Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну частку (пай), що знаходиться в колективній власності АСС «Нове життя» с. Яківка Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області розміром 25,80 ум.кад.га в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що по [ADDRESS] проживала тітка (рідна сестра батька) [PERSON] , [INFO] і їй на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також вищевказана земельна частка (пай). [INFO] тітка [PERSON] померла. Ще за життя тітка посвідчила на її ім`я заповіт, яким заповіла їй все належне їй майно. Після смерті тітки відкрилася спадщина на все її майно, спадкоємцем якого вона являється. В нотаріальному порядку вона частково оформила спадщину після смерті тітки. Однак, в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну частку (пай), у зв`язку з тим, що сертифікат на земельну частку (пай) виданий та зареєстрований після смерті спадкодавця, що позбавляє її можливості оформити спадщину. З огляду на вищенаведене просила визнати за неюправо власності земельну частку (пай), що знаходиться в колективній власності АСС «Нове життя» с. Яківка Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області розміром 25,80 ум.кад.га в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак в позовній заяві просила підотовче судове засідання та справу по суті розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак 23.02.2026 року через канцелярію суду подала заяву (а.с. 42), в якій просила позов задовольнити та справу розглянути у її відсутності. Вказала, що жодних претензій не має і не буде мати в майбутньому. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] (тітка позивача) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0070642 від 21.06.2006 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 11.01.2008 року за № 62, належало право на земельну частку (пай) розміром 25,80 в ум.кад.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевоті) у землі, що перебуває в колективній власності АСС «Нове життя», що в с. Яківка Тлумацького (Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, виданого на підставі рішення Тлумацької районної державної адміністрації від 08.06.1999 року за № 296 (а.с. 4). Позивач [PERSON] народилася [INFO] і її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 14). 16.06.2002 року позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб (а.с. 15). Відповідно до повідомлення Державного архіву Івано-Франківської області № Т-71(Ц)/06-06 від 17.12.2025 року у книгах рестрації актів цивільного стану про народження, складених виконавчим комітетом Яківської сільської ради, актового запису про народження [PERSON] (батько позивача), 1946 р.н., уродж. с. Яківка за 1945-1947 роки не виявлено. Надати архівну довідку про шлюб [PERSON] зареєстрований 1948 року немає можливості, оскільки книги реєстрації актів цивільного стану про шлюби, складені виконавчим комітетом Яківської сільської ради, за 1948 рік на збеігання до Державного архіву Івано-Франківської області не надходили (а.с. 11). Згідно архівної довідки Державного архіву Івано-Франківської області № Т-71(Ц)/06-06 від 17.12.2025 року [PERSON] (тітка позивача) народилася [INFO] в с. Якубівка Городенківського повіту (нині с. Яківка Івано-Франківського району), хрещена 15.10.1927 року в церкві с. Якубівка (а/з № 66). Батько: [PERSON] , син [PERSON] і [PERSON] , уродж. [PERSON] . Мати: [PERSON] , донька [PERSON] і [PERSON] , уродж. [PERSON] (а.с. 12). [INFO] [PERSON] (тітка позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Ще за життя [PERSON] (тітка позивача) посвідчила заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй племінниці [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 08.061991 року зареєстрованого в реєстрі за № 17 (а.с. 8). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] (тітка позивача), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] (тітка позивача) позивач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, так як вони проживали разом, вели спільне господарство, проводила похорон померлої тітки, що підтверджується довідкою Яківського старостинського округу № 5 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 147 від 20.11.2025 року (а.с. 6). Відповідно до виписки із по господарської книги № 1 Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року, виданої Яківським старостинським округом Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 148 від 20.11.2025 року (а.с. 7) в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який побудований до 05.08.1992 року і числився як колгоспний двір, була зареєстрована та проживала [PERSON] (тітка позивача), яка була головою двору. Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 169/2006 від 20.06.2006 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (тітка позивача) (а.с. 30-37), згідно якої [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом, яка прийняла та частково оформила спадщину (а.с. 33) після смерті [PERSON] (тітка позивача), інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач [PERSON] правомірно претендує на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] (тітка позивача). В нотаріальному порядку [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0070642 виданий 21.06.2006 року, зареєстрований 11.01.2008 року, тобто після смерті [PERSON] (тітка позивача), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 657/02-31 від 19.11.2025 року (а.с. 10). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] (тітка позивача). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується. На підставі наведеного, ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved