Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

04.12.2025 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 06 травня 1989 року Виконавчим комітетом Макаречівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, актовий запис №2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, за ствердженням позивача, сторони вже більше 10 років живуть окремо, шлюбних та і взагалі будь - яких стосунків не підтримують та сім`я припинила своє існування. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач подав через свого представника, [PERSON] до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, наполягають на їх задоволенні. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте, жодних клопотань на адресу суду від неї не надходило. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як розгляд справи, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, здійснювався судом за відсутності учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім`ю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 травня 1989 року Виконавчим комітетом Макаречівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 9 статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як зазначено у статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч.3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч.2 ст.104 та ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач не вважає за можливе, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати його прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом також встановлено те, що сім`я розпалась остаточно, сімейних відносин не підтримують, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як між сторонами відсутня любов, турбота один до одного та повага. Враховуючи особливий характер сімейних відносин та з врахуванням норм ст. 112 СК України, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, інтересам суспільства, у зв`язку з чим, шлюб між ними повинен бути розірваний. Питання про розподіл судових витрат сторонами перед судом не порушувалось. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved