Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Керівник Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ПАТ "Зернопродукт МХП", в якому просить припинити право власності [PERSON] на земельні ділянки з кадастровими номерами 0520480400:02:001:0448, площею 1,8034 га та 0520480400:02:001:0407, площею 1,8353 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, нині Бершадської міської ради, шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] успадкувала право на земельну частку (пай) на підставі рішення Бершадського районного суду № 2- 1552/08 від 21.1 1.2008 згідно державного акту серії 1У-ВН № 024784 ВН №0335333 в порядку спадкування від своєї матері [PERSON] , розміром 1,8353 га, який в подальшому після спадкування змінила на державний акт серії ЯЛ № 035483 на ім`я [PERSON] та згідно сертифікату серії ВН №0335875 в порядку спадкування від батька [PERSON] , розміром 1,8034 в умовних кадастрових гектарах на землях, які розташовані на території Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Розпорядженням голови Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області № 298 від 05.11.2002 «Про затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право власності на землю» затверджено технічну документацію по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право власності на землю на території Баланівської сільської ради по ТОВ «Агрофірма Баланівська» та передано у приватну власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) з видачею державних актів на право власності на землю. Згідно Списку власників сертифікатів, що мають право на земельну частку (пай) на території Баланівської сільської ради, що є Додатком 1 до розпорядження №298 від 05.11.2002, за [PERSON] рахується земельна ділянка № [NUMBER] площею 1,8 га, за [PERSON] рахується земельна ділянка № [NUMBER] площею 1,84 га. На підставі рішення Бершадського районного суду від 21.11.2008 № 2- 1552/08 [PERSON] 27.07.2011 видано Державний акт серії ЯЛ №965257 про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520480400:02:001:0448, площею 1,8034 га, який зареєстровано в Державному реєстрі прав за №052048041000795. Крім того, на підставі рішення Бершадського районного суду від 21.11.2008 № 2-1552/08 [PERSON] 27.07.2011 видано Державний акт серії ЯЛ №035483 про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520480400:02:001:0407, площею 1,8353 га, який зареєстровано в Державному реєстрі прав за № 43190415. Відповідно до державних актів [PERSON] набула право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером: 0520480400:02:001:0448 площею 1,8034 га та 0520480400:02:001:0407 площею 1,8353 га, що розташовані на території Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області. Згідно інформації із Державного земельного кадастру площа земельної ділянки з кадастровим номером 0520480400:02:001:0448 становить 1,8034 га, площа земельної ділянки з кадастровим номером 0520480400:02:001:0407 становить 1,8353га. З урахуванням викладеного, право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 0520480400:02:001:0448 площею 1,8034 га виникло 27.07.2011 з моменту видачі та реєстрації Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №965257. Також, право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 0520480400:02:001:0407 площею 1,8034 га виникло 27.07.2011 з моменту видачі та реєстрації Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №035483. Земельні ділянки з кадастровими номерами 0520480400:02:001:0448 площею 1,8034 га та 0520480400:02:001:0407 площею 1,8034 га належать до категорії земель сільськогосподарського призначення, що підтверджується загальними відомостями про земельні ділянки із Державного земельного кадастру. Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 10.06.2025 власником земельних ділянок з кадастровими номерами: 0520480400:02:001:0448 та 0520480400:02:001:0407 є [PERSON] , також вказані земельні ділянки перебувають в оренді ПАТ «ЗЕРНОПРОДУКТ МХП». Згідно інформації Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, [PERSON] із заявою про оформлення набуття (прийняття) громадянства України не зверталась; паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, посвідкою на проживання в Україні не документувалась; відомості щодо її зареєстрованого місця проживання в Україні відсутні. Належність [PERSON] до іноземного громадянства підтверджується змістом Державного акту та відомостями із ДЗК. Крім того, належність [PERSON] до громадянства Республіки Молдова та те, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , підтверджується інформацією, наявною у договорі оренди № 1413 від 01.08.2011 та № 363 від 01.08.2011, відповідно яких [PERSON] передала земельні ділянки з кадастровим номером 0520480400:02:001:0448 та 0520480400:02:001:0407 в оренду ПАТ «ЗЕРНОПРОДУКТ МХП» на 20 років. Право оренди земельної ділянки за ПАТ «ЗЕРНОПРОДУКТ МХП» зареєстровано 23.07.2021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи, що всупереч положенням ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України [PERSON] , будучи іноземкою, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 27.07.2011 по даний час) не відчужила їх, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є підстави для конфіскації земельної ділянки у власність держави. Прокурор Онуфрієнко Н.В. заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Рябцун С.В. надав до суду письмові пояснення, в яких просив розглянути справу у відсутність представника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судових засідань у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Представник третьої особи - ПАТ "Зернопродукт МХП" в судове засідання не з`явився. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що Розпорядженням голови Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області № 298 від 05.11.2002 «Про затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право власності на землю» затверджено технічну документацію по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право власності на землю на території Баланівської сільської ради по ТОВ «Агрофірма Баланівська» та передано у приватну власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) з видачею державних актів на право власності на землю. Згідно Списку власників сертифікатів, що мають право на земельну частку (пай) на території Баланівської сільської ради, що є Додатком 1 до розпорядження №298 від 05.11.2002, за [PERSON] рахується земельна ділянка № [NUMBER] площею 1,8 га, за [PERSON] рахується земельна ділянка № [NUMBER] площею 1,84 га. Відповідачка [PERSON] успадкувала право на земельну частку (пай) на підставі рішення Бершадського районного суду № 2- 1552/08 від 21.1 1.2008 згідно державного акту серії 1У-ВН № 024784 ВН №0335333 в порядку спадкування від своєї матері [PERSON] , розміром 1,8353 га, який в подальшому після спадкування змінила на державний акт серії ЯЛ № 035483 на ім`я [PERSON] та згідно сертифікату серії ВН №0335875 в порядку спадкування від батька [PERSON] , розміром 1,8034 в умовних кадастрових гектарах на землях, які розташовані на території Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області. На підставі рішення Бершадського районного суду від 21.11.2008 № 2- 1552/08 [PERSON] 27.07.2011 видано Державний акт серії ЯЛ №965257 про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520480400:02:001:0448, площею 1,8034 га, який зареєстровано в Державному реєстрі прав за №052048041000795. Крім того, на підставі рішення Бершадського районного суду від 21.11.2008 № 2-1552/08 [PERSON] 27.07.2011 видано Державний акт серії ЯЛ №035483 про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520480400:02:001:0407, площею 1,8353 га, який зареєстровано в Державному реєстрі прав за № 43190415. Відповідно до державних актів [PERSON] набула право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером: 0520480400:02:001:0448 площею 1,8034 га та 0520480400:02:001:0407 площею 1,8353 га, що розташовані на території Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області. Згідно інформації із Державного земельного кадастру площа земельної ділянки з кадастровим номером 0520480400:02:001:0448 становить 1,8034 га, площа земельної ділянки з кадастровим номером 0520480400:02:001:0407 становить 1,8353га. З урахуванням викладеного, право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 0520480400:02:001:0448 площею 1,8034 га виникло 27.07.2011 з моменту видачі та реєстрації Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №965257. Також, право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 0520480400:02:001:0407 площею 1,8034 га виникло 27.07.2011 з моменту видачі та реєстрації Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №035483. Земельні ділянки з кадастровими номерами 0520480400:02:001:0448 площею 1,8034 га та 0520480400:02:001:0407 площею 1,8034 га належать до категорії земель сільськогосподарського призначення, що підтверджується загальними відомостями про земельні ділянки із Державного земельного кадастру. Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 10.06.2025 власником земельних ділянок з кадастровими номерами: 0520480400:02:001:0448 та 0520480400:02:001:0407 є [PERSON] , вказані земельні ділянки перебувають в оренді ПАТ «ЗЕРНОПРОДУКТ МХП». Згідно інформації Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, [PERSON] із заявою про оформлення набуття (прийняття) громадянства України не зверталась; паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, посвідкою на проживання в Україні не документувалась; відомості щодо її зареєстрованого місця проживання в Україні відсутні. Належність [PERSON] до іноземного громадянства підтверджується змістом Державного акту та відомостями із ДЗК. Крім того, належність [PERSON] до громадянства Республіки Молдова та те, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , підтверджується інформацією, наявною у договорі оренди № 1413 від 01.08.2011 та № 363 від 01.08.2011, відповідно яких [PERSON] передала земельні ділянки з кадастровим номером 0520480400:02:001:0448 та 0520480400:02:001:0407 в оренду ПАТ «ЗЕРНОПРОДУКТ МХП» на 20 років. Право оренди земельної ділянки за ПАТ «ЗЕРНОПРОДУКТ МХП» зареєстровано 23.07.2021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Статті 13,14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. За змістом ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності. Згідно з ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Відповідно до ч.1, 2 ст. 38 закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1ст. 39 закону України «Про міжнародне приватне право» виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Якщо спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна (ч.1 ст. 181 ЦК України), знаходяться на території України, то на них поширюється дія права України. Отже, відповідачка [PERSON] будучи громадянкою іноземної держави та набувши право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, повинна була діяти у відповідності до приписів Земельного кодексу України. Згідно пункту «е» ч.1 ст. 140 ЗК України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках визначених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за ЗК України не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЗК України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) і пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Як визначено вище, питання набуття у власність землі в Україні врегульоване нормами Земельного кодексу України; процедура набуття у власність землі іноземцями, а також обмеження, які з цим пов`язані, також чітко визначені даним законодавчим актом, тобто втручання є законним. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Суспільний інтерес в даному випадку проявляється в тому, що земля є власністю Українського народу, землі сільськогосподарського призначення не можуть бути у власності іноземців, що покликане інтересами національної безпеки. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. В даному випадку наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника земельної ділянки, оскільки останній мав достатньо часу для виконання свого обов`язку, однак дотепер земельну ділянку не відчужив, що порушує вимоги земельного законодавства України та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу. Чинним законодавством передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] будучи громадянкою Республіки Молдова, в порушення вимог ч. 4 ст. 81 ЗК України, упродовж одного року після набуття права власності на спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення, і по даний час добровільно не відчужила їх, вказані земельні ділянка підлягає конфіскації у власність держави в порядку ст.145 ЗК України. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно ст. 356 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Згідно ч.4 ст.145 ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Згідно ч.1 ст.188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У відповідності до ч.1 ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до п.п.1 п. 3 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15 (далі - Положення) основними завданнями Держгеокадастру є серед решти реалізація державної політики у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Згідно п.п. 33 п. 4 Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності у частині додержання вимог земельного законодавства щодо використання та охорони земель, зокрема, за додержанням строків розгляду заяв чи клопотань щодо набуття і реалізації прав на землю. Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства саме Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки. Підставою представництва прокурором інтересів держави у даному спорі є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а саме Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»). Правовий висновок щодо застосування ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. Таким чином, обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які відповідач незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, як територіального органу, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, тобто уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо подання позову про конфіскацію у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, якими після отримання їх у спадщину незаконно володіють іноземні громадяни понад встановлений законом строк. З огляду на викладене, позовні вимоги прокурора щодо примусового припинення права власності відповідача на дану земельну ділянку шляхом її конфіскації в порядку статті 145 ЗК України підлягають до задоволення. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved