Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н, від 19.10.2020 у розмірі 188367,83 грн, а також судовий збір. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву № б/н від 19.10.2020 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до укладеного договору, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконувала належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 188367,83 грн. Указані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 25.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відзиві на позовну заяву від 16.12.2025 відповідач просила позовну заяву залишити без задоволення. Мотивуючи відзив, відповідач посилалась на те, що підпис на договорі виконаний не нею, працівники банку не повідомили її про невигідні для неї умови договору. Зазначає, що сплачувала кошти на погашення одержаного кредиту, які розділялись позивачем на сплату тіла кредиту і відсотків, натомість вважає стягнення з неї плати за користування кредитними коштами, розмір якої з нею не погоджувався, безпідставним. Ухвалою суду від 17.02.2026 у задоволенні клопотання представника відповідача Кравчука В.І. про призначення судової почеркознавчої експертизи відмовлено. У судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви, наполягала на її задоволенні. Відповідач та її представник визнали заборгованість за тілом кредиту у розмірі 152085,31 грн, у решті позову просили відмовити з підстав його необґрунтованості. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження З матеріалів справи вбачається, що відповідач звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг та 19.10.2020 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та сторони погодили наступні умови: - тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; - розмір кредитного ліміту не перевищує 50000 грн для карт «Універсальна», 75000 грн «УніверсальнаGold»; - строк кредитування: 12 місяців з пролангацією; - спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом (на картковий рахунок). Процентна ставка, відсотків річних 42,0% - для карт «Універсальна»; - 40,8% для карт «Універсальна Gold». Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах передбачених дійсним договором. Із виписки по рахунку вбачається, що відповідач за період 01.11.2020 по 08.10.2025 активно використовувала кредитні кошти, а саме розплачувалась за надані послуги, здійснювала перекази на інші карткові рахунки, частково погашала заборгованість. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 19.10.2020 становить 188367,83 грн, що складається із: - 152085,31 грнзаборгованість за тілом кредиту; - 36282,52 грн заборгованість за простроченими відсотками. ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного. 19.10.2020 відповідач підписала Заяву про приєднання до Умов і Правил надання послуг у ПриватБанку. Вказана Заява, яка підписана сторонами, містить в собі всі істотні умови кредитування, а саме: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; - розмір кредитного ліміту не перевищує 50000 грн для карт «Універсальна», 75000 грн «Універсальна Gold»; - строк кредитування: 12 місяців з пролангацією; - спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом (на картковий рахунок). Процентна ставка, відсотків річних 42,0% - для карт «Універсальна»; - 40,8% для карт «Універсальна Gold»; тип процентної ставки - фіксована; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних 84%- для карт Універсальна, 81, 6% -Універсальна GOLD. На підставі підписаного кредитного договору № б/н відповідач отримала: кредитну картку № 5168742239564903 Універсальна GOLD (строк дії - 03/24), кредитну картку № 5168742242210361 Універсальна GOLD (строк дії - 07/25), кредитну картку № 4149629363052077 Універсальна GOLD ( строк дії - 11/27), що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач з викладеними у Заяві умовами погодилась без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого заява містить її підпис. Тобто, сторонами були погодженні всі істотні умови договору, зокрема, і розмір відсотків за користування кредитним коштами. Таким чином, підписавши Заявупро приєднання до Умов та правил надання послуг від 19.10.2020, відповідач добровільно погодилась на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання. Вказаний договір у судовому порядку недійсним не визнавався, а тому підлягає виконанню. З виписки АТ КБ "ПриватБанк" про рух коштів за договором № б/н, укладеним з [PERSON] , за період з 01.11.2020 по 08.10.2025 вбачається, що відповідач користувалась наданими банком коштами та частково погашала заборгованість. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 19.10.2020 становить 188367,83 грн, що складається із: - 152085,31 грн заборгованість за тілом кредиту; - 36282,52 грн заборгованість за простроченими відсотками. Відповідач будь-яких заперечень щодо факту отримання від банку кредитних карток,користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, суду не надала. В судовому засіданні визнала наявність у неї боргу за тілом кредиту у розмірі 152085,31 грн. Не погодилась із розміром відсотків, водночас власного розрахунку не надала. Незгоду із розміром відсотків пояснила тим, що працівники банку не роз`яснили їй умови договору, які передбачають сплату відсотків. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин, суд приходить до висновку прообґрунтованість доводівпредставника позивача щодо стягненняз відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та простроченими відсотками за користування кредитом та про наявністьзаконних підставдлязадоволення позову. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved