Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Представник Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позову представником Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області зазначено що [PERSON] своїми діями заподіяв збитки рибному господарству України на суму 20400 грн, розмір яких розраховано відповідно до такс, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 за №1209 Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів (в першій редакції, діючій на момент вчинення адміністративного правопорушення). Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.01.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України, відповідачі не скористались своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, Постановою Заводського районного суду міста Миколаєва від 10.01.2022 у справі № 487/6601/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП. 12.08.2021 близько 15:10 год Єгоренков А.В., знаходячись у акваторії Бузького лиману, в межах мкрн Мала Корениха, Заводського району м. Миколаєва, за відсутності законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, здійснив незаконний вилов водних біоресурсів, а саме: тарані (молодь, розміри 10-15 см) у кількості 30 особин; кефалей сингіль у кількості 30 особини, із застосуванням забороненого знаряддя лову - сіткою мисиновою у кількості 1 одиниця із параметрами: L=70 м; h =1,5м; а=22 мм, чим грубо порушив вимоги пунктів 3.15, 4.11 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 за № 19, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 28 квітня 1999 року за №269/3562 (діяли на момент вчинення адміністративного правопорушення), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст. 85 КУпАП, в результаті чого своїми протиправними діями Відповідач заподіяв матеріальну шкоду рибним запасам України. Загальна сума збитків, завданих Відповідачем, становить 20400,00 грн. На теперішній час вказана сума шкоди, заподіяна рибним запасам України, Відповідачем в добровільному порядку не відшкодована, як наслідок, інтереси держави не поновлено. Статтею 66 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Статтею 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", визначено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить пред`являти претензії про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про тваринний світ" об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, серед іншого, є: дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі (абзац другий частини першої статті 3). Згідно зі ст.1 ЗУ "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" водні біоресурси (водні біологічні ресурси) - сукупність водних організмів (гідробіонтів), життя яких неможливе без перебування (знаходження) у воді. До водних біоресурсів належать прісноводні, морські, анадромні та катадромні риби на всіх стадіях розвитку, круглороті, водні безхребетні, у тому числі молюски, ракоподібні, черви, голкошкірі, губки, кишковопорожнинні, наземні безхребетні у водній стадії розвитку, водорості та інші водні рослини. У статті 1 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів" зазначено, що добування (вилов) - це вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування. Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про тваринний світ" до спеціального використання об`єктів тваринного світу належать усі види використання тваринного світу (за винятком передбачених законодавством випадків безоплатного любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування), що здійснюються з їх вилученням (добуванням, збиранням тощо) із природного середовища. Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України "Про тваринний світ", користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу. Згідно зі ст. 52-1 Закону України "Про тваринний світ" для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання, серед іншого, монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. Відповідно до пунктів 3.15, 4.11 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 року, зареєстрованих Міністерством юстиції України 28 квітня 1999 року за №269/3562, забороняється: лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї, промислових і інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань. Загальна сума збитків, завданих Відповідачем, становить 20400 грн. Згідно з ч.1 ст.68, ч.1 ст.69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно дост. 20 ЗУ "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів"- шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Частиною 1ст.63 Закону України "Про тваринний світ"встановлено, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Аналіз наведених спеціальних правових норм у галузі охорони навколишнього середовища дає підстави для висновку про те, що незаконне вилучення водних біоресурсів, у тому числі, і риби із середовища їх перебування є окремим видом правопорушення, за яке передбачена, зокрема, матеріальна відповідальність у виді відшкодування шкоди відповідно до визначених розмірів (такс). Водночас, загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені встатті 1166 ЦК України. Так, ч.1ст.1166 ЦК Українипередбачено що, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставою для цивільно- правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Постанова Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.01.2022 року про визнання [PERSON] винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП набрала набрала законної сили. Зазначена постанова суду не оскаржувалась. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд вважає, що між протиправними діями відповідача та шкодою, завданою навколишньому природному середовищу є прямий причинний зв`язок, вина відповідача у заподіянні шкоди, завданої внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, у розмірі 20400 грн, доведена в повному обсязі, а тому визначена шкода підлягає стягненню з відповідача на користь держави. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Таким чином, у зв"язку із задоволенням позовних вимог позивача в повному обсязі, сплачений судовий збір в сумі3028,00грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved