Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] звернулась в суд з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки від всіх видів його доходів, щомісячно, до закінчення нею навчання, а саме до 30.06.2029; стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 6000 грн, що складають 1/2 частки оплати освітніх послуг доньки [PERSON] за 1 семестр 2025-2026 навчального року і становлять собою одноразову плату за навчання. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. Відповідно до рішення суду шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано. В даному шлюбі у них народилось троє дітей, в тому числі донька [PERSON] , [INFO] , батько якої являється відповідач. З часу розірвання шлюбу відповідач проживає окремо, діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Аліменти на утримання дітей стягувались відповідно до рішення суду. З [INFO] донька [PERSON] досягла повноліття, однак вона навчається на 1- му курсі денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Інституту інноваційної освіти Київського національного університету будівництва і архітектури» за спеціальністю «Менеджмент» для здобуття ступеня вищої освіти, за контрактом. Термін навчання з 01.09.2025 по 30.06.2029. Хоча донька досягла повноліття, однак вона навчається та потребує матеріальної допомоги, оскільки навчаючись на денній формі навчання у неї відсутня можливість працювати та утримувати себе. Кошти їй необхідні на придбання навчальної літератури та канцелярського приладдя, витрат на використання комп`ютерної техніки для навчання, вирішення побутових питань у зв`язку з проживанням в іншому місті, витрати на проїзд до місця навчання, тощо. Відповідач участі в оплаті доньки на контрактній формі навчання не приймав, вартість навчання було здійснено виключно за рахунок позивача, хоча відповідач матеріально забезпечений, працює в Укрзалзниці та має стабільний дохід. Крім того, відповідач також отримує дохід у вигляді пенсійних витрат. Відповідач проживає в с. Мартинівка, має у власності частку квартири і присадибної ділянки, веде присадибне господарство. Отже, позивач вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Крім того, оскільки позивачем внесена оплата за навчання доньки за 1 семестр 2025 року в розмірі 12000 грн, вона вважає за справедливе, щоб позивач повернув їй 1/2 частку цієї оплати, тобто 6000 грн. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. Відповідач відзив на позов не подавав. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ. 12.11.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами 29.01.2026. 29.01.2026 справа знята з розгляду та в подальшому призначена на 27.02.2026. 21.10.2025 від позивача до суду надійшла заява, відповідно до якої вона просила проводити розгляд справи без її участі. Ухвала про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, а також копія позовної заяви з додатками, повідомлення про призначення справи на 27.02.2026 були надіслані відповідачу рекомендованим листом за зареєстрованим місцем проживання, яке підтверджено довідкою Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області (а.с.24). Однак, 08.12.2025 та 20.02.2026 на адресу суду повернулись конверти із відмітками на довідці Укрпошти про причини повернення «адресат відсутній», що стверджується рекомендованим повідомленням «УКРПОШТА» №R067039720628 та №R067095908133. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи згідно з положеннями частин 7 та 8 статті 128 ЦПК України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації нею права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом. Відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом. Судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом. У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. З огляду на вищезазначене, суд на підставі частини 5 статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.12.2017, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8-9 зворот). Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження серії ВП №55303564, головним державним виконавцем Жмеринського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 від всіх видів його доходів (а.с.10-12). Як вбачається з довідки Квартального комітету «Південно Західний» від 14.10.2025 № 247 [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: доньки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Відповідно до довідки Відокремленого структурного підрозділу «Інституту інноваційної освіти Київського національного університету будівництва і архітектури» від 01.10.205 № 01-12.2/397, [PERSON] дійсно зарахована наказом від 11.08.2025 № 04-04/154 на перший курс відокремленого структурного підрозділу «Інституту інноваційної освіти Київського національного університету будівництва і архітектури» за спеціальністю «Менеджмент» для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра, за кошти фізичної особи. Термін навчання з 01.09.2025 по 30.06.2029. Форма навчання денна (а.с.14), що також стверджується копією договору про навчання від 01.09.2025 та копією договору про надання освітніх послуг (а.с.15-17). Згідно квитанції № 259683334 [PERSON] здійснено оплату за навчання [PERSON] в розмірі 12 000 грн (а.с.18). Відповідно до копії квитанції АТ «Укрзалізниця» здійснено перерахування аліментів за вересень 2025 року, які утримані із заробітної плати [PERSON] (а.с.19). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування. МОТИВИ СУДУ. НОРМИ ПРАВА, ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ. Згідно з ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до положень ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до положень ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як визначено у ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 141 СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах щодо дитини. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №308/4214/18. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як визначено частиною 1 ст. 191СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені приходить висновку, що [PERSON] приходиться донькою [PERSON] , вона досягла повноліття, продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги з боку батька до закінчення нею навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Інституту інноваційної освіти Київського національного університету будівництва і архітектури» денної форми навчання. Розмір аліментів, який просить стягувати позивач є достатнім, законним, справедливим та таким, що відповідає потребам повнолітньої [PERSON] , яка продовжує навчання, на даний час, за відсутності відзиву на позов відповідача, суд, дотримуючись принципу змагальності сторін, приходить до висновку про повне задоволення позову. Щодо стягнення з відповідача 1/2 частки оплати освітніх послуг в розмірі 6000 грн, варто зазначити наступне. Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Між тим, як було зазначено вище, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Верховний Суд у своїй постанові від 29.03.2018 у справі №642/36/16-ц зазначив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина визначений главою 16 СК України, яка передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат. Статтею 201 СК України визначено застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Згідно вказаної норми до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України щодо обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі №512/4397/17. Крім цього, відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/1766/18, від 1 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18, від 26 вересня 2018 року у справі №569/6838/15, навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. З огляду на викладене, відсутні підстави для стягнення з відповідача 6000 грн, що є 1/2 частки оплати вартості навчання. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ. З урахуванням задоволення позову відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial