Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

29 грудня 2025 року до Тростянецького районного суду Вінницької області від надійшла позовна заява ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10809,58 грн. Стислий виклад позиції позивача. 24.10.2024 між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» було укладено кредитний договір №158158 в електронній формі на суму 22892,00 грн. Договір укладено відповідно до вимог цивільного законодавства та Закону України «Про електронну комерцію», шляхом приєднання позичальника до умов договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Після укладення договору кредитодавець перерахував кредитні кошти на платіжну картку відповідача, чим виконав свої зобов`язання. Надалі відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 16.04.2025 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №16042025, відповідно до якого право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача. Факт переходу права вимоги підтверджується реєстром прав вимог та актом приймання-передачі від 04.06.2025. Станом на момент подання позову загальна заборгованість відповідача становить 10809,58 грн, з яких: 10366,41 грн основний борг (тіло кредиту); 343,17 грн відсотки за користування кредитом; 100,00 грн комісія. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач просить суд стягнути з нього зазначену суму заборгованості, а також судовий збір 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу 7000 грн. Процесуальні дії у справі. Заперечення відповідача та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою суду від 02 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Задоволено клопотання представника позивача та витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» докази. 29 січня 2026 року на виконання ухвали суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла витребувана судом інформація. 30 січня 2026 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у яких зазначає, що відповідач заперечує проти нарахування відсотків, посилаючись на положення законодавства щодо звільнення військовослужбовців від нарахування процентів і штрафних санкцій. Водночас, надана відповідачем довідка про проходження військової служби не підтверджує, що він перебував на службі саме у період нарахування відсотків за кредитним договором. Водночас відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання грошових коштів, що свідчить про наявність у нього зобов`язань за договором. Позивач вказує, що кредитний договір був укладений добровільно, відповідач був ознайомлений з його умовами, мав можливість відмовитися від договору у передбачений законом строк, однак цим правом не скористався. Кредит має ануїтетний характер із фіксованими умовами погашення, а нарахування відсотків і комісій здійснювалося відповідно до графіка платежів та не перевищує передбачених договором меж. Позивач також зазначає, що відповідач частково здійснював платежі за договором, що підтверджує користування кредитом та виконання ним зобов`язань у попередні періоди. Загальна сума заборгованості становить 10809,58 грн, з яких: 10366,41 грн основний борг, 343,17 грн відсотки, 100,00 грн комісія. Водночас позивач не заявляє вимог про стягнення штрафів чи пені, враховуючи норми законодавства щодо воєнного стану. У зв`язку з цим позивач просить суд врахувати подані пояснення, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також судові витрати. Заодно позивач зазначає, що не заперечує проти можливості мирного врегулювання спору між сторонами. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві клопотав проводити розгляд справи без участі представника позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судові повістки надсилалися відповідачу засобами поштового зв`язку та були вручені (а.с. 52, 53). Крім того, відповідач подав до суду заяву, в якій повідомив про проходження військової служби та зазначив адресу електронної пошти для листування (а.с. 38-39, 40). З урахуванням зазначеного судову повістку про виклик у судове засідання, а також копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами було додатково направлено на вказану відповідачем адресу електронної пошти (а.с. 75-76). Незважаючи на належне повідомлення про розгляд справи, відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву, а також будь-які заяви чи клопотання до суду не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами. Враховуючи викладене, а також те, що у матеріалах справи міститься достатньо доказів для вирішення спору по суті, зі згоди позивача суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення відповідно до вимог ч. 3 ст. 211, статтей 280282 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 24.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] було укладено договір №158158 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов Кредитного договору кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 22892 грн, строком на 126 днів, зі сплатою у розмірі 330,00% річних та комісії за надання кредиту у сумі 3891,64 грн (а.с. 77-81). Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Виконання Первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів відповідачеві підтверджується довідкою про проведення взаємозаліку (а.с. 82). Також, виконання ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» своїх зобов`язань підтверджується наданою банком випискою з рахунку відповідача [PERSON] за період з 24.10.2024 по 29.10.2024 (а.с. 54-57). Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором №158158 розмір заборгованості відповідача станом на 28.03.2025 становить 10809,58 грн та складається з: заборгованості за тілом кредиту 10366,41 грн; заборгованості за відсотками 343,17 грн; заборгованості за комісією 100,00 грн (а.с. 83-84). 16.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №16042025 відповідно до умов якого позивачу відступлено права грошової вимоги до боржників (а.с. 85-86, 87). Відповідно до Додатку №1 до договору факторингу - Реєстру прав вимоги №3 від 04.06.2025 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 10809,58 грн (а.с. 88). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №158158 від 24.10.2024, заборгованість [PERSON] станом на 01.11.2025 становить 10809,58 грн та складається з: заборгованості за тілом кредиту 10366,41 грн; заборгованості за відсотками 343,17 грн; заборгованості за комісією 100,00 грн (а.с. 88 на звороті). Таким чином, спір між сторонами виник з приводу виконання кредитного договору №158158 від 24.10.2024 та стосується стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованості за вказаним договором у розмірі 10809,58 грн. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка та висновки суду. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтями 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Відповідно до ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідач добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний вебсайт кредитодавця, обрав у вбудованому калькуляторі бажану суму кредитних коштів та строк кредитування, заповнив анкету із зазначенням персональних даних, у тому числі реквізитів банківської картки, на яку в подальшому було перераховано грошові кошти. Після проходження передбачених процедурою електронної ідентифікації та підтвердження наміру укласти договір, відповідач акцептував оферту та уклав кредитний договір в електронній формі без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. Зазначене свідчить про те, що волевиявлення відповідача було вільним та відповідало його внутрішній волі відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно дост. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 06 лютого 2019 року у справі №361/2105/16-ц. Отже, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» має право вимоги до [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, а тому розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Вказана позиція суду відповідає позиції, що міститься у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі №753/16745/15-ц, провадження №061-40036св18. За таких обставин суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів, що відповідачу були надані кредитні кошти, якими він користувався, однак, допустив неналежне виконання своїх обов`язків, порушив умови договору щодо повернення первинному кредитодавцеві суми позики та відсотків за користування нею, а також доведено перехід права вимоги від попередніх кредиторів до позивача. Оскільки відповідачем не виконано умов за кредитним договором №158158 від 22.01.2025, тобто не погашено заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 16299,51 грн, тому суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови укладеного договору. З огляду на викладене, позовні вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції №33969 від 26.12.2025, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 14). З огляду на викладене, необхідно стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження надання адвокатських послуг позивачем надано суду: договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 з протоколом погодження вартості послуг (а.с. 89-90), додаткову угоду №25770875528 від 11.09.2025 (а.с. 91), Акт прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 (а.с. 91 на звороті), відповідно до яких встановлено, що АБ «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ» надано правничу допомогу позивачу. Таким чином, оскільки позивач скористався допомогою адвоката, а заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Outcome: approved