Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог 25.09.2026 [PERSON] звернулася до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до АТ «Укрзалізниця» про стягнення невиплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023 рік в сумі 16104 грн, за 2024-2025 роки в сумі 18168 грн за кожний місяць на суму 36336 грн, а всього 52440 грн з подальшим відрахуванням встановлених законодавством податків та інших обов`язкових платежів при виконанні рішення суду. В обґрунтування позову зазначила, що вона працювала в регіональній філії Південно-Західна залізниця АТ «Українська залізниця» з 01.02.2006 по 11.08.2025, наказом № 871/ос від 04.08.2025 звільнена за статтею 38 КЗпП за власним бажанням. За наказом їй виплачено компенсацію за 22 дні невикористаної відпустки: 7 днів - за період 19.04.2022-31.12.2023, 1 день за період 01.01.2024-18.01.2024, 4 дні за період 19.04.2024-18.04.2025, 10 днів за період 19.04.2025-11.08.2025. Одночасно з наказом їй вручено повідомлення про нараховані та виплачені суми. Контрактом, укладеним між нею та ДТГО «Південно-Західна залізниця», правонаступником якого є АТ «Укрзалізниця», передбачено тривалість щорічної оплачуваної відпустки та до неї виплату матеріальної допомоги у розмірі і порядку, передбаченим колективним договором. Колективним договором від 2001-2005, пролонгованим на 2006-2022, який діє по сьогоднішній день, установлено надавати працівникам, які безпосередньо пропрацювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше 6 місяців, один раз на рік у календарному році матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 6 прожиткових мінімумів. Проте, вказану матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023-2025 їй не виплачено, хоча відпустки надавались. 2. Рух справи Ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі. 3. Аргументи учасників справи 21.10.2025 представник АТ «Українська залізниця» Чешковський В. А. подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував та зазначив, що матеріальна допомога на оздоровлення ніяким чином не залежить ні від результатів праці, ні від умов виконання роботи, виплачується незалежно від наявності чи відсутності шкідливих чи особливих умов праці. Працівники Акціонерного товариства «Українська залізниця» в переліки працівників, яким матеріальна допомога на оздоровлення передбачена законодавством не включені. Законодавством України виплата матеріальної допомоги на оздоровлення передбачена лише для: педагогічних та науково-педагогічних працівників - стаття 57 Закону України «Про освіту», державних службовців - стаття 57 Закону України «Про державну службу», бібліотекарів пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.2005 № 84 «Про затвердження Порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних і комунальних бібліотек», медичних та фармацевтичних працівників - абзац третій пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 524 «Питання оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», посадових осіб місцевого самоврядування - постанова Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»). Акціонерне товариство «Українська залізниця» є державним комерційним підприємством. Таким чином, для працівників Акціонерного товариства «Українська залізниця» матеріальна допомога на оздоровлення є додатковим благом, яке виплачується на інших підставах, не передбачених законодавством. Матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до інших виплат, як і виплати, передбачені Колективним договором АТ «Укрзалізниця»: при вступі працівника у шлюб, при народженні дитини у працівника підприємства, на компенсацію витрат на лікування працівника, працівникам-донорам (окремо від державних гарантій), при звільненні працівника в зв`язку із виходом на пенсію, до ювілейних дат (досягнення 60, 70, 80, 90 років), на компенсацію вартості твердого палива для пенсіонерів, на компенсацію витрат на поховання членів сім`ї працівника тощо. Всі вищевказані додаткові виплати, як і матеріальна допомога на оздоровлення, не передбачені чинним законодавством для залізничників, а тільки умовами колективного договору підприємства. Обставини, за яких проводяться виплати, залежать від особистих життєвих обставин працівника (пенсіонера підприємства) та направлені на посилення соціального захисту працівниказалізничника та зниження захворюваності серед працівників. Матеріальна допомога на оздоровлення для працівників залізниці відноситься до інших виплат. Виплата всіх вищезазначених видів матеріальної допомоги, як це вказує, зокрема, і сама позивачка, передбачена Колективним договором, укладеним між адміністрацією залізниці та Професійною профспілкою залізничників та транспортних будівельників України. Позивачка вважає, що її умови ніби-то порушено відповідачем, однак, це не відповідає дійсності. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, передбачає можливість обмеження в умовах введеного воєнного стану конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України (в т.ч. права на працю). Всі сили та ресурси АТ «Укрзалізниця» в умовах війни спрямовані виключно на забезпечення життєдіяльності та обороноздатності країни. Військова агресія Російської Федерації проти України призвела до значних руйнувань залізничної інфраструктури, втрати майна та активів товариства. Товариством реалізовано ряд соціально важливих заходів, зокрема, правлінням було прийнято рішення про соціальну підтримку працівників товариства, які отримали поранення, та сімей працівників, загиблих у період воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією проти України. Товариством забезпечено виділення одноразової матеріальної допомоги: працівникам, які отримали поранення середнього та тяжкого ступеня з подальшою госпіталізацією до медичних закладів та додатково згідно з понесеними витратами та наданими підтверджуючими документами; сім`ям загиблих працівників. Також, правлінням прийнято рішення щодо збереження виплати середнього заробітку працівникам, увільненим на військову службу. Проте, АТ «Укрзалізниця» в умовах збройної агресії забезпечити працівників всіма соціальними гарантіями, що передбачені колективними договорами структурних підрозділів, не має змоги. Відповідно до статті 11 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану в Україні» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. Так, рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року (витяг з протоколу засідання правління АТ «Укрзалізниця» № Ц-54/31 від 14 березня 2022 року додається) було призупинено здійснення працівникам залізниці додаткових виплат, передбачених галузевою угодою та колективними договорами, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Винятком було визначено лише виплату матеріальної допомоги на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно з рішеннями правління. Рішення правління є внутрішнім локальним актом товариства і саме товариство визначає, в якій формі здійснюється погодження певного рішення певними особами. Погодження відповідного рішення здійснюється ще на стадії його проекту. Призупинення додаткових виплат матеріальної допомоги було здійснене на легітимних підставах і у встановлений спосіб. Матеріальна допомога на оздоровлення за 2022-2025 рік позивачці може бути виплачена в розмірах, що передбачені умовами колективного договору, після прийняття окремого рішення правління АТ «Укрзалізниця». Свій розрахунок суми компенсації за затримку остаточного розрахунку позивачка обґрунтовує невиплатою у день звільнення їй матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023, 2024, 2025 роки. Але виплата матеріальної допомоги на оздоровлення зупинена рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 № Ц-5431, яке ніким не оскаржувалось. Таким чином, у день звільнення [PERSON] отримала усі суми, що належать їй від підприємства. АТ «Укрзалізниця» обґрунтовує вказані рішення тим, що з перших днів повномасштабної агресії Російської Федерації проти України АТ «Укрзалізниця» здійснювала гуманітарні евакуаційні перевезення на безоплатній основі, а також перевезення гуманітарних вантажів, військової техніки та озброєння, забезпечуючи вагомий внесок у спільну перемогу над ворогом, внаслідок чого несла великі фінансові збитки. Тобто, виплата матеріальної допомоги на оздоровлення була призупинена не з вини АТ «Укрзалізниця», а була зумовлена обставинами непереборної сили. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивачки адвокат Рівнячок Л. С. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача Чешковський В. А. в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що позивачка на підставі колективного договору мала право на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення, проте не отримала її через те, що рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 здійснення таких виплат зупинено. 4. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] з 1 лютого 2006 року по 11.08.2025 працювала на різних посадах у виробничому підрозділі Козятинської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», що підтверджено трудовою книжкою, виданою їй 05.11.2002. Наказом (розпорядженням) № 871/ос від 04.08.2025 [PERSON] звільнена 11.08.2025 за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України, їй компенсовано за невикористані 22 дні відпустки, в тому числі: 7 днів за період 19.04.2022-31.12.2023, 1 день за період 01.01.2024-18.04.2024, 4 дні за період 19.04.2024-18.04.2025, 10 днів за період 19.04.2025-11.08.2025. Пунктом 3.10. Колективного договору Відокремленого підрозділу Козятинська дирекція залізничних перевезень на 2001-2005 роки, що пролонгований на 2006-2025, установлено надавати працівникам Козятинської дирекції залізничних перевезень щорічно матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на день подання заяви. 06.09.2025 [PERSON] звернулася до АТ «Укрзалізниця» із заявою про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023-2025 роки, однак відповіді отримала. Відповідно до витягу із протоколу № Ц-54/31 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, призупинено виплату інших додаткових виплат, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та на поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління, роз`яснення щодо нарахування та виплат яких буде надано додатково директором з управління персоналом та соціальної політики ( пункт 1.1.4) Згідно з листом АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» від 06.09.2022 № ц/3-91/1459/упроф/30-22, підписаного головою правління О. Камишіним, членом правління Є. Лященком, головою Профспілки залізничників і транспортних будівельників України О. Семерунем, рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т) на період дії правового режиму воєнного стану в Україні призупинено виплати, передбачені Галузевою угодою, колективними договорами, зокрема одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті. За Звітом про прямі збитки інфраструктури від руйнувань внаслідок військової агресії Росії проти України станом на початок 2024 року загальні прямі збитки залізничної інфраструктури оцінюються в 4,3 млрд $. 5. Норми права, які застосував суд Статтею 4 КЗпП України встановлено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно за статтею 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Згідно зі статтею 14 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою. Відповідно до статті 13 КЗпП України, статті 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг тощо. Статтею 18 КЗпП України передбачено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації, фізичної особи, яка використовує найману працю, незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, фізичної особи, яка використовує найману працю, так і для працівників. Згідно з частиною 2 статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Статею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено наступну структуру заробітної плати. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно з частиною 1 статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 11) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. В силу вимог частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 квітня 2022 року № 64/2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації на території України введений воєнний стан, який неодноразово продовжений і триває на теперішній час. 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який набрав чинності 24.03.2022. Цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану". Статтею 11 вказаного Закону визначено, що у період дії воєнного стану роботодавець може ініціювати зупинення дії окремих положень колективного договору, які регулюють відносини, визначені цим Законом. Дія таких положень може бути зупинена тільки за взаємною згодою сторін колективного договору у порядку, визначеному цим колективним договором. Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону визначено, що цей Закон діє з початку воєнного стану, введенного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану, та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану. 6. Висновки суду Таким чином, позивачка мала право на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення на підставі колективного договору за 2023 2025 роки в розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 16104 грн за 2023 рік, 18168 грн за 2024 рік та 18168 грн за 2025 рік, а разом 54440,00 грн. З огляду на те, що при звільненні позивачці безпідставно не виплачено матеріальної допомоги на оздоровлення, суд дійшов висновку про необхідність її стягнення з відповідача на користь позивачки. Посилання представника відповідача адвоката В. Чешковського на те, що Законом України «Про оплату праці» не передбачено виплату матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам АТ «Українська залізниця» не заслуговують на увагу, оскільки згідно зі статтею 2 Закону України «Про оплату праці» до структури оплати праці віднесено компенсаційні та заохочувальні виплати, до яких відноситься матеріальна допомога на оздоровлення. Крім того, виплата такої допомоги працівникам АТ «Укрзалізниця» передбачено колективним договором, який є обов`язковим для сторін. Відкидається судом також аргумент представника відповідача про те, що виплату матеріальної допомоги на оздоровлення було зупинено на підставі рішення засідання правління АТ «Українська залізниця» від 14 березня 2022 року № Ц-54/31 Ком.т, оскільки це рішення визнано незаконним та скасовано рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2024 року у справі № 211/7338/23, яке залишено в силі постановою Верховного Суду від 5 лютого 2025 року, у частині призупинення додаткових виплат, що передбачені Галузевою угодою, Колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги. 7. Розподіл судових витрат Згідно з вимогами частини шостої статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 137 ЦПК України з результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір сум, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої дороги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних виплат. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі N 927/237/20). Правову допомогу позивачці надавав адвокат Рівнячок Л. С. за договором про надання професійної правничої допомоги від 14.08.2025. Згідно з пунктом 4.1 статті 3 Договору клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі 8000 грн. За квитанцією до прибуткового касового ордера № 583 від 14.08.2025 за надання професійної правничої допомоги розмір витрати позивачки на правничу допомогу адвоката становлять 6000,00 грн. Представник позивачки адвокат Рівнячок Л. С. в судовому засіданні просив стягнути з позивача витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. Представник відповідача В. Чешковський заперечував проти вказаних витрат, посилаючись на відсутність доказів їх понесення. Суд вважає, що заявлений представником розмір витрат на правову допомогу є розумнм та спів мірним із складністю справи та обсягу виконаних адвокатом робіт, підтверджений належними доказами, а тому підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved