними погіршилися, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, на цьому підґрунті між ними втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного, почали проживати окремо. Подальше збереження сім`ї позивача з відповідачкою неможливе та суперечить його інтересам, просила розірвати шлюб. 29.12.2025 справа надійшла до суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана на розгляд судді Яворській Н.І. Ухвалою судді від 31.12.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання 26.02.2026 не з`явився, представник позивача адвокат Крушинська А.А. подала заяву, у якій позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутності, проти заочного рішення не заперечує (а.с.5) Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча була завчасно належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.28). Заяв про розгляд справи за її відсутності чи відзиву на позов відповідачка не подала. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. За таких обставинах суд визнає неявку відповідачки неповажною та розглядає справу за її відсутності, провівши на підставі вимог ст.281 ЦПК України заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Із змісту позову, з долученої до справи копії актового запису про шлюб № 01 від 28.01.2019 та копії актового запису про народження дитини (а.с.15-17) видно, що сторони зареєстрували шлюб 28.01.2019 у виконавчому комітеті Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області, актовий запис № 01, в шлюбі мають дочку [PERSON] , [INFO] , через відсутність взаєморозуміння між позивачем та відповідачкою сімейні відносини між ними зіпсувались, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спору щодо майна, а також стосовно місця проживання дитини немає, шлюб існує лише формально. Позивач [PERSON] , як убачається із змісту позову просить про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що примирення і подальше збереження сім`ї з відповідачкою неможливе та суперечить його інтересам. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Ураховуючи вищенаведене, інші фактичні взаємини сторін, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також ту обставину, що примушування позивача до збереження шлюбу порушуватиме його права, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору стягує з відповідачки на користь позивача 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved