Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

У грудні 2025 року позивач звернувся до суду, та просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який був зареєстрований 25.10.2019 року Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 932, про що було видано свідоцтво про шлюб. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину, доньку, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через відсутність почуття любові та поваги, через різні погляди на життя, подружні відносини фактично припинені, мешкають окремо. Відповідач виїхала на заробітку за кордон та не повернулася, тому просить шлюб розірвати та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду. Ухвалою від 18.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено по справі судовий розгляд з викликом сторін. Представник позивача не заперечувала розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, про що подала заяву через канцелярію суду. Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що з 25.10.2019 року сторони знаходяться у шлюбі, який зареєстрований Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 932, про що було видано свідоцтво про шлюб (а.с.6). Подружжя має неповнолітню дитину, доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.02.2022 року, актовий запис № 287 (а.с.6 на зв.). Спільне життя не склалося у зв`язку з втратою почуття любові та поваги, відсутністю взаєморозуміння, через різні погляди на життя, сторони проживають окремо. Між сторонами склалися сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно із ч. 2 ст. 104 СК України підставою для припинення шлюбу є його розірвання. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу, може бути пред`явлений одним із подружжя. Стаття 24 Сімейного кодексу України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, приходить до переконання, що подальше спільне подружнє життя та збереження сім`ї неможливе, шлюб необхідно розірвати. Дитина проживає разом з батьком і знаходиться на його утриманні. Позивач бажає отримувати аліменти на підставі рішення суду. Відповідач є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних утриманців не має. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959, підписаною Україною 21.02.1990, ратифікованою Україною 27.02.1991, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За правилом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту ст. 183 СК України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] та перебуває на повному його утриманні. Відповідач є працездатною особою, а тому суд вважає, що вона спроможна сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини. Доказів того, що за станом здоров`я чи матеріального становища [PERSON] не може приймати участі в утриманні дитини, суду представлено не було. Також не надано доводів щодо наявності у відповідача інших утриманців. Таким чином, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Суд керується виключно інтересами дитини та вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. За правилом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1211,20 грн судового збору за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за цією вимогою.

Outcome: approved