Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

15 грудня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла вищевказана позовна заява, вимоги якої обґрунтовані тим, що 23 листопада 2018 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2021521318 (далі - Договір). Відповідно до умов Договору [PERSON] було надано споживчий кредит та визначено процентну ставка за користування кредитними коштами та інші платежі. На підставі укладеного договору факторингу ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» отримало право грошової вимоги за кредитним договором № 2021521318. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору у [PERSON] виникла заборгованість в сумі 4077,08 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 4076,45 грн, відсотками 0,63 грн. Посилаючись на вищезазначені обставини, представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість, оскільки [PERSON] своє зобов`язання за договором не виконала. Також просить стягнути з відповідачки судові витрати у виді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 24 грудня 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене перше судове засідання. У судове засідання представниця позивача не з`явилася, у позовній заяві просила розглядати справу за відсутності їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 1-6). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про розгляд даної справи у встановленому законом порядку, на електронну адресу суду направила заяву в якій прохала застосувати строк позовної давності, відмовити у стягненні боргу, оскільки останній платіж або виконання зобов`язання по боргу відбулося понад 5 років, вказала, що борг не визнаєта. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 23 листопада 2018 року [PERSON] підписала Анкету-Заяву на отримання кредиту/опитувальний лист (а.с. 24). У Анкеті-Заяві зазначено, що сума бажаного кредиту становить 8439 грн строком на 12 місяці. 23 листопада 2018 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2021521318 (далі Договір) (а.с. 21, 21 на звороті). Згідно з умовами Договору загальний розмір кредиту становить 8439 грн, з яких 8139,00 грн на придбання товару, 300,00 грн на оплату додаткових послуг банку. Також Договором передбачено, що кредит надається строком до 23 листопада 2019 року. Пунктом 1.2. Договору передбачено, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних. Також 23 листопада 2018 року відповідачка підписала: паспорт споживчого кредиту, яким визначено умови кредитування; орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, якими було визначено періодичність платежів та кінцевий термін повернення кредиту та нарахованих відсотків; графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту (а.с. 24, звор. а.с. 25). 11 грудня 2020 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 11/2/20 (а.с. 28-32). Відповідно до умов вказаного договору, АТ «ОТП БАНК» відступає ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги, а фактор набуває право вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 11/2/20 від 11 грудня 2020 року АТ «ОТП БАНК» передало право вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] за кредитним договором № 2021521318 від 23 листопада 2018 року. Сума заборгованості становить 4077,08 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 4076,45 грн, відсотками 0,63 грн (а.с. 14). 11 грудня 2020 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 437/ФК-20 (а.с. 44-57). Відповідно до умов вказаного договору, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відступає ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» права вимоги, а фактор набуває право вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 437/ФК-20 від 11 грудня 2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» передало право вимоги ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» до [PERSON] за кредитним договором 2021521318 від 23 листопада 2018 року. Сума заборгованості становить 4077,08 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 4076,45 грн, відсотками 0,63 грн (а.с. 16). 12 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу №12/4/21 (а.с. 37-40). Відповідно до умов вказаного договору, ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» відступає ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» права вимоги, а фактор набуває право вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 12/4/21 від 12 квітня 2021 року ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» передало право вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до [PERSON] за кредитним договором № 2021521318 від 23 листопада 2018 року. Сума заборгованості становить 4077,08 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 4076,45 грн, відсотками 0,63 грн (а.с. 15). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частини перша та друга статті 1046 ЦК України). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Факт укладення такого договору належним чином підтверджено доказами, наявними у матеріалах справи. Так, підписання договору відповідачкою підтверджується змістом договору, який містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідачки, серію та номер паспорта та дату його видачі, РНОКПП та адресу місця проживання Доказів підписання договору від імені відповідачки іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідачем суду не надано, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надано. Отже, суд уважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договору саме відповідачкою. Крім того, позивачем доведено належними та достатніми доказами, що [PERSON] користувалася наданими кредитним коштами, тому вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 4076,45 грн підлягає до задоволення. Також сторонами були узгодженні істотні умови договору, зокрема процентна ставка. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вищевказані установлені судом обставини свідчать, що сторона позивача правомірно просить стягнути нараховані проценти в сумі 0,63 грн, оскільки їх розмір та порядок нарахування був узгоджений сторонами Договору. Тому, ураховуючи вищезазначене, позовна заява в частині стягнення процентів в сумі 0,63 грн також підлягає до задоволення. Щодо тверджень відповідача про застосування строку позовної давності, окільки останній платіж по боргу був понад п`ять років тому, за кредитним договором від 23 листопада 2018 року № 2021521318 суд зазначає, що відповідачем не враховано, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022, № 383 від 25.04.2023. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан на всій території України. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України та продовжує діяти на час ухвалення судом даного рішення. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17 березня 2022 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статями 257 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Законом України від 14 травня 2025 року № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», що набрав чинності 04 вересня 2025 року, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено. Таким чином, строк позовної давності фактично було зупинено з 02 квітня 2020 року до 04 вересня 2025 року. Оскільки датою остаточного повернення кредиту за кредитним договором від 23.11.2018 № 2021521318 було 23.11.2019, то строк позовної давності за зобов`язанням за вищезазначеним кредитним договором не сплив. Позивач повідомив про наявність судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Витрати зі сплати судового збору підтверджуються копією платіжної інструкції від 05 грудня 2025 року № С3-3135 на суму 2422,40 грн. (а.с. 57). Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із повним задоволенням позову, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню документально підтверджених витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 2422,40 грн. Вирішуючи, питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, суд керується положеннями ст. 137 ЦПК України, якою визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вказаних витрат у розмірі 3000 грн. позивачем суду надано договір про надання правової допомоги від 25 серпня 2025 року № 43453613/1, укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» в особі директора Жабченко Тетяни Миколаївни та адвокатом Гулієвою Сабіною Агавердіївною, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 12018/10 від 21 серпня 2025 року (а.с.18-20, а.с. 62); додаткову угоду від 14 листопада 2025 року № 2021521318 до договору про надання правової допомоги від 25 серпня 2025 року № 43453613/1 (а.с.52); акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 14 листопада 2025 року № 2021521318 (а.с.12); детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Гулієвою С.А., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 14 листопада 2025 року (а.с.17). Вищенаведені документи суд оцінює як належні та достатні у розумінні положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки вони підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «Цикл Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем не заявлялося клопотань про зменшення витрат на правову допомогу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved