Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського МНО Остапенко Є.М., Приватний виконавець Витвицький В.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 16.11.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір № 001-08003-161113 про надання кредитної лінії на суму 26600,00 грн строком на 364 дні. Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 30.12.2013 у справі №348/3040/13-ц розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюб прізвище позивачки змінено на [PERSON] . 04.07.2024 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на [PERSON] . 08.06.2021 приватним нотаріусом Київського МНО Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за № 112433 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» боргу за кредитним договором від 16.11.2013 № 001-08003- 161113 в розмірі 45452,09 грн. Про існування зазначеного виконавчого напису нотаріуса позивачу стало відомо після отримання від приватного виконавця Витвицького В.В. листа від 11.02.2025 № 01-29/3094, додатком до якого були постанова про відкриття виконавчого провадження № 67568834 від 17.11.2021 та копія виконавчого напису від 08.06.2021 за № 112433. Вважають, що виконавчий напис від 08.06.2021 за № 112433 вчинений з порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Зокрема, як випливає із оскаржуваного виконавчого напису, правонаступником всіх прав та обов`язків за зазначеним вище кредитним договором є ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 250521-ФК від 25.05.2021, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20/ФК від 09.07.2020, якому в свою чергу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20.01.2020, якому ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору відступлення прав вимоги № 195/К від 09.02.2018 відступлено право вимоги за кредитним договором № 001-08003-161113 від 16.11.2013 укладеного з позивачкою. Пунктом 2 Постанови КМУ від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» доповнено перелік після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, як вбачається із заяви № 001-08003-161113 від 16.11.2013, кредит надавався на строк 364 календарні дні. Інших строків сторони за договором не встановлювали. Тобто початок перебігу строку позовної давності почав свій перебіг з 14.11.2013 та закінчився 12.11.2016. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Однак в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 3.1., 3.3., 3.4. глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 № 296/5, нотаріусом вчинено нотаріальний напис від 08.06.2021 № 112433 поза межами строків встановлених чинним законодавством. Короткий зміст відзиву на позов: Від представника відповідача ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС»-Наваренка В.Г. поступив письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач визнає позов у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із визнанням позову, просить повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Щодо витрат на правничу допомогу зазначає, що відповідач не погоджується з розміром витрат на правничу допомогу, завленим позивачем, в сумі 5000,00 грн. Так, витрати на правничу допомогу, враховуючи складність цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), враховуючи критерії реальності таких витрат, розумності їх розміру (справа є максимально простою, оскільки у мережі Інтернет наявні безкоштовні зразки позовних заяв з аналогічних спорів), то у розумінні вимог ч. 4, ч. 5 ст. 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу позивачу за таких обставин мають становити не більше 1000 грн. Стислий виклад позицій сторін: Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 08.06.2021 приватним нотаріусом Київського МНО Остапенком Є.М. за № 112433, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» боргу за договором від 16.11.2013 № 001-08003-161113 в розмірі 45452,09 грн, з урахуванням: -заборгованості за тілом кредиту у розмірі 26070,06 грн, -заборгованості за відсотками та комісією в розмірі 17 832,03 грн; -заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 1500,00 грн; -плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 50,00 грн. Також просить стягнути з відповідача ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь позивача сплачені судові витрати. Представник відповідача ТОВ «ФК «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просить розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача. Позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнає. Просить повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Витрати на правничу допомогу визнає частково, та просить стягнути з відповідача такі витрати у розмірі 1000,00 грн. Треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотарільного округу Остапенко Є.М., Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький В.В., в судове засідання повторно не з`явились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно належним чином, поштовим з`язком. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді від 24.10.2025 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 28.10.2025 задоволено заяву представника позивача [PERSON] -адвоката Гуменюка Б.С. про забезпечення позову по даній справі. Постановлено зупинити стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського МНО Остапенка Є.М. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт-Фінанс». Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.12.2025 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що 08.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 112433, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 16.11.2013 № 001-08003-161113 в розмірі 45452,09 грн, з урахуванням: -заборгованості за тілом кредиту у розмірі 26070,06 грн, -заборгованості за відсотками та комісією в розмірі 17832,03 грн; -заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 1500,00 грн; -плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 50,00 грн (а.с. 12). На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицьким В.В. винесено постанову від 17.11.2021 про відкриття виконавчого провадження № 67568834 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» 45452,09 грн боргу (а.с. 13). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.12.2013 у справі №348/3040/13-ц, розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюб прізвище позивачки змінено на [PERSON] (а.с. 8). 04.07.2024 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та у зв`язку з реєстрацією шлюбу та змінила своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно пункту 3.1. Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно пункту 3.4. Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. До матеріалів справи сторонами не надано копії кредитного договору № 001-08003-161113 від 16.11.2013, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити строк виконання зобов`язання за даним договором. Таким чином з наведеного вбачається, що вимога відповідача про стягнення з позивача заборгованості по кредитному договорі на час вчинення виконавчого напису не може вважатись безспірною, оскільки нотаріусом не було перевірено надіслання стягувачем письмової вимоги боржнику про усунення порушень за кредитним договором і отримання її боржником, що унеможливило подання боржником нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, чи про пропущення фінансовою установою строку позовної давності. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, відсотках та штрафах, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Таким чином нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим не виконав норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 08.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 910/13233/17. Стороною відповідача до матеріалів справи не додано оригінал нотаріально посвідченої угоди, укладеної між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», чи його правонаступником ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 дійшла висновку, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. Крім того в даному випадку у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № 001-08003-161113 від 16.11.2013, який не був нотаріально посвідчений та не відноситься до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже позивач [PERSON] довела належними доказами невідповідність спірного виконавчого напису вимогам ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того у поданому відзиві представник ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» визнав позов [PERSON] у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Тому даний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне: Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 968,96 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1/201348 від 06.03.2025 (а.с. 7). Також за подання позивачем заяви про забезпечення позову, поданої через систему «Електронний суд», позивачем сплачено судовий збір в розмірі 484,48 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1/201452 від 27.10.2025 (а.с. 48). У поданому відзиві представник відповідача просить, у зв`язку із визнанням позову, повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд зазначає, що визнання позову відповідачем має бути повним. Разом з тим з поданого візвиву вбачається, що стороною відповідача позов визнано частково, а саме заперечується розмір витрат на професійну правничу допомогу. Крім того після подання відзиву судом закрито підготовче засідання та розпочато розгляд справи по суті. Тому суд дійшов висновку, що на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 968,96 грн, та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 484,48 грн. Відносно вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, суд приходить до наступного висновку. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В позовній заяві представник позивача зазначає, що позивачем понесено витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. У поданому відзиві представник відповідача заперечує щодо розміру витрат на правничу допомогу, заявлених позивачем, та погоджується на стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. Суд констатує, що у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Разом з тим, стороною позивача не долучено до позовної заяви жодних доказів про вказані судові витрати, зокрема договороу про надання правничої допомоги, детального опису робіт (наданих послуг), квитанції про оплату за надання правничої допомоги, які б підтверджували такі витрати, а тому вони не підтверджені належними доказами. З огляду на викладене, витрати [PERSON] , понесені у зв`язку із наданням їй професійної правничої допомоги, стягненню з відповідача не підлягають, оскільки належним чином не підтверджені. Стосовно ухвали про забезпечення позову суд зазначає наступне: Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Ухвалою суду від 28.10.2025 задоволено заяву представника позивача [PERSON] -адвоката Гуменюка Б.С. про забезпечення позову по даній справі. Постановлено зупинити стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського МНО Остапенка Є.М. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт-Фінанс». Тому на підставі ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 28.10.2025, продовжують діяти. Висновки суду: На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити частково, визнати виконавчий напис, вчинений 08.06.2021 приватним нотаріусом Київського МНО Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 112433, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 001-08003-161113 від 16.11.2023, на загальну суму 45452,00 грн, таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, зокрема 1453,44 грн сплаченого судового. У задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., необхідно відмовити. На підставі ст.ст. 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Гл. 14 ЗУ «Про нотаріат», пп. 2.1, 2.2, 2.3 п. 2, пп. 3.1, 3.2, 3.4, 3.5 п. 3 Гл. 16 Розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 за № 282/20595, п.п. 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.199 № 1172, в редакції від 29.11.2001,

Outcome: approved