Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

ТОВ «Деал Фінанс Груп» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту № 71418779 від 07.05.2025 року в сумі 22 081,66 грн., з яких: 7 000,00 грн. основний борг (тіло кредиту), 981,66 гривень заборгованість за відсотками, 100,00 гривень комісія, 14 000,00 гривень пеня, а також понесених витрат у зв`язку наданням правової допомоги у сумі 4 500,00 гривень та зі сплатою судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Оскільки, відповідач в добровільному порядку не сплатив заборгованість, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 24.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач, у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження строк, відзив на позовну заяву не подав. Так як учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07.05.2025 року між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено кредитний договір №71418779 у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», за яким останньому надано кредит в сумі 1 000,00 грн. у безготівковій формі, строком на 15 днів зі сплатою процентів 0.166 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісією за надання кредиту , яка складає 10% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 100,00 грн. та 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Кредитор свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надав йому кредит у розмірі 1 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою АТ «ТАСКОМБАНК». Також, 08.05.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №14887978 до договору позики №71418779, за умовами якої сторони домовились збільшити суму позики на 6 000,00 грн. в результаті чого розмір наданого кредиту становитиме 7 000, та змінено денну процентну ставку (фіксовану) з 0,166 % на 1 %. Додатковий договір підписано електронним підписом відповідача, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора. Кредитор свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надав йому кредит у розмірі 6 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою АТ «ТАСКОМБАНК». 16 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 16/09/25, за яким відповідно до реєстру боржників від 18.09.2025 року право грошової вимоги за договором позики №71418779 відступлено позивачу, що свідчить про заміну кредитора у спірних правовідносинах. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч .3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст. 530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені кредитним договором №71418779 та додатковою угодою №14887978 обов`язкові платежі з повернення суми кредиту та відсотків за його користування належним чином не сплачував та в установлені строки не повернув, чим порушив умови договору. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит. З представлених позивачем розрахунків слідує, що заборгованість за кредитним договором №71418779 від 07.05.2025 року становить 22 081,66 грн. та складається з суми основного боргу 7 000,00 грн., відсотків 981,66 грн., суми заборгованості за пенею 14 000,00 грн. та комісії 100 грн.. Разом з тим, відповідно до п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України вбачається, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та наданий час не припинений. А тому вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки (штраф, пеня) за прострочення ним виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №71418779 в сумі 14 000,00 грн. є безпідставними. Відтак суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» належить стягнути частково заборгованість за кредитним договором №71418779 від 07.05.2025 у розмірі 8 081,66 грн. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу, позивачем договір про надання правової допомоги та акт виконаних робіт № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року, платіжна інструкція, відповідно до якого ТОВ «Деал фінанси груп» сплачено 4 500,00 гривень витрат на правову допомогу. Суд вважає, що позивачем доведено, що ним понесено витрати на правову допомогу в розмірі 4 500,00 грн. є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, а також значенням справи для учасників, а тому підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача в повному обсязі. Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 886,57 грн. (8 081,66 грн. х 2 422,40 грн. /22 081,66 грн.).

Outcome: partial