Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

У листопаді 2025 року акціонерне товариство «ТаскомБанк» (надалі АТ «ТаскомБанк»/позивач) звернулося до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.04.2024 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було підписано Заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування, яку слід розуміти як кредитний договір № 002/25799895-СК_SB. Згідно з умовами Заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування відповідач просив відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті. Таким чином позичальнику було встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200 000 гривень), а саме надані кредитні кошти в сумі 90 000,00 грн., з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом 59 %; строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 29.10.2025 у останньої виникла заборгованість в розмірі 154 833,77 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) у розмірі 89 288,74 грн, заборгованості по процентам (в т.ч. прострочена) у розмірі 65 545,03 грн. З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом, просив стягнути заборгованість та судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою судді від 09.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача АТ «ТаскомБанк» у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи; в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судові засідання 07.01.2026, 26.02.2026 не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток за адресою реєстрації та фактичного місця проживання останньої. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву до суду відповідач не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала, у зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів зі згоди представника позивача прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15.04.2024 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було підписано Заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування, яку слід розуміти як кредитний договір № 002/25799895-СК_SB. Згідно з умовами Заяви-договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування відповідач просив відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті. Таким чином позичальнику було встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200 000 гривень), а саме надані кредитні кошти в сумі 90 000,00 грн., з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом 59 %; строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Відповідно до п. 1 Згоди та запевнення клієнта до договору (далі - Згода), що є невід`ємною частиною Заяви-договору, позичальник підтверджує, що до укладення договору ознайомлений з умовами договору, у тому числі тарифами, правилами користування електронними платіжними засобами емітованими АТ «ТаскомБанк», з умовами відкриття та обслуговування рахунків, з умовами розміщення вкладу, отримання споживчого кредиту. Надання та/або змін умов надання банківських. платіжних та інших фінансових послуг банку. Відповідно до п. 7 заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування, позичальник підтвердив, що невід`ємною частиною Заяви-договору є згода та запевнення клієнта до договору, з підписанням якого в мобільному застосунку izibank договір набуває чинності. Відповідно до п. 11 Згоди, позичальник підтвердив, що розуміє та згоден з тим, що процентна ставка за кредитом Фіксована та не може бути змінена без згоди позичальника (клієнта). Проценти нараховуються за кредитом щомісячно на суму залишку заборгованості на кінець кожного дня за методом факт/факт та сплачуються позичальником (клієнтом) щомісячно в складі обов`язкового мінімального платежу згідно умов кредитування визначених тарифами банку та зазначених у паспорті споживчого кредиту. Відповідно до п. 5 Заяви-договору, позичальник підтвердив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (УЕП) з особистим ключем та відповідним відкритим ключем, що буде використовуватися ним в Мобільному застосунку izibank для вчинення правочинів (у вигляді електронного документу), розрахунково-касовому: обслуговуванні та/або при отриманні банківських, платіжних та інших фінансових послуг. Визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису, його накладення має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Відповідно до п. 2.1. Підрозділу 2 в рамках Послуги Банку «Картка izibank» та укладеного з Клієнтом Договору, Банк встановлює Кредитний ліміт на умовах, зазначених Договором та Тарифами. З метою надання Кредитного ліміту Банк зазначає Ліміт кредитної лінії для Клієнта в межах Загального Кредитного ліміту. Загальний Кредитний ліміт визначається Банком самостійно, зазначається в Заяві- договорі на укладання Договору/Договорі про надання послуг/іншому документі встановленої Банком форми/Тарифах, і є істотною умовою Договору, в частині умов щодо встановлення Кредитного ліміту, наявність якої вимагається чинним Законодавством України. В межах Загально кредитного ліміту визначається окремий Ліміт кредитної лінії Клієнта, на підставі здійсненої оцінки кредитоспроможності Клієнта. За наслідками такої оцінки (в тому числі враховуючи запит Клієнта щодо Ліміту кредитної лінії, за наявності) Банк в межах Загального кредитного ліміту встановлює Клієнту Кредитний ліміт, розмір якого зазначає в Мобільному застосунку «izibank». Відповідно до п. 2.3. у випадку, якщо Клієнт не погодиться із запропонованою зміною Ліміту кредитної лінії/Загального ліміту кредитної лінії, про яку він був повідомлений у порядку та способом, встановленим Договором, він зобов`язаний не пізніше 10 (десяти) календарних днів після інформування його про зміну Ліміту кредитної лінії/ Загального ліміту кредитної лінії, повідомити про це Банк шляхом надання письмової заяви. У разі, якщо Банк у зазначений в цьому пункті строк, не отримає відповідного письмового повідомлення, новий Ліміт кредитної лінії/ Загальний ліміт кредитної лінії вважаються погодженими Клієнтом. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі №002/25799895-CK_SB від 15.04.2024, що підтверджується відповідною випискою. Отже, позивач, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Позичальником умови вищезазначеного кредитного договору не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, як наслідок, станом на 15.04.2024, заборгованість відповідача за кредитним договором, становить 154 833,77 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) у розмірі 89 288,74 грн, заборгованості по процентам (в т.ч. прострочена) у розмірі 65 545,03 грн., що підтверджується відповідним розрахунком та виписками. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3 ст. 207 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205,207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Частиною першою статті 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ІТС). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів суд дійшов висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та АТ «Таскомбанк» та невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в нього боргового зобов`язання перед позивачем. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору. Зазначений договір недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Тому в силу вказаних вимог матеріального закону суд доходить висновку, що згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти з користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку, наданий йому кредит в строк, передбачений договором, не повернув. Відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості на рахунки АТ «Таскомбанк». Отже, суд доходить висновку, що позовні вимоги АТ «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved