Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Факторинг Партнерс" Ярослава Сердійчук у січні 2026 року звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 72145922 від 29.01.2025. Позов мотивує тим, що 29 січня 2025 року між ТОВ "Еко Фін" і [PERSON] за допомогою вебсайту кредитодавця (https://cashtancredit.com.ua), який є сукупністю інформаційно-комунікаційних систем кредитодавця, в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено Договір про споживчий кредит/Кредитний договір № 72145922 (далі Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 5500.00 грн; строк користування кредитними коштами 365 днів, з 29.01.2025 та закінчується 28.01.2026, та складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду. Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду становлять 1,00 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до умов кредитного договору, при застосуванні програми лояльності та/чи акційних умов отримання кредиту, відповідно до правил можуть застосовуватися інші значення дисконтної (пільгової) процентної ставки. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 1.0 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору, перерахувавши грошові кошти на рахунок позичальника/картковий рахунок позичальника. 08 грудня 2025 року було укладено договір № 08-12/25 відповідно до умов якого ТОВ "Еко Фін" відступило на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" права вимоги за кредитним договорами до позичальників, у тому числі за Кредитним договором. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Кредитним договором, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 21230 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5500 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 14850 грн, заборгованість за нарахованими процентами згідно з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 880 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором у розмірі 21230 грн, а також понесені позивачем витрати на сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн, та витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн. Ухвалою суду від 28.01.2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 02.02.2026 на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому відповідачка позовні вимоги не визнала. Зазначила, що позивачем було нараховано проценти за користування кредитом поза строком дії кредитного договору та у розмірі вище за 1% денної процентної ставки, що суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, зазначила, що позивачем не було надано жодних доказів видачі кредитних коштів за спірним кредитним договором. Вважає, що надання розрахунку суми заборгованості або витягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимоги не є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі коштів. Зазначила, що сума витрат на правову допомогу у розмірі 13000 грн не відповідає критеріям реальності, з огляду на те, що даний спір є спором незначної складності, а спірні правовідносини не передбачають дослідження і застосування адвокатом великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів. У задоволенні позову просить відмовити. Зменшити проценти за користування кредитними коштами. Зменшити розмір судових витрат. 10.02.2026 представник позивача Сердійчук Я.Я. через систему «Електронний суд» надіслала відповідь на відзив, у якому зазначила, що матеріали справи містять належні докази підтвердження перерахування грошових коштів за кредитним договором. Так, на підтвердження видачі кредитних коштів позивачем до позовної заяви було додано квитанцію ТОВ «ПрофітГід» №43816-69847-73693, відповідно до якої 29.01.2025 року відбувся переказ грошових коштів [PERSON] у сумі 5500,00 грн згідно Кредитного договору №72145922 від 29.01.2025 року на номер картки [NUMBER] , яка емітована Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» та яку позичальник власноруч вказав при заповненні форм на сайті Кредитодавця. Зауважила, що відповідачкою тричі здійснювалась пролонгація дисконтного (пільгового) періоду строку кредитування за кредитним договором №72145922 від 29.01.2025 року, що підтверджується доданими до позовної заяви додатковими договорами про пролонгацію №1/72145922 від 11.02.2025 року, №2/72145922 від 26.02.2025 року та №3/72145922 від 13.03.2025 року, на виконання яких відповідачем здійснювались оплати нарахованих процентів за користування кредитом, а саме: 11.02.2025 року 770,00 грн; 26.02.2025 року 825,00 грн та 13.03.2025 року 825,00 грн. Вважає, що здійснення відповідачем пролонгації дисконтного (пільгового) періоду строку кредитування за кредитним договором №72145922 від 29.01.2025 року та сплата процентів за користування кредитом підтверджує факт укладення [PERSON] вказаного кредитного договору та отримання кредитних коштів на його виконання, а також визнання його умов. Зазначила, що частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який згідно вказаної норми не може перевищувати 1 %. Саме така процентна ставка передбачена умовами Договору №72145922 від 29.01.2025 року, тобто жодної вимоги законодавства щодо розміру процентної ставки за користуванням кредитом умовами договору не порушено. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові прохав суд слухати справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Суд установив, що 29 січня 2025 року між ТОВ "Еко Фін" та [PERSON] укладено Кредитний договір, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора ZWE3Mjdl. За умовами Кредитного договору ТОВ "Еко Фін" надає [PERSON] кредит у розмірі 5500 гривень (п. 2.2 Кредитного договору) строком на 365 днів з 29 січня 2025 року до 28 січня 2026 року включно (п. 2.3 Кредитного договору). Дисконтний період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 11 лютого 2025 року. Поточний період складає 351 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного періоду, і закінчується 28.01.2026 року (п. 2.4., п. 2.5 Кредитного договору). Проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду нараховуються за дисконтною процентною ставкою в розмірі 365 % відсотків річних (Денна процентна ставка 1 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду. При застосуванні програми лояльності та/чи акційних умов отримання кредиту, відповідно до правил можуть застосовуватися інші значення дисконтної (пільгової) процентної ставки. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі - 365 % відсотків річних (Денна процентна ставка - 1 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 2.5 п. 2.7 Кредитного договору). Відповідно до п. 4.2.2.1 Кредитного договору ТОВ "Еко Фін" має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, плати за користування Кредитом у вигляді нарахованих процентів та пені (у разі застосування), в тому числі в разі хоча б одноразового порушення позичальником взятих на себе зобов`язань, у т.ч. пов`язаних зі сплатою належних з нього до сплати згідно Графіку розрахунків платежів. З копії квитанції ТОВ "Профітгід" № 43816-69847-73693 від 29.01.2025 убачається, що ТОВ "Еко Фін" виконало свої зобов`язання за договором перед відповідачем у справі належним чином, перерахувавши на його картковий рахунок з початковим та кінцевим ідентифікатором [NUMBER] грошові кошти в сумі 5500 грн. Згідно з випискою за кредитом заборгованість [PERSON] перед ТОВ "Еко Фін" за Кредитним договором станом на 08 грудня 2025 року становить 20350 грн, з яких: 5500 грн заборгованість за тілом кредиту, 14850 грн заборгованість по процентах за користування кредитом. Між ТОВ "Еко Фін" та ТОВ "Факторинг Партнерс" 08 грудня 2025 року укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 08-12/25, у відповідності до умов якого ТОВ "Еко Фін" відступило ТОВ "Факторинг Партнерс" права вимоги зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, у тому числі щодо боржника [PERSON] на суму 20350 грн з яких: 5500 грн заборгованість за тілом кредиту, 14850 грн заборгованість за нарахованими процентами. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 08 січня 2026 року становить 21230 грн, з яких: 5500 грн заборгованість за тілом кредиту, 15730 грн заборгованість по процентах за користування кредитом. Позивач 25 грудня 2025 року скерував на електронну пошту відповідача вимогу про дострокове повернення кредиту № 16457865 від 25.12.2025, однак вона була проігнорована останнім. Таким чином, установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитного договору. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема за кредитними договорами, передбачені статтями 1048 та 1056-1 ЦК України. Зокрема, ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1056-1 ЦК України установлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно із ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 5500 грн, правові підстави для нарахування відсотків у розмірі 15730 грн протягом строку дії Кредитного договору, з яких відповідачем повернуто 2420 грн, затримання сплати частини кредиту більше як на 1 місяць, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача у користь позивача заборгованості у сумі 21230 грн. Суд відмовляє представнику позивача у задоволенні клопотань поновити строк для подання клопотання про витребування доказів та про витребування доказів з Акціонерного товариства " Універсал Банк" , оскільки причини його пропуску вважає неповажними та клопотання подано в порушення вимог ст.ст. 83,84 ЦПК України. Всі інші твердження відповідачки щодо не визнання позову, зазначені у відзиві не заслуговують на увагу та спростовуються змістом договору про споживчий кредит № 72145922 від 29.01.2025 року, який підписаний нею одноразовим ідентифікатором ZWE3MjdI ,а також підтверджується укладеними [PERSON] додатковими договорами про пролонгацію № 1/72145922 від 11.02.2025,№ 2/72145922 від 26.02.2025, № 3/72145922 від 13.03.2025, на виконання яких нею здійснювалися оплати нарахованих процентів за користування кредитом , а саме : 11.02.2025 - 770 грн, 26.02.2025 - 825 грн,13.03.2025 - 825 грн. Задовольняючи позов повністю, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору. Крім того, статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладений між ТОВ "Факторинг Партнерс" та адвокатським об`днанням "Лігал Асістанс"; прайс-лист АО "Лігал Ассістанс", затверджений рішенням Загальних зборів № 01-12/2025 від 01.12.2025; заявку на надання юридичної допомоги № 47 від 09.12.2025 та витяг з акту № 24 про надання юридичної допомоги від 22.12.2025, згідно з якими АО "Лігал Асістанс" надало правову допомогу ТОВ "Факторинг Партнерс" щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 72145922 на загальну суму 13000 грн. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Тобто вказана судова практика є незмінною. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідач просив відмовити у задоволенні позовної вимоги в частині витрат на оплату правничої допомоги, оскільки заявлена сума до відшкодування не відповідає критеріям обґрунтованості та розумної необхвдності. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги те, що складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, справа розглядається у спрощеному провадженні, тобто, надання правничої допомоги ТОВ "Факторинг Партнерс" адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" у даній справі зводилося до складання позовної заяви. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved