Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання повнолітньої сина [PERSON] , який продовжує навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони є батьком [PERSON] , [INFO] . До часу досягнення сином повноліття відповідач сплачував аліменти на його утримання. З 01.09.2023 року сина було зараховано до Державного професійно-навчального закладу «Яготинський центр професійно-технічної освіти», в зв`язку з чим він не має джерел доходу та перебуває на утриманні матері, бо потребує витрат на належне харчування, оплату проїзду, витрат на придбання одягу, користування житлово-комунальними та медичними послугами, реалізації освітнього, соціального та духовного розвитку. Мати дитини в повній мірі не може забезпечити потреби сина, а відповідач є працездатною особою та має дохід, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 19.11.2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та її представник у судове засідання не прибули. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, направив суду заяву про відкладення розгляду справи, так як перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] . Суд, враховуючи неодноразові неявки та клопотання відповідача та беручи до уваги, що відповідачем надано суду відзив на позовну заяву, проводить судовий розгляд справи за відсутності сторін. Зважаючи на те, що сторони та їх представники у судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає про таке. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.11.2007 року [PERSON] народився [INFO] , а його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.07.2016 року [PERSON] у результаті реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Як вбачається з Довідки, виданої директором Державного професійно-навчального закладу «Яготинський центр професійно-технічної освіти» від 29.10.2025 року за вих. № 10 [PERSON] , [INFO] навчається на третьому курсі Державного професійно-навчального закладу «Яготинський центр професійно-технічної освіти», закладу третього атестаційного рівня за професією «8331 тракторист машиніст сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва (категорії «А1», «А2», «В1»); «7233 слюсар з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування»; «8233 водій автотранспортних засобів категорії «С». Форма навчання денна. Освітньо-кваліфікаційний рівень: кваліфікований робітник. Термін закінчення навчання 29 червні 2026 року. Згідно із статтею 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Так Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Суд вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням син сторін потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як мати, так і батько позивача. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, який продовжує навчатися, суд не встановив наявності обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітнього сина, оскільки відповідач визнав позовні вимоги частково та не заперечував проти сплати аліментів у розмірі 1/8 частини його доходу щомісячно. Як встановлено з матеріалів справи син будь-якого доходу не має (зокрема він не отримує стипендію), не має можливості працювати у зв`язку із денною формою навчання, а також те, що він перебуває на повному утриманні матері. Проте стороною позивача не доведено, жодними доказами, в якому саме розмірі позивач несе витрати на утримання свого сина. При цьому, при визначенні розміру аліментних платежів, які підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача, судом враховуються обставини про те, що він не заперечує щодо обов`язку утримувати свого повнолітнього сина у визначеній ним частині, а також той факт, що позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено можливість сплати аліментів на утримання сина відповідачем у розмірі, зазначеному у позові. Також суд враховує, що позивач не надав суду детальний розрахунок потреб коштів на утримання сина під час навчання. Виходячи із засад розумності та справедливості, інтересів обох сторін, часткового визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку, у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Крім того, стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial