Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

До Чугуївського районного суду Харківської області через підсистему «Електронний суд» надійшов позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №7525842721 від 19.01.2022 станом на 01.07.2025 у розмірі 53366,62 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.01.2022 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №7525842721, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 37398 гривень 16 копійок строком користування 36 місяців, зі сплатою відсотків в розмірі 0,01% річних від суми боргу за договором та 2,49% щомісячних від суми кредиту. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п.2.2 Кредитного договору, цей договір, паспорт кредиту №5842721 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 30.08.2021 року складають єдиний кредитний договір. Позичальник підписавши цей договір підтверджує, що свій примірник цього договору вона отримала. 01 вересня 2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення прав вимоги №01/09/21. Відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до договору про відступлення прав вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року, позивач є новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором №7525842721 від 19.01.2022 з усіма наступними додатками та змінами. Умови вищевказаного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Як наслідок, станом на 03 червня 2025 року, заборгованість позичальника за кредитним договором №7525842721 від 19.01.2022 становить 53366,62 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 37398,16 грн., заборгованість по річним процентам - 4,69 грн., заборгованість по щомісячним процентам 15963,77 грн. Таким чином, позичальником було грубо порушено умови кредитного договору №7525842721 від 19.01.2022, а також норми чинного законодавства, в зв`язку з чим позивач АТ «Таскомбанк» звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Чугуївського районного суду Харківської області від 25.09.2025 цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Основ`янського районного суду міста Харкова. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2025 справа розподілена у провадження судді Шиховцової А.О. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 13.11.2025 позовну заяву залишено без руху. 18.11.2025 через систему «Електронний суд» надійшла від представника позивача заява про усунення недоліків. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 18.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 19.01.2022 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №7525842721, відповідно до умов якого останній надано кредит в розмірі 37398 гривень 16 копійок шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 5,00% на рік від суми боргу за договором та 2,49 % щомісяця від суми кредиту, строком на 36 місяців. Пунктом 1.3 кредитного договору визначено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів). Відповідно до пункту 2.2 кредитного договору позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6,9 Закону України «Про споживче кредитування», ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією. Пунктом 3.3 Кредитного договору, передбачено, що всі інші умови кредитного договору зазначені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (публічна частина) редакція від 30.08.2021, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення цього Договору та до яких Позичальник приєднується, підписавши цей Договір. Аналогічну інформацію містить паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5842721, який підписано відповідачем 19.01.2022. 01 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір № 01/09/21 про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору в порядку та строки, встановлені цим договором (пункт 2.1). Відповідно до пункту 2.2. вказаного сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог (зразок якого наведено у Додатку 1 до цього Договору) із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні Реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору. Передача Кредитних справ та іншої документації за кредитом регламентується окремим договором зберігання, що укладається між сторонами. Розмір заборгованостей позичальників, права вимоги до яких відступається згідно Реєстру прав вимог, вказується у кожному окремому Реєстрі до цього договору. Реєстр прав вимог складається сторонами в паперовому та електронному вигляді (у форматі .xls). Реєстр прав вимог на паперовому носії (з основною інформацією за кредитними договорами) підписується уповноваженими представниками сторін і скріплюється печатками сторін. Реєстр прав вимог на електронному носії (з додатковою інформацією за кредитними договорами) передається Первісним кредитором Новому кредитору і повинен повністю відповідати Реєстру прав вимог на паперовому носії в частині основної інформації за кредитними договорами, підписаному сторонами. У випадку розбіжностей між інформацією, що наведена у Реєстрі прав вимог на паперовому носії та Реєстру прав вимог на електронному носії перевагу має інформація Реєстру прав вимог на паперовому носії. Кожний Реєстр прав вимог, який передається Первісним кредитором, повинен містити права вимоги, які відповідають наступним параметрам/критеріям: позичальниками є громадяни України - резиденти (фізичні особи); вік позичальника повинен бути не менше, ніж 21 рік та не більше ніж 71 років; місце фактичного проживання позичальника не повинно знаходитись у АР Крим, в зоні проведення ООС; типи фінансових кредитів: споживчі кредити; строк кредиту не повинен бути менше за 1 місяць або більше за 65 місяців; сума кредиту не повинна бути менше за 400 гривень або більше за 1 000 000 гривень. Права та обов`язки за кредитними договорами не можуть бути передані (відступлені) Первісним кредитором та прийняті Новим кредитором у разі невідповідності позичальників та кредитних договорів вище зазначеним вимогам. Пунктом 3.4 договору передбачено, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, а також по відношенню до поручителів стосовно їх зобов`язань за договорами забезпечення. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Пунктом 9.2 договору сторони погодили, що договір діє протягом 1 календарного року, але у будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Позивачем надано копію реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року за 20.01.2022, в якому зазначено: позичальник [PERSON] по договору №7525842721 від 19.01.2022, сума кредиту 37398,16 грн., дата закінчення договору 24.01.2025, кількість днів прострочення заборгованості, при наявності 0, загальна сума заборгованості 37424,04 грн., сума основного боргу за кредитом 37398,16 грн., сума нарахованих процентів - 0,01 грн., сума нарахованого щомісячного проценту (плати за кредитом) -25,87 грн., ціна договору за кредитом 37424,04 грн. Відповідно до повідомлення-вимоги [PERSON] повідомлено про заборгованість за договором, яка станом на 23.05.2025 становить: основний борг 37398,16 грн., заборгованість за щомісячними відсотками 15963,77 грн., заборгованість за річними відсотками 4,69 грн., та запропоновано протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення позичальника повернути кредит та сплатити нараховані проценти та штрафні санкції. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №7525842721 від 19.01.2022 вбачається, що станом на 03.06.2025 заборгованість позичальника становить 53366,62 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 37398,16 грн., заборгованість по річним процентам - 4,69 грн., заборгованість по щомісячним процентам 15963,77 грн. На підтвердження факту надання кредиту та користування кредитними коштами банком до позовної заяви долучено виписку по особовому рахунку [PERSON] за період з 19.01.2022 по 03.06.2025. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті12, частини першої статті81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. 19.01.2022 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №7525842721, відповідно до умов якого останній надано кредит в розмірі 37398,16 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 5,00% на рік від суми боргу за договором та 2,49 % щомісяця від суми кредиту, строком на 36 місяців. Право вимоги АТ «Таскомбанк» обґрунтовує договором про відступлення права вимоги № 01/09/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало банку право вимоги до [PERSON] . Згідно з п.3.4. право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальника стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам. Відповідно до п. 9.2 договору строк його дії один рік, тобто до 01.09.2022 року. Згідно витягу з реєстру, до АТ «Таскомбанк» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №7525842721 від 19.01.2022 в загальному розмірі 53366,62 грн. Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/11965/16. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012 тощо). Договір факторингу є рамковою угодою та підтверджує згоду його сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, зокрема, протягом 1 (одного) календарного року, але в будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 9.2 Договору про відступлення прав вимоги № 01/09/21). Тобто приписи договору про відступлення прав вимоги діють не лише під час його укладення, а й протягом усього періоду строку дії такого правочину. Відтак, права вимоги за кредитним договором, який було укладено пізніше, ніж відповідний договір факторингу, однак в межах однорічного строку, визначеного п. 9.2 Договору №01/09/21, можуть бути відступлені у порядку, визначеному таким договором факторингу у спосіб підписання відповідних Реєстрів прав вимог, які є невід`ємною частиною Договору. Договір про відступлення права вимоги, внаслідок укладення якого позивач набув права вимоги до відповідачки у справі, є чинними, заінтересованими особами питання про визнання його недійсним не порушувалося. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладеного договору відступлення прав вимоги, а тому до АТ «Таскомбанк», перейшло право вимоги за кредитним договором від №7525842721 від 19.01.2022, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] . Під час розгляду справи встановлено, що кредитний договір №7525842721 від 19.01.2022 між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] підписано останньою та містить інформацію про суму кредиту, мету кредиту, умови та порядок видачі, строк їх повернення, погашення, розмір відсоткової ставки (річної), договір підписано сторонами, сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору, на момент укладення договору позичальниця не заявляла додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому частково виконувала його умови, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним й відповідало їхній внутрішній волі. Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що виписки з особового рахунку клієнта банку (банківська виписка з розрахунку позичальника) є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджує рук коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції здійсненні протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 381/1647/21 від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). Отже виписки з особових рахунків є документом який суд необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону. [PERSON] отримувала кредитні кошти, користувалася ними та частково виконувала зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується випискою по рахунку, яка є первинним документом та підтверджує здійснені по банківському рахунку операції. Встановивши, що [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у позивача виникло право достроково вимагати повернення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом в судовому порядку та стягнення з відповідачки на його користь заборгованість за кредитом. Враховуючи, що позивач на виконання свого процесуального обов`язку надав належні та допустимі докази на підтвердження свої позиції, а також оцінюючи належність допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження при розгляді справи, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог . Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved