Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2025 позов [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, залишено без задоволення. 02.01.2026 в системі «Електронний суд» від адвоката Русакова С. О., який діє в інтересах ФОП [PERSON] , надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій адвокат просив суд винести додаткове рішення яким стягнути із [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень). Заяву обґрунтовує тим, що ухвалюючи рішення від 13.10.2025, судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат в частині витрат на правову допомогу. Сторони у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, обґрунтування заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення, надані копії документів, приходить наступних висновків. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ч.1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як встановлено судом, між ФОП [PERSON] та ФОП Русаков С. О. укладено договір про надання правничої допомоги від 12.09.2024, видано ордер на надання правничої допомоги від 12.09.2024, а також складено акт наданих послуг № 1 до договору про надання правничої допомоги від 08.10.2025, на підставі яких вартість надання правової допомоги (а саме: попередня консультація, укладання договору про надання правничої допомоги; виїзд адвоката в Печерський районний суд м. Києва для ознайомлення із матеріалами справи; збір документів, виготовлення копій необхідних документів, формування стратегії у справі; аналіз законодавства та судової практики, правових позицій Верховного суду України, Верховного Суду (в т.ч. Великої Палати Верховного Суду); складання та подання клопотання про відкладення розгляду справи до Печерского районного суду м. Києва; складання та подання до Печерського районного суду м. Києва відзиву на позовну заяву; складання та подання адвокатського запиту до Дніпровського УПГУНП у м. Києві для отримання копії рішення слідчого/прокурора про закриття кримінального провадження №2024105040000840 від 05.06.2024; складання та подання заперечень на відповідь на відзив до Печерського районного суду м. Києва; складання та подання до Печерського районного суду м. Києва заяви про виклик свідка [PERSON] ; складання та подання клопотання про відкладення розгляду справи до Печерського районного суду м. Києва; складання та подання до Печерського районного суду м. Києва заяви про виклик свідка [PERSON] ; складання та подання до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві заяви про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України по підробці Позивачем письмових документів, які були подані його представником до Печерського районного суду м. Києва в якості доказів; складання та подання до Печерського районного суду м. Києва клопотання про долучення письмового доказу, а саме витягу із ЄРДР по кримінальному провадженню №12025105100000434 за ч. 1 ст. 358 КК України; складання та подання до Печерського районного суду м. Києва клопотання про відкладення розгляду справи; участь в судових засіданнях (25.02.2025; 26.08.2025)) узгоджена сторонами винагорода виконавця склала 25000,00 грн. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі №756/2114/17 (провадження 61-10774св18). Заявлений розмір витрат на правову допомогу не співмірний з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Згідно акту приймання наданих послуг встановлено, що адвокатом у вказаному акті окремо розписані дії, які повторюються до вище перелічених послуг наданих адвокатом, клопотання які тотожні, та не потребують додатково витраченого часу, у зв`язку з чим було штучно збільшено кількість та вартість наданих адвокатом послуг. Суд також зазначає, що у відповідності до висновків наведених Верховним Судом у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22, подання стороною заяви про розподіл судових витрат (заяви про ухвалення додаткового рішення) не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 15000, 00 грн. та стягнути їх з позивача на користь відповідача. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. На підставі викладеного та

Outcome: partial