Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

27.10.2025 через електронний кабінет Електронного суду, до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до [PERSON] в якій позивач просить суд: 1. Прийняти дану позовну заяву до розгляду. 2. Стягнути з [PERSON] (дата народження - [INFO] ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» суму заборгованості в розмірі 19999,6 грн. (Дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 60 копiйок), з яких сума кредиту 4000 грн. (Чотири тисячi гривень 00 копiйок), сума процентів за користування кредитом 7323,2 грн. (Сiм тисяч триста двадцять три гривнi 20 копiйок), нараховані Позивачем проценти за 109 календарних днів - 8 676,40 грн. (Вiсiм тисяч шiстсот сiмдесят шiсть гривень 40 копiйок). 3. Стягнути з [PERSON] (дата народження - [INFO] ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» сплачений судовий збір 2422,40 грн. (Дві тисячі чотириста двадцять дві гривнi 40 копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. (Десять тисяч гривень 00 копійок). 4. В порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] (дата народження - [INFO] ), на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». 5. Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. 6. Розглядати без участі Позивача у випадку відсутності відзиву. За наявності відзиву - проводити судове засідання з викликом Представника Позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.09.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] (далі Відповідач), дата народження - [INFO] , за допомогою Інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 7086217 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір) (додається). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ«АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом No205-ОД від 10.02.2022, року (даліПравила) (додаються) та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: - Сума кредиту (загальний розмір) складає 4000 грн (п. 1.3. Кредитного договору); - Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (13.09.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 4000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] (довідка ТОВ«ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» про перерахування коштів додається). Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 27 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та Позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф (далі Договір Факторингу) (Копія додається), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Отже, до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі: заборгованість за Кредитним договором Відповідача склала: сума кредиту 4000 грн, сума процентів за користування кредитом - 7323,2 грн, всього 11323,2 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складає 4000 грн - тіло кредиту та 7323,2 грн - нараховані проценти, нараховані Позивачем проценти за 109 календарних днів - 8 676,40, всього - 19999,6 грн. Враховуючи все вищезазначене, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» вимушене звернутися із даним позовом до суду. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 27.10.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. У порядку визначеному ч. 6 ст.187 ЦПК України судом 28.10.2025 направлено запит до органу реєстрації з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання відповідача та вирішення питання щодо належної підсудності даного спору суду, відповідь на який отримано 31.10.2025. Ухвалою судді від 03.11.2025 позовну заяву залишено буз руху з підстав не дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України. 11.11.2025 представником позивача - адвокатом Столітнім М.М., було виконано вимоги ухвали суду від 03.11.2025 про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою судді від 17.11.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» письмові докази, які становлять банківську таємницю. 27.11.2025 від відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач повністю відхиляє позовні вимоги, вважає їх безпідставними, а позов необґрунтованим. Вважає, що позивач не надав достатніх доказів, які підтверджували перехід до нього права вимоги до відповідача від первісного кредитора. Звертає увагу суду, що її взагалі не було повідомлено про зміну кредитора. Вважає, що матеріали позову не містять доказів того, що первісним кредитором було належним чином встановлено особу, якій було надано кредитні кошти., а також докази того, що він здійснив переказ кредитових коштів. На думку відповідачки, нарахування процентів за користування кредитними коштами було безпідставним. 01.12.2025 від представника позивача через електронний кабінет Електронного суду до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором просив задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що Відповідач, оформлюючи кредитний договір заходить на Веб-сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки Відповідач. А тому жодних сумнівів в тому, що 19.09.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 7086217 про надання споживчого кредиту не виникає. Зазначає, що нарахування Відповідачу процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. Вважає, що факт укладення Кредитного договору та наявності права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами. 23.12.2025 від АТ КБ"ПРИВАТБАНК", на виконання ухвали судді від 17.11.2025 до суду надійшли витребувані докази. У судове засідання 26.02.2026 сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. У судове засідання представник позивача не з`явився, 26.02.2026 через Електронний кабінет Електронного суду подав до суду клопотання у якому зазначив, що найменування позивача змінилося з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечує (а.с.165). Відповідач у судове засідання не з`явився, 26.02.2026 разом з заявою її представника - адвоката Чуя А.І., подана заява [PERSON] про розгляд справи без її участі, у задоволенні позову просить відмовити (а.с.164). Представник відповідача - адвокат Чуя А.І., у судове засідання не з`явився, 26.02.2026 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідачки [PERSON] , при ухваленні рішення просив врахувати відзив на позовну заяву та відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.163). Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних письмових доказів у матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 19.09.2023 між ТОВ «Авентус України» та [PERSON] був укладений договір № 7086217 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 4000,00 грн строком на 360 днів. Умовами договору № 7086217 від 19.09.2023 передбачено періодичність сплати платежів - кожні 30 днів, та процентну ставку стандартну у розмірі 1,99 % в день та знижену у розмірі 1,89 % в день. Відповідно до п.2.1. договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Пункт 3.1. даного договору передбачає, що проценти, які нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом на кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто методом «факт/факт». Згідно до п.5.6. споживач здійснює платежі за договором у такій черговості: у першу чергу здійснюються платежі з повернення прострочених зобов`язань по процентам, потім прострочені зобов`язання по кредиту; у другу чергу здійснюються платежі з повернення строкових зобов`язань по процентам, потім строкові зобов`язання по кредиту; у третю чергу здійснюється сплата інших платежів за договором. Даний договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони Товариства електронним підписом в Особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового (ідентифікатора який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. 9.8. Підписуючи цей договір споживач підтверджує, що: -перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування; 6) вказана в ч.1. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», що розміщені на Веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Усі додатки до даного договору підписані сторонами є невід`ємною частиною договору. Даний договір містить реквізити сторін та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1304, 19.09.2023 о 22:43:23 [PERSON] (а.с.72-76). Додатком №1 до даного договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якого строк кредиту визначено 13.09.2024. Даний додаток містить реквізити сторін та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1304, 19.09.2023 о 22:43:23 [PERSON] (а.с.77). Окрім того, невід`ємною частиною договору є паспорт споживчого кредиту відповідно до якого сума кредиту - 4000,00 грн, строк кредиту- 360 днів, стандартна процентна ставка - 726,35% річних (1,99% в день), знижена процентна ставка - 690,35% річних (1,89 % в день), орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою - 32656,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 32536,00 грн. Даний додаток містить реквізити сторін та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1304, 19.09.2023 о 22:43:23 [PERSON] (а.с. 79-80). Підписавши 19.09.2023 договір про надання споживчого кредиту, [PERSON] взяла на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Зазначений кредитний договір був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом №205-ОД 10.02.2022 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents (а.с.55-64). Також судом встановлено, що ТОВ «Авентус України» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за кредитним договором виконало та надало їй кредит в розмірі 4000,00 грн 19.09.2023, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача (а.с.28-29). Вказане також підтверджується наданою відповіддю АТ КБ «Приват банк», відповідно до якої на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , на яку 19.09.2023 здійснено переказ коштів на суму 4000,00 грн (а.с.153). Згідно витягу з реєстру боржників, що є додатком №1 до договору факторингу № 27-05/24-Ф від 27.05.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 11 323,20 грн, з яких 4000,00 - заборгованість за тіло кредиту, 7 323,20 грн - заборгованість за відсотками (а.с.92-93). Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненому первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» станом на 26.05.2024 загальна сума боргу [PERSON] становила 11 323,20 грн, що складалася з 4000,00 грн - сума боргу за тіло кредиту, 7323,20 грн - сума боргу за нараховані відсотки за користування кредитом. Відповідно до даного розрахунку заборгованості у період з 21.12.2023 по 26.05.2024 нарахування відтоків не здійснювалося. Відповідачем не здійснювалася сплата заборгованості (а.с. 34-40). Про заміну кредиторів в зобов`язанні [PERSON] повідомлялася на електронну адресу (а.с.81). Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненому позивачем за договором № 7086217 про надання споживчого кредиту від 19.09.2023 за 109 календарних днів з 28.05.2024 до 13.09.2024 включно, за стандартною процентною ставкою 1,99 % в день було нараховано 8676,40 грн (а.с.89-90). Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». (а.с.24). Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. З досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідачем була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний договір про споживчий кредит, розміщений на веб-сайті ТОВ «АВЕНТТУС УКРАЇНА» та направлений позичальнику через особистий кабінет, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Такі дії сторін свідчать про укладення договору позики з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину. Використання для підписання договорів позики електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства. Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим (див. висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 (справа №732/670/19), від 12.01.2021(справа №524/5556/19), від 31.08.2022 (справа № 280/4456/20), від 09.02.2023 (справа № 640/7029/19)). Договір про надання споживчого кредиту № 7086217 від 19.09.2023 підписаний позичальником [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора А1304, 19.09.2023 о 22:43:23. Вказані в договорі особисті данні позичальника [PERSON] , а саме РНОКПП, зареєстрована адреса проживання, номер телефону, співпадають з встановленими судом відомостями про відповідача, а саме відповідають наявній у поданих відповідачем відзиві інформації. Зазначену інформацію первісний кредитор міг отримати лише від відповідача. Разом з цим, АТ КБ «Приватбанк», на виконання вимог ухвали суду надав суду докази, відповідно до яких [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , на яку 19.09.2023 здійснено переказ коштів на суму 4000,00 грн. Сторона відповідача жодними належними та допустимими доказами не спростувала надходження вказаних коштів у сумі 4000,00 грн, не від первісного кредитора, а від будь-якої іншої фізичної чи юридичної особи. За змістом положень ст.12, ст.13, ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зауважує, що принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) не звільняє учасника справи від обов`язку доказування обставин, на які він посилається у підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги або заперечення позову (ст.81 ЦПК України). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновків, що доводи позивача, щодо укладення договору про надання споживчого кредиту з відповідачем [PERSON] та надання первісним кредитором коштів у кредит [PERSON] є більш переконливими та вірогідними. Таким чином, доводи сторони відповідача, викладені у відзиві, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому є менш переконливими. Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Згідно з пп. 3 п. 4.1 кредитного договору, ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15. Судом також встановлено, що договором факторингу від 27.05.2024 ТОВ «Авентус Україна» за плату відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги , строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнтові. Перелік боржників, підстави виникнення грошової вимоги, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.37-41). Згідно витягу з реєстру боржників, що є додатком №1 до договору факторингу № 27-05/24-Ф від 27.05.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 11 323,20 грн, з яких 4000,00 - заборгованість за тіло кредиту, 7 323,20 грн - заборгованість за відсотками (а.с.92-93). Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненому первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» станом на 26.05.2024 загальна сума боргу [PERSON] становила 11 323,20 грн, що складалася з 4000,00 грн - сума боргу за тіло кредиту, 7323,20 грн - сума боргу за нараховані відсотки за користування кредитом. Відповідно до даного розрахунку заборгованості у період з 21.12.2023 по 26.05.2024 нарахування відтоків не здійснювалося. Відповідачем не здійснювалася сплата заборгованості (а.с. 34-40). Про заміну кредиторів в зобов`язанні [PERSON] повідомлялася на електронну адресу (а.с.81). Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненому позивачем за договором № 7086217 про надання споживчого кредиту від 19.09.2023 за 109 календарних днів з 28.05.2024 до 13.09.2024 включно, за стандартною процентною ставкою 1,99 % в день було нараховано 8676,40 грн (а.с.89-90). Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». (а.с.24). Відповідно до ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ст. ст.610,611,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, 19.09.2023 за договором факторингу №275-05/24 від 27.05.2024 позивач отримав право грошової вимоги до відповідача на суму 11323,20 грн, адже відповідно до розрахунку заборгованості здійсненому первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» станом на 26.05.2024 загальна сума боргу [PERSON] становила 11323,20 грн, що складалася з 4000,00 грн - сума боргу за тіло кредиту, 7323,20 грн - сума боргу за нараховані відсотки за користування кредитом. Окрім того, відповідно до умов кредитного договору № 7086217 від 19.09.2023, його строк становить 360 днів, та згідно графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною договору, закінчується 13.09.2024. Отже, станом на дату отримання прав вимоги за кредитним договором № 7086217 від 19.09.2023 позивачем до [PERSON] , а саме 27.05.2024, строк кредиту ще тривав. Згідно договору факторингу від 27.05.2024 ТОВ «Авентус Україна» за плату відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнтові. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 7086217 про надання споживчого кредиту від 19.09.2023 за 109 календарних днів, з 28.05.2024 до 13.09.2024 включно, за стандартною процентною ставкою 1,99 % в день було нараховано 8676,40 грн, в межах строку дії договору. Таким чином, позивач здійснив самостійне нарахування відсотків за користування кредитом в межах строку кредитування та на умовах визначених договором № 7086217 про надання споживчого кредиту від 19.09.2023 Частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016, в редакції змін, які набули чинності з 24.12.2023 визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Однак на момент укладення № 7086217 про надання споживчого кредиту від 19.09.2023 діяла процентна ставка, яка обчислювалася відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, що передбачено ч. 1 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016, в редакції змін, які набули чинності з 02.07.2023. Частина 3 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016, в редакції змін, які набули чинності з 02.07.2023 визначила, що обчислення реальної річної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Відповідно до пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016, в редакції змін, які набули чинності з 24.12.2023 визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22.11.2023, набрав чинності з 24.12.2023. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22.11.2023, який набрав чинності з 24.12.2023 встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже, враховуючи ч. 5 ст. 8 та п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016, в редакції змін, які набули чинності з 24.12.2023, у період з 24.12.2023 по 21.04.2024 (120 днів) підлягає застосуванню відсоткова ставка в розмірі не більше 2,5% денної процентної ставки, що передбачено умовами договору. Денна процентна ставка в розмірі не більше 1,5% повинна застосовуватися з 22.04.2024 по 19.08.2024 (120 днів). З 20.08.2025 застосовується відсоткова ставка в розмірі 1% в день. Відповідно до розрахунків заборгованості за № 7086217 про надання споживчого кредиту від 19.09.2023 первісним кредитором та позивачем застосована стандартна процентна ставка в день 1,99% відповідно до умов договору. Разом з цим, первісним кредитором здійснювалися нарахування відсотків за відсотковою ставкою 1,99 % в день у період з 19.09.2023 до 20.12.2023, тобто до набрання чинності зазначених змін до законів. Отже, вищенаведені зміни мали застосовуватися безпосередньо позивачем при здійсненні нарахувань заборгованості за відсотками за період з 28.05.2024 по 13.09.2024. З огляду на вищезазначене, враховуючи ч. 5 ст. 8 та п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016, в редакції змін, які набули чинності з 24.12.2023, та надані позивачем розрахунки заборгованості, суд приходить до висновку, що позивачем відсотки за користування кредитом повинні нараховуватися наступним чином: 1) 1,5% в розмірі 60,00 грн з 28.05.2024 по 19.08.2024 (84 дні) (п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування») в загальному розмірі 5040,00 грн (60*84= 5040); 2) 1% у розмірі 40,00 грн з 20.08.2024 по 13.09.2024 (кінець строку дії договору) (25 днів) (ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування») в загальному розмірі 1000,00 грн (40*25 = 1000); Таким чином, загальний розмір відсотків, які підлягали до нарахування позивачем у межах строку договору становить 6040,00 грн (5040,00+ 1000,00 =6040,00). Враховуючи зазнане вище, загальна сума заборгованості за простроченими відсотками становить 13363,20 грн (7323,20 грн - сума боргу за нараховані відсотки за користування кредитом нарахована первісним кредитором + 6040,00 грн - сума боргу за нараховані відсотки за користування кредитом нарахована позивачем в межах строку договору за 109 календарних днів з 28.05.2024 по 13.09.2024 включно). Щодо позовних вимоги позивача, зобов`язати в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних, та роз`яснення органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. За ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних ЦК України положень установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Отже, нормами закону не передбачено у періоду воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування нарахування на боргове зобов`язання, що виникло із кредитних правовідносин трьох процентів річних та втрат від інфляції, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому відсутні підстави для зобов`язання нараховувати відповідні відсотки або пеню до моменту виконання рішення. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зобов`язання органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості, про стягнення отриманої суми інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», про роз`яснення органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, до задоволенню не підлягають. Враховуючи вищезазначене, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованості за тілом кредиту в сумі - 4000,00 грн, та заборгованості за відсотками в сумі - 13363,20 грн. Враховуючи зазнане вище, загальна сума заборгованості становить 17363,20 грн (4000,00+ 13363,20 = 17363,20). У задоволенні позовних вимог в іншій частині слід відмовити за безпідставністю. Оскільки відповідач доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за кредитним договором суду не представив, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості, з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання [PERSON] умов договору № 7086217 від 19.09.2023, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 17363,20 грн, з яких сума кредиту 4000,00 грн, сума процентів за користування кредитом- 7323,20 грн, нараховані позивачем проценти за 109 календарних днів - 6040,00 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 6256 від 17.10.2025 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.95). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній 19999,60 грн. Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 17363,20 грн. Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 87 % (17363,20 х 100: 19999,60= 87%). Оскільки, вимоги позивача задоволено на 87 %, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню на користь позивача в сумі 2107,49 грн (2422,40 х 87 % = 2107,49). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, суд зазначає наступне. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 10000,00 грн, що підтверджується свідоцтвом на право заняття адвокатською діяльністю Столітнього Михайла Миколайовича серії КС № 9422/10, договором про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, копією ордеру про надання правової допомоги №1969269, рахунком на оплату з детальним описом робіт, виконаних адвокатом Столітнім М.М., необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» на загальну суму 10 000,00 грн, акт № 11681 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с.12, 50-51, 78, 82,91). Враховуючи обсяг наданих представником позивача - адвокатом Столітнім М.М. послуг, співмірність наданих адвокатом послуг та суми виплаченого гонорару, те що позов задоволено, а також те, що відповідач не надав заперечень та не просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу, відповідає критеріям, що наведені вище, зокрема є дійсними, необхідними та розумними в частині їх розміру, відповідають складності справи та підтверджені належними та допустимими доказами. Оскільки вимоги позивача задоволено на 87 %, то витрати на правову допомогу підлягають стягненню на користь позивача в сумі 8700,00 грн (10 000 х87 % =8700). На підставіст.ст.512,514,526,530,549,610-612,629,1048,1050,1054 ЦК України та

Outcome: partial