Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

У провадженні Снятинського районного суду Івано-Франківської області знаходилася цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 24 лютого 2026 року від представника позивача Андрущенка М.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування заяви представник позивача вказує, що заочним рішенням суду від 17 лютого 2026 року позовні вимогиТовариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» задоволено, однак вказаним рішенням не вирішено питання про розподіл судових витрат на надання правничої допомоги позивачу ТОВ «Іннова Нова» у розмірі 5 000,00 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Іннова Нова» судові витрати на надання правничої допомоги адвоката у розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. За приписами ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Дослідивши заяву представника позивача, матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до заочного рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнено з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова», код ЄДРПОУ 44127243, заборгованість у розмірі 36 579,00 грн та стягнено з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова», код ЄДРПОУ 44127243, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 3-5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20). Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати. На підтвердження понесених витрат позивач надав заявку № 3875803006 від 26.05.2025 про надання послуг; договір № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025; акт № 3268607093 приймання-передачі наданих послуг від 20.02.2026 до Договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025, складений між адвокатом Андрущенко М.В. та ТОВ «Іннова Нова»; заявка № 3268607093 про надання послуг; платіжну інструкцію № 4 від 23.02.2026 про перерахування коштів ТОВ «Іннова Нова» Андрущенку М.В. у розмірі 5 000,00 грн згідно заявки № 3268607093 від 03.11.2025 про надання послуг відповідно до Договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що заява позивача про стягнення на його користь із відповідача понесених витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення, та з відповідача на його користь слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial