Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивований тим, що 29 листопада 2017 року близько 08 год. 10 хв. водій [PERSON] , керуючи автобусом марки «Неоплан», державний реєстраційний номер [NUMBER] на автодорозі «Київ-Чернігів» у лівій смузі дорожнього руху, зі сторони м. Чернігів у напрямку м. Київ в с. Семиполки Броварського району Київської області, допустив зіткнення із задньою частиною причепу автомобіля марки «Фольксваген Кадді», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував позивач, та задньою частиною напівпричепу марки «Швітс», державний реєстраційний номер [NUMBER] , тягача марки «Ман», державний реєстрацій номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . В результаті ДТП водій автомобіля марки «Фольксваген Кадді» [PERSON] та пасажири автобусу марки «Неоплан» [PERSON] , [PERSON] , отримали тілесні ушкодження та були доставлені до Броварської ЦРЛ для надання медичної допомоги. Відомості за фактом ДТП 29 листопада 2017 року внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що 29 листопада 2017 року позивача госпіталізовано до КЛПЗ «Чернігівська міська лікарня № 3», де він перебував на стаціонарному лікуванні з 30 листопада 2017 року до 11 грудня 2017 року із діагнозом: забій м`яких тканин голови та обличчя, закритого перелому кісток носу без зміщення, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій правого плечового суглобу, забій лівого стегна, пошкодження чотирьохголового м`яза лівого стегна. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2021 року в справі № 361/4980/20 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений частиною першою статті 286 КК України, на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності. На час настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника автобусу «Неоплан» була застрахована в ПрАТ «УПСК» (поліс від 14 листопада 2017 року № АМ/2159741). ПрАТ «УПСК» на виконання вимог закону та взятих на себе за договором зобов`язань компенсувало на користь позивача 99 000 грн на відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу «Фольксваген Кадді», яка становить ліміт страхової суми, що визначена у договорі за відрахуванням франшизи у сумі 1 000,00 грн. Крім того, на виконання вимог статті 24 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» йому компенсовано витрати на лікування в сумі 5 570,17 грн. З посиланням на норми статті 1194 ЦК України позивач зазначає, що відповідач [PERSON] повинен відшкодувати йому завдані збитки, які не були покриті за рахунок ПрАТ «УПСК», оскільки внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження, а також було пошкоджено його автомобіль. Також він має право на відшкодування моральної шкоди, що полягає у перенесених фізичному болі та душевних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, неможливості довгий час використовувати свою власність за її призначенням. Позивач [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на свою користь: відшкодування майнової шкоди (збитку) заподіяної пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП у розмірі 437 719,65 грн: витрати на оплату додаткового автотоварознавчого дослідження від 18 січня 2023 року № 22 у розмірі 2 750 грн; витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу «Фольксваген Кадді» у розмірі 1 800 грн та причіпу легкового у розмірі 1 600 грн; матеріальні втрати (збиток), які він зазнав у зв`язку із тим, що не поїхав у тур до Єгипту через ДТП в розмірі 18 711,23 грн; відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля у ДТП, в розмірі 10 000 грн; відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я від отриманих тілесних ушкоджень у ДТП, в розмірі 20 000 грн; судові витрати пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги в розмірі 7 000 грн. Протокольною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2023 року як співвідповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Турист» (далі ТОВ «Турист»). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2024 року прийнято відмову позивача від позову в частині вимог до відповідача [PERSON] . Закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , ТОВ «Турист» про стягнення майнової та моральної шкоди, в частині вимог до відповідача [PERSON] . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2024 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнено з ТОВ «Турист» на користь [PERSON] 453 225,27 грн на відшкодування майнової шкоди, 15 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди та 5 000 грн на відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 473 225,27 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення суду мотивоване тим, що на час настання ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Турист». Вина [PERSON] у вчиненні ДТП доведена та підтверджується ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2021 року в справі № 361/4980/20. Згідно з висновком про оцінку додаткового експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 18 січня 2023 року № 22 різниця між ринковою вартістю автомобіля спеціалізованого вантажного «Фольксваген Кадді», державний реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням його строку експлуатації та технічного стану на момент настання ДТП, без урахування пошкоджень, отриманих у ДТП 29 листопада 2017 року та його ринковою вартістю з урахуванням пошкоджень, отриманих у ДТП 29 листопада 2017 року, станом на дату оцінки (16 січня 2023 року) становить 536 719,65 грн (909 593,72 грн - 372 874,07 грн). Отже, ТОВ «Турист» повинно на даний час відшкодувати позивачу частково завдані збитки, які не були покриті за рахунок ПрАТ «УПСК», внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП. Розмір невідшкодованої шкоди становить 437 719,65 грн. (536 719,65 грн (різниця між ринковою вартістю транспортного засобу без урахування пошкоджень отриманих у ДТП та його ринковою вартістю з урахуванням пошкоджень отриманих у ДТП) 99 000 грн (ліміт відповідальності ПрАТ «УПСК», за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого). Крім того, ТОВ «Турист» повинен компенсувати позивачу: понесені витрати на оплату додаткового автотоварознавчого дослідження від 18 січня 2023 року № 22 в розмірі 2 750 грн, витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 1 800 грн та причіпу легкового в розмірі 1 600 грн; матеріальні втрати (збиток), які позивач зазнав, у зв`язку із тим, що не поїхав у тур до Єгипту, оскільки сталася ДТП і він у день запланованого виїзду потрапив до лікарні, в сумі 18 711,23 грн/2 = 9 355,62 грн. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав серйозні механічні пошкодження та був фізично знищений, а сам позивач отримав тілесні ушкодження, вимушений був провести час у лікарні, в зв`язку з чим не міг полетіти на відпочинок до Єгипту. Тому, враховуючи ступінь вини [PERSON] , характер вчиненого діяння та заподіяння шкоди у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, суд вважає розумним, виваженим та справедливим визначити суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. Суд ухвалив також стягнути з ТОВ «Турист» на користь позивача 5 000 грн на відшкодування витрат на правову допомогу, яка була надана позивачу адвокатом Сагалем С.В. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2024 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 21 червня 2024 року про виправлення описки, апеляційні скарги [PERSON] та ТОВ «Турист» задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2024 року змінено, зменшено розмір стягненого з ТОВ «Турист» на користь [PERSON] відшкодування майнової шкоди з 453 225,27 грн до 443 869,65 грн та загальної суми стягнення з 473 225,27 грн до 463 869,65 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Суд апеляційної інстанції вказав, що у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі статті 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної у результаті пошкодження транспортного засобу, у більшості випадків ця різниця утворюється внаслідок того, що страхові компанії вартість відновлювального ремонту обраховують з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму. Установивши, що вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням його транспортного засобу внаслідок ДТП, яка сталася з вини [PERSON] , що перебував на момент ДТП у трудових відносинах з ТОВ «Турист», перевищує виплачений на користь позивача розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач має право вимагати стягнення з ТОВ «Турист» різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, виплаченим ПрАТ «УПСК», що становить 437 719,65 грн. Позивач для підтвердження розміру матеріальних збитків надав до суду висновок експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, який не є висновком експерта, але є письмовим доказом. Доказів на спростування вказаного висновку автотоварознавчого дослідження ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції відповідачем або третьою особою не надано. Суд також відхилив посилання апеляційних скарг ТОВ «Турист» і [PERSON] на непідсудність справи Деснянському районному суду м. Чернігова, у зв`язку з чим, на думку заявників, наявні підстави для передачі справи в порядку статті 378 ЦПК України за належною підсудністю (юрисдикцією), оскільки [PERSON] звернувся до суду за правилами альтернативної підсудності відповідно до частини четвертої статті 28 ЦПК України за місцем своєї реєстрації, а тому підстави для застосування апеляційним судом частини першої статті 378 ЦПК України відсутні. Суд апеляційної інстанції також вказав, що у цій справі відсутні підстави для застосування позовної давності. Також суд відхилив посилання ТОВ «Турист» на те, що судом першої інстанції його не було залучено до розгляду справи як учасника, не повідомлялось про здійснення провадження по суті, не надходили судові виклики (повістки) на жодне із зазначених судових засідань, а також ухвали про відкриття провадження, залучення до справи в якості учасника. Суд апеляційної інстанції також визнав помилковим посилання ТОВ «Турист» на те, що позивачем до нього не заявлялось жодних вимог, з огляду на те, що за заявою позивача протокольною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2023 року залучено ТОВ «Турист» до участі у справі як співвідповідача. У письмовій заяві від 20 грудня 2023 року представник позивача адвокат Сагаль С.В. просив завдану позивачу шкоду стягнути з роботодавця, а саме з ТОВ «Турист» і [PERSON] не подавав заяви про відмову від таких вимог. Разом з цим, суд першої інстанції помилково відніс до збитків, яких зазнав позивач у ДТП, матеріальні витрати на тур до Єгипту у розмірі 9 355,62 грн, в який він не поїхав через те, що потрапив до лікарні. У розумінні статті 22 ЦК України такі витрати не є збитком потерпілої внаслідок ДТП особи, а тому стягнена судом з ТОВ «Турист» на користь [PERSON] майнова шкода підлягає зменшенню з 453 225,27 грн до 443 869,65 грн. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 квітня 2025 року касаційні скарги [PERSON] , яка підписана представником [PERSON] , і ТОВ «Турист», яка підписана представником [PERSON] , задоволено частково. Касаційну скаргу [PERSON] , яка підписана представником Лукинюком В.В., на ухвали Чернігівського апеляційного суду від 18 березня 2024 року задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Суд касаційної інстанції своє рішення мотивував наступним. Протокольною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 червня 2023 року, постановленою судом не виходячи до нарадчої кімнати, за клопотанням відповідача залучено до участі як третю особу ТОВ «Турист». 27 червня 2023 року суд першої інстанції направив на адресу ТОВ «Турист» повістку про виклик до суду у підготовче судове засідання на 08 серпня 2023 року, в якій зазначено про те, що товариство залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а також витребувано додаткову інформацію щодо перебування [PERSON] у трудових відносинах з ТОВ «Турист», копії особової справи та документів, які пов`язані із виконанням ним трудових обов`язків, а також документи щодо правової підстави керування ним автобусом, який належить ТОВ «Турист». Крім того, як додаток до повістки направлено копію позовної заяви, у якому товариство як відповідач чи третя особа не вказано, жодних вимог до нього не пред`явлено. Протокольною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2023 року, яка постановлена судом без виходу до нарадчої кімнати, залучено ТОВ «Турист» до участі у справі як співвідповідача. 18 вересня 2023 року суд першої інстанції направив на адресу ТОВ «Турист» повістку про виклик до суду у судове засідання на 05 жовтня 2023 року, повідомлено, що товариство залучено як співвідповідача. Повістка отримана ТОВ «Турист», що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігів від 05 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02 листопада 2023 року о 11 год 30 хв. 06 жовтня 2023 року судом першої інстанції направлено на адресу ТОВ «Турист» повістку про виклик до суду у судове засідання на 02 листопада 2023 року для участі представника співвідповідача. Повістка отримана ТОВ «Турист» 18 жовтня 2023 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 20 грудня 2023 року представник позивача подав до суду заяву, в якій просив завдану позивачу шкоду стягнути з роботодавця [PERSON] ТОВ «Турист», а провадження в частині вимог, пред`явлених до [PERSON] закрити. 21 грудня 2023 року судом першої інстанції направлено на адресу ТОВ «Турист» повістку про виклик до суду у судове засідання на 31 січня 2023 року. Повістка отримана ТОВ «Турист» 29 грудня 2023 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Тобто, заява представника позивача від 20 грудня 2023 року на адресу ТОВ «Турист» не направлялась. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2024 року прийнято відмову позивача від позову в частині вимог до відповідача [PERSON] . Закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , ТОВ «Турист» про стягнення майнової та моральної шкоди, в частині вимог до відповідача [PERSON] . Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] 5 000 грн на відшкодування витрат на правову допомогу. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2024 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнено з ТОВ «Турист» на користь [PERSON] 453 225,27 грн на відшкодування майнової шкоди, 15 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди та 5 000 грн на відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 473 225,27 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. За висновком суду касаційної інстанції, суд першої інстанції не направив на адресу ТОВ «Турист» ухвали про відкриття провадження та або залучення його до участі у справі як третьої особи та/або відповідача та позовну заяву; не забезпечив право товариства на подання відзиву на позовну заяву; не врахував, що заяву про стягнення коштів з ТОВ «Турист» та закриття провадження у справі в частині вимог, пред`явлених до [PERSON] , подана після закриття підготовчого провадження, а ця заява (яка за своєю суттю є позовом до ТОВ «Турист») на адресу ТОВ «Турист» також не направлялась. Суд апеляційної інстанції на вказане уваги не звернув та вважав відповідні доводи ТОВ «Турист» безпідставними. За таких обставин суди попередніх інстанцій не забезпечили права ТОВ «Турист» як відповідача під час розгляду справи судом, а також дотримання принципів диспозитивності та змагальності. Після надходження матеріалів справи з Верховного суду до Деснянського районного суду м. Чернігова, автоматизованою системою документообігу суду дану справу було розподілено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Косенку О.Д., ухвалою якого від 20.08.2025 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з викликом учасників справи. Ухвалою суду від 19.09.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача Ушакова Олексія Олександровича про поворот виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2024 року у справі № 750/3400/23 та стягнення з ТОВ «Турист» грошових коштів у сумі 119237,49 грн як безпідставно збережених коштів. Ухвалою суду від 01.10.2025 задоволено клопотання представника позивача адвоката Сагаля С.В. про залучення до участі у справі співвідповідача, залучено до участі у розгляді справи в якості співвідповідача ТОВ «Турист». Також суд постановив направити співвідповідачу ТОВ «Турист» копію ухвали з позовною заявою та встановив строки для подачі заяв по суті справи. В установлені судом строки заяви по суті справи від її учасників до суду не надходили. Ухвалою суду від 26.01.2026, занесеною до протоколу судового засідання, суд постановив закрити підготовче провадження у справі та призначити її до розгляду по суті на 25.02.2026. У судове засідання 25.02.2026 з`явився представник позивача адвокат Сагаль С.В. У режимі відеоконференцзв`язку участь у розгляді справи взяли представник відповідача [PERSON] адвокат Лукинюк В.В., представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Турист» адвокат Ушаков О.О. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, просив стягнути на користь позивача з відповідача ТОВ «Турист» завдану майнову шкоду у розмірі 443 869,65 грн та понесені стороною позивача судові витрати. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Турист» адвокат Ушаков О.О. проти задоволення позовних вимог заперечив, указавши, що отриманий ТОВ «Турист» примірник позовної заяви не містить вимог до товариства, а лише вимоги до [PERSON] , а оскільки позовні вимоги до ТОВ «Турист» після повернення справи на новий розгляд, не заявлялися, сам факт залучення товариства співвідповідачем у справі без зміни або уточнення позовних вимог не свідчить про виникнення у ТОВ «Турист» обов`язків відповідача у справі. Представник просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, стягнути з позивача понесені товариством судові витрати в суді першої інстанції. Представник відповідача [PERSON] адвокат Лукинюк В.В. проти задоволення позовних вимог заперечив, указавши, що його довіритель [PERSON] не є належним відповідачем у справі, а позивачем позовні вимоги не актуалізовані. Крім того, звернув увагу суду, що наявний у матеріалах справи висновок додаткового експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 18 січня 2023 року № 22 не є належним і допустимим доказом, не відповідає вимогам ст. 106 ЦПК України, оскільки у ньому не зазначено, що він має бути використаний як доказ у суді, експерт не попереджений про кримінальну відповідальність, у матеріалах справи відсутній первісний висновок, виготовлений у 2018 році. Також при проведенні експертного дослідження було взято для порівняння інформацію про ринкову вартість транспортних засобів з іноземного сайту, чим порушено порядок проведення експертизи, визначений відповідною Методикою. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 29 листопада 2017 року в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 12017110130004820 за фабулою: 29 листопада 2017 року за адресою Київська область, Броварський район, с. Семиполки, на 59 км автомобільної дороги Київ-Чернігів, за участю автомобілів: «МАН», номерний знак [NUMBER] , з напівпричепом, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автобуса марки «НЕОПЛАН», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «Фольксваген Кадді», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] відбулась дорожньо-транспортна пригода (т. 1. а.с. 11). Всі транспортні засоби рухалися у напрямку від м. Чернігів до м. Київ. У результаті ДТП водій автомобіля марки «Фольксваген Кадді» та два пасажира автобуса отримали тілесні ушкодження, були доставлені до Броварської ЦРЛ для надання первинної медичної допомоги. Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії від 13 вересня 2017 року [NUMBER] , виданого ТСЦ 7441, вбачається, що [PERSON] є власником спеціалізованого вантажного фургону малотоннажного «Фольксваген Кадді», державний реєстраційний номер [NUMBER] (т. 1 а.с. 10). Відповідно до виписки-епікриз № 7604 із медичної картки стаціонарного хворого хірургічного відділення з ліжками нейрохірургії [PERSON] перебував у стаціонарі з 30 листопада 2017 року до 11 грудня 2017 року з діагнозом: забій м`яких тканин голови та обличчя, закритий перелом кісток носу без зміщення, ЗЧМТ (29 листопада 2017 року, ДТП, в побуті), струс головного мозку, забій правого плечового суглобу, забій лівого стегна, пошкодження чотирьохголового м`яза лівого стегна, ексудативний синовії (т.1 а.с. 92-92 зворот). Згідно з висновком експерта № 53 судово-медичної експертизи, проведеної за матеріалами кримінального провадження № 12017110130004820 від 29 листопада 2017 року (т.1 а.с. 79-83), у [PERSON] виявлені закритий перелом кісток носу, пошкодження чотирьохголового м`яза лівого стегна, струс головного мозку, забійна рана в ділянці лівого стегна, садна на обличчі. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, можливо при обставинах та в строк (29 листопада 2017 року), вказаних в ухвалі, та відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні пошкодження утворились одномоментно в результаті ДТП можливо за обставин, викладених в ухвалі. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2021 року (т.1 а.с. 21-24, 140-140 зворот) клопотання захисника обвинуваченого адвоката Маляренка С.В. про звільнення обвинуваченого [PERSON] від кримінальної відповідальності задоволено. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений частиною першою статті 286 КК України, на підставі статті 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 12017110130004820 від 29 листопада 2017 року, за обвинуваченням [PERSON] закрито. На час настання ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Турист», що сторонами не оспорювалось. За даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів Міністерства внутрішніх справ транспортний засіб «НЕОПЛАН», державний реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 29 листопада 2017 року зареєстрований за ТОВ «Турист» (т.1 а.с.212). На момент настання ДТП (29 листопада 2017 року) цивільно-правова відповідальність власника автобуса марки «Неоплан», державний реєстраційний номер [NUMBER] (ТОВ «Турист») була застрахована в ПрАТ «УПСК» за полісом № АМ/2159741 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з полісом ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, яка заподіяна майну становить 100 000,00 грн, франшиза 1 000,00 грн (т.1 а.с. 28). Зі страхових актів № ОЦ/028/000/21/0016 (аварійний сертифікат) від 09 лютого 2022 року та № ОЦ/028/000/22/0002 (аварійний сертифікат) від 21 лютого 2022 року убачається, що вказану подію ДТП визнано страховим випадком (т.1 а.с 32-33). Відповідно до виписки АК КБ «ПриватБанк» ПрАТ «УПСК» здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 99 000 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 5 570,17 грн на відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди (т.1. а.с. 34). 18 січня 2023 року проведено додаткове експертне автотоварознавче дослідження колісного транспортного засобу, про що експертом-автотоварознавцем Громовим А. М. складений висновок № 22 (т.1.а.с 35-70). За проведення експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 18 січня 2023 року [PERSON] сплачено ФОП [PERSON] 2 750 грн (т.1 а.с. 1). На підтвердження понесених витрат на евакуацію транспортного засобу «Фольксваген Кадді» та причіпу легкового в сумі 1 800 грн та 1 600 грн відповідно позивач долучив до позовної заяви квитанції до прибуткового касового ордеру від 29 листопада 2017 року і 30 листопада 2017 року, акти виконаних робіт (послуг) від 29 листопада 2017 року і 30 листопада 2017 року (т. 1 а.с. 73-77). На підтвердження вимог про відшкодування матеріального збитку, якого позивач зазнав, у зв`язку із тим, що не поїхав у тур до Єгипту надано ваучер № 891772, виданий ТОВ «Джойн АПІ», чартерний пасажирський квиток та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 21 листопада 2017 року № 89, видану ФОП [PERSON] на суму 18 711,23 грн (т.1. а.с. 85). Заслухавши доводи представників учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні вимог. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 2 частини другої статті 49 ЦПК України) До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі (частина третя статті 49 ЦПК України). Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Згідно з статтею 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет. Судом при повторному розгляді справи надіслано ТОВ «Турист» засобами поштового зв`язку копії позовної заяви та доданих до неї документів у тій редакції, яка була в наявності у матеріалах справи, тобто із зазначенням відповідачем [PERSON] . При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 (провадження № 12-280гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення у майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною в зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП, наслідком якого стало спричинення шкоди позивачу, підтверджена наявними у матеріалах справи доказами та не заперечується сторонами. При цьому така шкода спричинена під час виконання ним своїх трудових обов`язків, як найманого працівника ТОВ «Турист». Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України, а також усталеною судовою практикою, шкода, завдана працівником під час виконання трудових обов`язків, має бути відшкодована юридичною особою, з якою заподіювач перебував у трудових відносинах. Таким чином у даній справі [PERSON] не повинен нести цивільно-правову відповідальність безпосередньо перед позивачем за спричинену ним шкоду. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)). Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20, від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21 та ін). При первісному розгляді справи судом першої інстанції 20 грудня 2023 року представник позивача подав до суду заяву, в якій просив завдану позивачу шкоду стягнути з роботодавця [PERSON] ТОВ «Турист», а провадження в частині вимог, пред`явлених до [PERSON] закрити (т. 2, а. с. 25). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2024 року прийнято відмову позивача від позову в частині вимог до відповідача [PERSON] , провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , ТОВ «Турист» в частині вимог до відповідача [PERSON] закрито (т.2, а.с.36-41). [PERSON] залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Разом з тим, суд звертає увагу, що після повернення справи судом касаційної інстанції на новий судовий розгляд, такий розгляд розпочинається спочатку, а прийняті процесуальні рішення при попередньому розгляді справи судом першої інстанції автоматично втрачають свою юридичну силу. При новому розгляді справи після її повернення із Верховного Суду стороною позивача не заявлено клопотання про закриття провадження в частині вимог до [PERSON] , а тому він має статус відповідача, визначений у позовній заяві. Оскільки, як зазначалося вище, за майнову шкоду, спричинену працівником при виконанні своїх трудових обов`язків, майнову відповідальність має нести роботодавець [PERSON] ТОВ «Турист», у задоволенні позовних вимог до нього слід відмовити. Суд також зазначає, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача. Отже належним відповідачем у даній справі має бути ТОВ «Турист», однак до нього позивачем вимог не пред`явлено. Особа не несе цивільно-правової відповідальності у розумінні процесуального закону, незалежно від визначення її відповідачем у заявах по суті спору чи процесуальних документах суду, якщо позивач не сформулював до такої особи позовних вимог, оскільки відповідач - це особа до якої пред`явлено матеріально-правову вимогу. Якщо вимоги немає, особа не несе обов`язку відповідати. Суд задовольнив клопотання представника позивача адвоката Сагаля С.В., залучивши ухвалою суду від 01.10.2025 до участі у справі в якості співвідповідача ТОВ «Турист». Також суд постановив направити співвідповідачу ТОВ «Турист» копію ухвали з позовною заявою та встановлено строки для подачі заяв по суті справи. Разом з тим, залучення по справі співвідповідача по своїй суті потребує подання уточнення позовних вимог до відповідачів із направленням зазначеної заяви всім учасникам справи. Стороною позивача у визначеному процесуальним законом порядку не було змінено позовні вимоги шляхом їх звернення (формулювання) до нового відповідача, сторонам такий документ не направлено. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідач у цивільному процесі - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). За встановлених судом обстави, з урахуванням неведених вище вимог законодавства та усталеної судової практики, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог до обох співвідповідачів у справі - [PERSON] та ТОВ «Турист». Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на: 1) професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За приписами частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України). Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється під час вирішення спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Надаючи оцінку встановленим, на підставі досліджених судом доказів, фактичним обставинам справи, суд зауважує, що безпосередньою причиною виникнення спору у справі, яка розглядається, стали неправильні дії відповідачів. Так, факт спричинення позивачу майнової шкоди та причинний зв`язок між цією шкодою і діями [PERSON] підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами і не заперечується відповідачами. Указані дії, пов`язані з порушенням Правил дорожнього руху, які призвели до травмування людей та пошкодження майна, є неправомірними, що встановлено ухвалою Броварського міськрайонного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 361/4980/20, а тому, на думку суду, підпадають під застосоване у ч. 9 ст. 141 ЦПК України визначення «неправильні дії». Суд також зазначає, що згідно з нормативно-правовим регулюванням у спірних правовідносинах, цивільно-правову відповідальність за спричинену шкоду у розмірі, що перевищує отримане позивачем страхове відшкодування, має нести ТОВ «Турист» як працедавець [PERSON] та власник джерела підвищеної небезпеки. Разом з тим, у суду відсутні відомості, що Товариством у добровільному порядку вживалися будь-які заходи для хоча б часткового відшкодування спричиненої позивачу шкоди, що суперечить принципам розумності, добросовісності та справедливості, і також розцінюється судом як неправильні дії. З огляду на вищевикладене, а також

Outcome: dismissed