Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач ЖБК „Дарниця-2" 1.09.2025 року звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за користування житлово-комунальними послугами (т.1, а.с.1). Позовна заява була обґрунтована тим, що ЖБК „Дарниця-2" є обслуговуючим кооперативом і здійснює обслуговування багатоквартирних будинків [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] та прибудинкових територій відповідно до основного виду діяльності КВЕД 81.10 - комплексне обслуговування об`єктів. Власницею квартири [ADDRESS] була [PERSON] , яка померла [INFO] . У померлої [PERSON] було двоє дітей: син [PERSON] та донька [PERSON] . Зі слів [PERSON] він довгий час не спілкувався з матір`ю і не знав про її смерть та не вступав у спадщину. Відтак, єдиною спадкоємицею майна [PERSON] є її донька [PERSON] . Однак на день подачі позову до суду позивачу достеменно невідомо повне коло спадкоємців майна померлої [PERSON] , а на адвокатський запит представника позивача Перша Фастівська державна нотаріальна контора відповіла відмовою. Таким чином, [PERSON] як спадкоємець успадковує борги за житлово-комунальні послуги померлої матері [PERSON] за період з січня 2020 року по 15.06.2023 року (червень 2023 року) в межах одержаного спадкового майна, що становить 29 244 грн. 25 коп., а також вона зобов`язана сплатити заборгованість в розмірі 12 208 грн. за такі ж надані послуги за період з липня 2023 року по серпень 2025 року щодо свого спадкового майна. Вказані суми просить стягнути з відповідачки на користь позивача в судовому порядку разом з розміром інфляційних втрат, 3%-річних, пенею і судовими витратами (т.1, а.с.1-10). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 2.09.2025 року матеріали вказаної позовної заяви 2.09.2025 року о 18:33:57 годин були розподілені судді Колеснику О.М. (т.1, а.с.105-106). 9.09.2025 року суддею Колесником О.М. була отримана інформація з електронного реєстру територіальної громади м. Києва про місце реєстрації відповідачки [PERSON] в [ADDRESS] (т.1, а.с.107). Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Колесника О.М. від 10.09.2025 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін (т.1, а.с.108-109). Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Колесника О.М. від 13.10.2025 року було ухвалено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін та призначено судовий розгляд на 10.11.2025 року на 9-15 годин, а також витребувано у Першій Фастівській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи на майно померлої [PERSON] (т.1, а.с.148-149). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.11.2025 року витребувано у Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витяг з державного реєстру про реєстрацію смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та з Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо власника квартири [ADDRESS] (т.1, а.с.171-172). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2025 року було залучено [PERSON] в якості співвідповідача до участі в даній цивільній справі, задовольнивши клопотання представника позивача Буній Г.Я. (т.1, а.с.219-220). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.01.2026 року витребувано у Боярського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України витяг з державного реєстру про реєстрацію смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (т.2, а.с.1-2). В судовому засіданні представник позивача Буній Г.Я. позовні вимоги збільшила, збільшені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надавши суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додавши, що судом було залучено [PERSON] в якості співвідповідача до участі в даній справі як сина померлої [PERSON] , тому вказані в позові суми просить стягнути з обох відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача в судового порядку згідно частки спадщини кожного спадкоємця. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не з`явились жодного разу, про розгляд справи були неодноразово повідомлені судом належним чином за місцем реєстрації кожного (т.1, а.с.107; 147; т.2, а.с.43) та за місцем проживання (т.1, а.с.110; 150; 152-155; 175; 177; 223; 226-227; т.2, а.с.6; 13-14; 44), з заявами про неможливість розгляду справи у їх відсутність до суду не звертались, відзив на позовну заяву до суду не подавали. За вказаних обставин суд на підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача Буній Г.Я. про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи, ухвалив в судовому засіданні 23.02.2026 року провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутність відповідачів [PERSON] та [PERSON] , які були неодноразово повідомлені судом належним чином про розгляд справи за місцем реєстрації кожного та за місцем їх проживання, з заявами про неможливість розгляду справи у їх відсутність відповідачі до суду не звертались, відзив на позовну заяву до суду не подавали. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні, Житлово-будівельний кооператив „Дарниця-2" (ідентифікаційний код юридичної особи 22885588) був зареєстрований 21.06.1993 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за своєю організаційно-правовою формою є обслуговуючим кооперативом, основний вид діяльності КВЕД 81.10 - комплексне обслуговування об`єктів (т.1, а.с.18). Місце знаходження юридичної особи позивача - [ADDRESS]. Згідно п.1.7 статуту ЖБК „Дарниця-2", затвердженого протоколом позачергових загальних зборів члені ЖБК від 24.12.2022 року, ЖБК „Дарниця-2" є обслуговуючим кооперативом, що здійснює обслуговування багатоквартирних будинків [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] та прибудинкових територій відповідно до основного виду діяльності КВЕД 81.10 - комплексне обслуговування об`єктів (т.1, а.с.19-27). Як вбачається з відповіді Комунального підприємства Київської міської ради „Київське міське бюро технічної інвентаризації" №062/14-5052 від 21.05.2025 року адвокату Буній Г.Я., за даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради „Київське міське бюро технічної інвентаризації" реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності зареєстрована за [PERSON] (т.1, а.с.34). За змістом ч.1, ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1-3, ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як зазначено ч.3, ст.156 ЖК України члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Як регламентовано ч.1, ст.9 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом п.7.3 статуту ЖБК „Дарниця-2" члени кооперативу та власники/співвласники квартир та/або нежитлових приміщень зобов`язані своєчасно здійснювати оплату послуг, отриманих від кооперативу, згідно умов Публічного договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Обов`язки по здійсненню оплати послуг виникають у власника квартири, або власника частки квартири з моменту набуття права власності на квартиру, або нежитлове приміщення, чи їх частини. Як вбачається з особового рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ), оформленого на [PERSON] ( [ADDRESS] ) борг за житлово-комунальні послуги надані позивачем [PERSON] за період з січня 2020 року по 15.06.2023 року (червень 2023 року) становить 29 244 грн. 25 коп. (т.1, а.с.36-52). [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (т.1, а.с.35; 166; 234; т.2, а.с.32; 38; 46; 51), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (т.1, а.с.161), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (т.2, а.с.16-18; 28-29; 65-66). Відповідно до ч.1-2, ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Як вказує ч.1, ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ч.1, ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1, ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як роз`яснює п.п.2-3, п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Як вбачається з матеріалів спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] на 5-ти аркушах (т.1, а.с.160-167; 230-235; т.2, а.с.31-37), направленої судові Першою Фастівською державною нотаріальною конторою, 22.12.2023 року [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , виданий Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 29.03.2000 року, звернувся до Першої Фастівської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою, посвідченою 14.12.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. і зареєстрованою у реєстрі за №4123, про те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] відомо, що він є спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої матері [PERSON] . Спадщину, що залишилась після смерті його матері [PERSON] , він приймає. Крім його, іншими спадкоємцями першої черги за законом є донька померлої [PERSON] , [INFO] та син померлої [PERSON] , [INFO] . Дана заява була зареєстрована у Першій Фастівській державній нотаріальній конторі 22.12.2023 року о 15 годині 48 хвилин за №301/2023 (т.1, а.с.162; 231; т.2, а.с.34). Відповідно до ч.1, ст.1297 ЦК України, ст.1299 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, є обов`язком спадкоємця. Право власності у спадкоємця на успадковане нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації майна. Згідно ч.1, та ч.5, ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як наголошує ч.4, ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зі змісту Постанови Верховного Суду від 15.03.2018 року у справі №401/710/15-ц, провадження № 6-3193св18 вбачається, що прийнявши спадщину спадкоємець набув право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того чи отримав спадкоємець свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, він має належним чином утримувати майно, що належить йому. Аналогічна позиція викладена і у Постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №552/1527/16-ц, провадження № 61-5416св 18. Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 18.02.2021 року у справі №609/1231/19, провадження №61-13902св20 системний аналіз зазначених норм права та їх тлумачення свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України „Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Такий же висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №303/6974/16, (провадження №61-39511св18). Як вбачається зі змісту повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] саме донька померлої [PERSON] надала Боярському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі м. Києва паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий 23.01.1999 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві на ім`я [PERSON] та лікарське свідоцтво про смерть (остаточне) №81 від 15.06.2023 року, видане Центром первинної медико-санітарної допомоги №3 Дарницького району м. Києва для складання актового запису про смерть [PERSON] для видачі їй свідоцтва про смерть [PERSON] для поховання останньої, а також [PERSON] отримала довідку для отримання допомоги на поховання №125 від 15.06.2023 року (т.2, а.с.16-18; 28-29; 65-66). Судом також встановлено, що [PERSON] не зверталась до нотаріальних органів про прийняття спадщини на майно померлої матері [PERSON] . Однак, аналізуючи вище описані обставини, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину, яка залишилась після смерті їх матері [PERSON] як спадкоємці першої черги, про що відповідач [PERSON] зазначив у своїй нотаріально посвідченій заяві від 22.12.2023 року, описаній вище. В ході розгляду даної цивільної справи за клопотанням представника позивача ЖБК „Дарниця-2" Буній Г.Я. ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2025 року було залучено [PERSON] в якості співвідповідача до участі в даній цивільній справі (т.1, а.с.219-220). Клопотань про залучення до участі в даній справі в якості співвідповідача [PERSON] , [INFO] , сина померлої за інформацією [PERSON] , від представника позивача до суду не надходило. Відомості про родинні відносини [PERSON] з померлою [PERSON] у суду відсутні, його місце реєстрації [ADDRESS] з 15.08.2018 року (т.2, а.с.63) не збігається з адресою спірної квартири, яка перебувала у власності померлої [PERSON] . Тому суд продовжив здійснення розгляду даної справи на підставі диспозитивності цивільного судочинства, визначеного положеннями ст.13 ЦПК України. Як встановлено судом, вище вказана квартира [ADDRESS] , який перебуває на балансі ЖБК „Дарниця-2", яке є виконавцем житлово-комунальних послуг. Договір про надання житлово-комунальних послуг між ЖБК „Дарниця-2" та [PERSON] , а з 15.09.2023 року і відповідачами не укладався, але житлово-комунальні послуги як [PERSON] , так і відповідачам надавалась, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Щомісяця з 1 січня 2020 року по 15 червня 2023 року позивач нараховував [PERSON] плату за надані комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак вона кошти за вказані послуги не сплачувала, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги за вказаний період в розмірі 29 244 грн. 25 коп. Також щомісяця за період з 1.07.2023 року по 31.08.2025 року нараховувалась позивачем плата за вказані послуги, розмір яких також не сплачувався спадкоємцями, в наслідок чого утворилась заборгованість за вказаний період в розмірі 12 208 грн. Водночас відповідачі ухились від підписання договору про надання житлово-комунальних послуг та не виконували обов`язки споживачів по оплаті вказаних послуг. Докази щодо звернення відповідачів до позивача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг та/або відмови від надання таких послуг в матеріалах справи відсутні. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України „Про житлово-комунальні послуги". Згідно зі статтею 13 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України. Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. За правилами ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Аналізуючи описані вище докази по справі, суд вважає, що оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги майна померлої їх матері [PERSON] , а саме: спірної квартири [ADDRESS] , відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає в ній, користуються послугами щодо утримання будинку, споруд і прибудинкової території та комунальними послугами і не відмовлялись від них, але не сплачують вартості таких спожитих послуг, тому з них в межах отриманого спадкового майна на користь позивача необхідно стягнути в рівних частках з кожного 29 244 грн. 25 коп. заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 1.01.2020 року по 15.06.2023 року за життя їх матері [PERSON] , а також 12 208 грн. аналогічних послуг на період з 1.07.2023 року по 31.08.2025 року як спадкоємців першої черги нерухомого майна померлої [INFO] [PERSON] . При цьому відповідачі [PERSON] та [PERSON] після оплати позивачу вказаної заборгованості не позбавлені права звернутись до іншого спадкоємця (спадкоємців) першої черги про сплату частини вказаної заборгованості в порядку регресу. За приписами ч.2, ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Задовольняючи вимогу про стягнення вказаної заборгованості, з відповідачів в рівних частках з кожного в межах вартості спадкового майна на користь позивача також підлягає стягненню 827 грн. 58 коп. інфляційних втрат та 217 грн. 88 коп. 3%-річних, оскільки вони як боржники у даних правовідносинах прострочили виконання грошового зобов`язання в порядку ч.2, ст.625 ЦК України. Також в судовому порядку підлягає стягненню і 265 грн. 52 коп. пені з відповідачів на користь позивача. Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд задовольнив позов у повному обсязі, тому з відповідачів на користь позивача в рівних частках з кожного підлягає стягненню 3 028 грн. судового збору, сплаченого останнім при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved