Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Основний зміст позову. 23.12.2025 з Хортицького районного суду м. Запоріжжя за підсудністю надійшла позовна заява ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.05.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і відповідачем укладено електронний договір позики №75548524, на підставі якого [PERSON] отримав у позику грошові кошти у сумі 1200 грн на умовах строковості, зворотності, платності. 14.05.2021 року між Позикодавцем та позичальником укладено додаткову угоду про збільшення суми позики на 2800 грн, таким чином загальний розмір позики стаовить 4000 грн. На виконання умов договору, позикодавець за посередництвом ТОВ «ФК «Фінекспрес» ініціював переказ коштів безготівковими зарахуваннями на платіжну картку № [NUMBER] відповідача 10.05.2021 та 14.05.2021, а відповідач прийняв пропозицію первісного кредитора. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 26.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління акттивами» уклали Договір факторингу №2610 згідно умов якого, Позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №75548524. 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління акттивами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №030423-ФК, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимог за портфелем заборгованості, у тому числі й до [PERSON] за договором позики №75548524 на суму 11377, 92 грн, з яких 4000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 7377,92 грн сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь товариства 3340,24 грн, яка складається з: 1200 грн - заборгованість по тілу кредиту; 2140,24 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 30.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, за клопотанням представника позивача витребувано у АТ КБ «Приват Банк» інформацію про належність відповідачу банківської картки та зарахування на неї кредитних коштів. Заяви, клопотання. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» - Ткаченко Ю.О. не з`явилася, у позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи без участі представника товариства, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 4). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останній відсутній, інформації щодо своєї адреси суду не надав, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином (а. с. 86). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що представник позивача проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом. 10.05.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і відповідачем укладено електронний договір позики №75548524, на підставі якого [PERSON] отримав у позику грошові кошти у сумі 1200 грн на умовах строковості, зворотності, платності (а.с. 15). Згідно з умовами договору строк позики становить 8 днів, базова процентна ставка встановлена на рівні 1,99 %, нарахування процентів здійснюється щодня, включаючи дату надання та повернення кредиту. Відповідно до п. 5, 6 договору договір укладений в електроній формі шляхом надсилання електонного повідомлення про акцепт пропозиції та підписано шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір діє з моменту перерахування суми позики. 14.05.2021 року між Позикодавцем та позичальником укладено додаткову угоду про збільшення суми позики на 2800 грн, таким чином загальний розмір позики становить 4000 грн (а.с. 15 зв.). У договорі та додатковій угоді позичальником вказаний [PERSON] . На виконання умов договору, позикодавець, за посередництвом ТОВ «ФК «Фінекспрес» ініціював переказ коштів безготівковими зарахуваннями на платіжну картку № [NUMBER] відповідача 10.05.2021 та 14.05.2021, що підтверджується платіжною інструкцією від 10.05.2021 та 14.05.2021 (а.с. 19, 20). Підписанням цього Договору позики Відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mvcredit.ua/ru/ documents-license/ з повного інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», (п.п. 5.1. п. 5 Договору позики) 26.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу №2610 згідно умов якого, Позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №75548524 9а.с. 34-39). Відповідно до Витягу з реєстру боржників, який є додатком до Договору факторингу, ТОВ ТОВ «Фінансова компанія управління активами»» набуло права грошової вимоги до боржника за вказаним вище договором у сумі 11377,92 коп. (а. с. 40). У свою чергу, 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління акттивами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №030423-ФК, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимог за портфелем заборгованості, у тому числі й до [PERSON] за договором позики №75548524 на суму 11377,92 грн, з яких 4000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу 7377,92 грн сума заборгованості за відсоткам (а.с. 52-55). Згідно розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість [PERSON] станом на 19.11.2025 становить 3340, 24 грн, з яких 1200 грн заборгованість за тілом кредиту, 2140, 24 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються нормами ЦК України. Встановленим судом фактам відповідають цивільно-правові відносини щодо виконання зобов`язань, зокрема, за договором позики. За правилами статей 525, 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з положеннями ст. 634 Цивільного кодексу України Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Висновки суду. Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що між сторонами у справі було укладено договір у встановленій законом формі, з визначенням усіх істотних умов такого договору. Первіснй позикодавець виконав свої зобов`язання перед позичальником, у подальшому позивач набув право вимоги до [PERSON] за договром позики №75548524 від 10.05.2021, Натомість, відповідач свої зобов`язання за договором позики в повному обсязі не виконав ані перед первісним ані перед новим кредитором. Таким чином, наявність очевидних ознак неспроможності Позичальника належним чином обслуговувати кредитне зобов`язання та/або порушення умов Договорів має наслідком виникнення у Банку права вимагати повернення суми кредитних коштів, що в т.ч. передбачено нормами ч. 2 ст. 1054 ЦK України. За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 3340 грн 24 коп. При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». Що стосується вимоги про стягнення 4500 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову на відповідача. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 2422,40 грн., оскільки позовні вимоги задоволені повністю та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн, що разом складають судові витрати на загальну суму 5422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved