Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

25.08.2025 [PERSON] звернувся до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 21.11.2015 між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Великолінинської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, за актовим записом №4. Від шлюбу дітей не мають. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного гоподарства, різні погляди на сімейне життя та обов`язки подружжя. [PERSON] зазначає, що він з [PERSON] не проживають разом спільним подружнім життям та не ведуть спільного гоподарства, не мають спільного бюджету. Сторони віддалились один від одного, між ними вже давно немає теплих почуттів, які необхідні для підтримання здорових взаємовідносин у подружньому житті, не мають намірів врятувати сім`ю. Позивач пояснює, що між ним з дружиною почали виникати конфлікти, що спричинило розлад сімейного клімату та сімейного життя взагалі. Тому, на думку [PERSON] , вони з відповідачкою стали один для одного чужими людьми, вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Позивач вважає, що спільне життя в якості подружжя неможливе, сторони перестали розуміти один одного, у зв`язку з напруженими стосунками він втратив до [PERSON] почуття любові та поваги, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та інтересам відповідачки, що має істотне значення. Звернення позивача до суду із даним позовом свідчить про стійке бажання розірвати шлюб з відповідачкою, на примирення він не згідний, наполягає на розірванні шлюбу. З огляду на наведене, позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою [PERSON] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2025 справа передана для розгляду судді Клімченку М.І. Ухвалою судді від 27.08.2025 відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 03.11.2025 було зупинено провадження у справі та надано подружжю [PERSON] та [PERSON] строк для примирення протягом трьох місяців. Ухвалою судді від 03.02.2026 провадження по справі поновлено та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання, в якому вказав, що у звязку з обєктивними життєвими обставинами бути присутнім на судових засіданнях не зможе та просить здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на примирення не згідний, наполягає на розірванні шлюбу. Після поновлення провадження по справі в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяви, в яких просив розгляд цивільної справи за його позовом про розірвання шлюбу здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вказав, що не згідний на примирення та наполягав на розірванні шлюбу. Також, вказав, що відповідачка вводить суд в оману повідомляючи, що вона хвора, навмисно затягує розгляд справи. Наполягав на тому, що він не згоден на будь-яке примирення та наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Разом з тим, 24.10.2025 відповідачка надала до суду заяву, в якій просила врахувати при розгляді справи те, що вони з позивачем прожили більше десяти років, між ними завжди було взаєморозуміння та повага один до одного. Вважає, що поданий позивачем позов до суду про розірвання шлюбу спонтанний та необдуманний, тому, щоб зберегти шлюб, просила надати строк для примирення подружжя терміном шість місяців. Після поновлення провадження по справі в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку, що підтверджується її підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яким спрямовувалась судова повістка. 10.02.2026 надала до суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи у зв`язку з тим, що вона не може з`явитись до суду за станом здоров`я, але бажає приймати участь у судовому засіданні. Документів на підтвердження поважності неприбуття до суду не надала. Крім того, 23.02.2026 відповідачка [PERSON] надала до суду заяву, в якій вказала, що не згідна на розірвання шлюбу, вважає, що шлюб може бути збережений, вона докладатиме всіх зусиль для його збереження, звістка про подання позивачем заяви про розірвання шлюбу стала для неї несподіванкою, оскільки протягом їхнього подружнього життя у них ніколи не виникало конфліктів. Вказує, що на даний час у них з відповідачем виникли непорозуміння, які вважає тимчасовим явищем. Зазначає, що має намір зберегти шлюб, в якому сторони прожили 12 років, вважає, що це можливо. На підставі викладеного, просила надати [PERSON] та [PERSON] строк на примирення тривалістю 3 місяці та зупинити провадження по справі на цей час. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд визнав за можливе ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 21 листопада 2015 року у виконавчому комітеті Великолінинської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, за актовим записом №4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 21 серпня 2025 року (а.с.9). Від шлюбу дітей не мають. Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивача, він втратив почуття любові до відповідачки, подальше збереження шлюбу вважає неможливим, сторони не підтримують шлюбні відносини. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачкою не бажає. Після надання терміну на примирення, строком 3 місяці, позиція позивача залишилась незмінною, він вказав, що не згоден на будь-яке примирення та наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка проти розірвання шлюбу заперечувала, просила суд надати повторно термін на примирення. Відповідно до частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони подружнім життям не проживають, сімейне життя у сторін не склалося через втрату почуття взаємної любові, фактичного припинення спільних зобов`язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім`ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності один перед одним. Частиною 1 статті 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною першою статті 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Разом з тим, системний аналіз статті 51 Конституції України, статей 111, 112 СК України, статей 2, 240, пункту 4 частини першої статті 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін. У даній справі сторонам надавався термін на примирення строком 3 місяці, провадження по справі на вказаний час зупинялось. Разом з тим, оскільки суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, тому, вирішуючи клопотання відповідачки про надання строку на примирення повторно, необхідно оцінити: строк, який сплинув із моменту пред`явлення позову про розірвання шлюбу та обставини справи, які свідчать про реальну можливість примирення сторін. З матеріалів справи вбачається, що справа про розірвання шлюбу перебуває в провадженні суду від 25.08.2025. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про перебування в провадженні суду вказаного позову, що підтверджується підписами останньої на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень, якими спрямовувались судові повістки, зверталась до суду із заявою про надання терміну на примирення 24.10.2025, яка була задоволена. Після поновлення провадження по справі, позивач [PERSON] повідомив суд, що його позиція щодо розірвання шлюбу залишилась незмінною, примирення позивач не бажає, просить розірвати шлюб. Разом з тим, після поновлення провадження у справі відповідачка знову звертається до суду з аналогічним клопотанням про надання терміну на примирення. Позивач [PERSON] категорично заперечував проти надання терміну для примирення, що, в свою чергу, свідчить про відсутність реальної можливості примирення сторін. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя у справах про розірвання шлюбу застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно під час розгляду конкретної справи. Під час розгляду справи по суті суд сприяє примиренню сторін (частина сьома статті 211 ЦПК України). Разом з тим, враховуючи положення статті 112 СК України, згідно якої при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя, тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Отже, на думку суду, заява відповідачки про повторне надання строку на примирення, носить формальний характер, є необгрунтованою та такою, що подана з метою затягування розгляду справи, що, в свою чергу, призведе до порушення розумних строків розгляду цивільної справи та прав сторін. Суд враховує, що від моменту подачі позову до суду позиція позивача щодо бажання розірвати шлюб з відповідачкою, залишається незмінною. Тому вказана заява не підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги стійке волевиявлення позивача щодо розірвання шлюбу з відповідачкою та встановлені судом обставини, які в своїй сукупності свідчать про те, що сім`я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд прийшов до переконання, що шлюб, при таких обставинах, слід розірвати, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved