Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник Осьмак Я.В., звернувся до суду через систему «Електронний суд» з вказаною позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: вул.Інглезі, буд.5, м.Одеса) та просить суд: - виключити з актового запису № 857 від 02.07.2025 року складеного Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відомості про батька - [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця смт. Новоайдар Луганської області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ; - визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] - батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої [PERSON] , [INFO] , уродженкою смт. Новоайдар Луганської області, зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] ; - зобов?язати Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , за № 857 від 02.07.2025 року складеного Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де: - зазначити [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; - змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] »; - змінити по-батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позовна заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] з літа 2022 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з третьою особою [PERSON] . На той час, а саме з 15.03.2008 року, [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який 20.03.2025 було розірвано за рішенням суду. Від фактичних шлюбних відносин між позивачем та третьою особою, [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] . Син народився вже в Одесі. Проте, батьком сина, відповідно до свідоцтва про народження, записані [PERSON] та [PERSON] , оскільки син народився у травні 2025 року, а шлюб між третьою особою та відповідачем був розірваний у березні 2025 . На теперішній час позивач знає, що саме він є рідним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження № 49876 від 08.09.2025 медико-генетичного центру «Mama Papa». Вважає, що у даному випадку його права як батька дитини порушені, бажає щоб дитина носила його прізвище та по-батькові, що змусила позивача звернутися до суду із цим позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. Відповідач до суду повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Треті особи до суду не з`явилися, належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи. У судовому засіданні 18.02.2026 завершено розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18.02.2026 постановлено перейти до стадії ухвалення рішення, проголошення якого відкладено на 11.00 год. 27 лютого 2026 року в приміщенні Тернівського міського суду Дніпропетровської області. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів заодночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Як убачається із матеріалів справи, [INFO] народився [PERSON] . Батьками дитини у свідоцтві про народження дитини записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.07.2025Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 21). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2025 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, рішення набрало законної сили 22.04.2025 (зворотній бік а.с. 21-а.с. 22). Як зазначено позивачем у позові, фактичні шлюбні відносини між ним [PERSON] та [PERSON] розпочалися та тривають з літа 2022 року, а відповідач [PERSON] залишився проживати в смт. Новоайдар Луганської області. Згідно висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження №4987 від 08.09.2025, виготовленого медико-генетичним центром «Мама Папа», на замовлення позивача [PERSON] , ймовірність того, що він [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , складає 99,99998% (а.с. 7-15). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 СК України). Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки. Відповідно до ст.7 Конвенції про права дитини - дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина 1 статті 121 СК України). Відповідно до ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Тлумачення норм СК України свідчить, що законодавець передбачив різні підстави для пред`явлення позовної вимоги про визнання батьківства, відповідно до статті 128 СК України та статті 129 СК України. Так, у статті 128 СК України регулюється випадок, за яким запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Саме в такому разі особа, яка вважає себе батьком дитини, може подати до суду позовну заяву про визнання свого батьківства. При цьому, з врахуванням змісту частини першої статті 20 СК України та статті 128 СК України, позовна вимога про визнання батьківства згідно зі статтею 128 СК України виключена законодавцем із сфери дії позовної давності. Частина ж перша статті 129 СК України стосується ситуації, за якої оспорити батьківство може чоловік, який вважає себе батьком дитини, а батьком дитини записаний інший чоловік. Тобто, позивачем є чоловік, який вважає себе батьком дитини, а відповідачем - чоловік, який записаний батьком дитини. Предметом доказування, в цьому разі є відсутність кровної спорідненості між дитиною і чоловіком, записаним як батько в актовому записі про народження дитини, та наявність такої спорідненості між дитиною й особою, яка вважає себе її батьком. До позовної вимоги про визнання батьківства, згідно з частиною першою статті 129 СК України, застосовується позовна давність в один рік. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»). Таким чином, суд констатує, що і національним, і міжнародним законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо дитини, а також необхідність приймати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб. При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства, мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved