Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд у лютому 2025 року із позовом до ПП «Металоспецмонтаж» про зобов`язання ПП «Металоспецмонтаж» здійснити запланований термін будівництва та введення в експлуатацію багатоповерхового будинку по [ADDRESS] ; зобов`язання ПП «Металоспецмонтаж» здійснити згідно умов договору роботи в двокімнатній квартирі [ADDRESS] /І пл.70 м.кв. на VІІ-му поверсі в будинку по [ADDRESS] ( [ADDRESS] , згідно переліку; вирішення питання судових витрат. Позов обгрунтовано тим, що 10.12.2020 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу майнових прав об`єкту капітального будівництва по [ADDRESS] , за умовами якого продавець має передати покупцю двохкімнатну квартиру проектний номер №18/І проектною пл.70м.кв. на VІІ-му поверсі, вартістю 665 000 грн., в еквіваленті 23 715,30 доларів США, планове завершення будівництва та введення в експлуатацію - IІ квартал 2021 року, та обумовлено певний вичерпний обсяг робіт за п.1.2 договору. Оплата за вартість квартири проведена повністю. На час звернення до суду Акт готовності об`єкта до експлуатації позивачу не направлено, не здійснено ряд робіт відповідачем за договором. Ухвалою від 17.02.2025 року позов залишено без руху. Ухвалою від 27.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 12.05.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та представник позивача Хоптій М.В. в судові засідання не з`явилися, зокрема на призначене під час судового розляду на 19.06.2025 року клопотання представника позивача про відкладення, 03.09.2025 року засідання не відбулося з поважних причин, 19.10.2025 року клопотання представника позивача про відкладення, 01.12.2025 року клопотання представника позивача про відкладення, 29.01.2026 року клопотання представника позивача здійснювати розгляд справи без його участі, 12.02.2026 року клопотання представника позивача здійснювати розгляд справи без його участі з одночасним клопотанням про відкладення для надання доказів, 26.02.2026 року за неявки представника позивача без будь якого повідомлення про неможливість участі, належним чином повідомленого про засідання. Отже, сторона позивача скориставшись своїм процесуальним правом на розгляд справи за наявними наданими ним доказами, без надання жодних пояснень по суті справи та доведеність вимог перед судом, у судові засідання не зявлялась, при цьому суд з врахуванням надходження справи у лютому 2025 року вважав за необхідне завершити розгляд за наявними доказами у справі. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи. Згоду на розгляд справи в порядку заочного рішення, позивач надав. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, враховуючи таке. 10.12.2020 року між [PERSON] та ПП «Металоспецмонтаж» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав за №Н18І/7, об`єкту капітального будівництва по [ADDRESS] , за умовами якого продавець має передати покупцю двохкімнатну квартиру проектний номер №18/І проектною пл.70м.кв. на VІІ-му поверсі, вартістю 665 000 грн., в еквіваленті 23 715,30 доларів США, планове завершення будівництва та введення в експлуатацію - IІ квартал 2021 року, та обумовлено певний вичерпний обсяг робіт за п.1.2 договору (а.с.14-18). Отже сторонами обумовлено певний (вичерпний без розширення та тлумачення) обсяг робіт у даній створеній квартирі за п.1.2 договору: чорнова штукатурка стін, електрична розводка по квартирі, стяжка підлоги, встановлення вхідних металевих дверей, встановлення металопластикових вікон, монтаж стояків системи водопостачання та каналізації, підведення системи внутрішнього газопостачання, електроенергії, води до квартирних лічильників, встановлення лічильників обліку газу, електроенергії та води, благоустрій території. Також за умовами договору, в будинку в якому знаходиться дана квартира повинні бути проведені опоряджувальні роботи сходових кліток, встановлений ліфт. Оплата за вартість квартири проведена позивачем як покупцем повністю, що посвідчується довідкою від 10.12.2020 роу (а.с.19). Як доводила сторона позивача в змісті позрвної заяви, пояснення як вже зазначено вище не наддавались суду, Акт готовності об`єкта до експлуатації позивачу на час звернення до суду не було направлено, а також не здійснено ряд робіт відповідачем за договором від 10.12.2020 олку За ст.11,12,14 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Згідно ч.1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Щодо нездійснення ряду робіт, які є предметом даних вимог позову а саме: пункт 2 вимог: зобов`язання ПП «Металоспецмонтаж» здійснити згідно умов договору роботи в двокімнатній квартирі [ADDRESS] /І пл.70 м.кв. на VІІ-му поверсі в будинку по [ADDRESS] ( [ADDRESS] , згідно переліку, то позивач не надав на підтвердження таких доводів жодних доказів. При цьому вимога здійснити перелік робіт (чорнову штукатурку стін; електророзводку по квартирі; стяжку підлоги; встановлення вхідних металевих дверей; встановлення металопластикових вікон; монтаж стояків системи водопостачання та каналізації; підведення системи внутрішнього газопостачання, електроенергії, води до квартирних лічильників; монтаж лічильників обліку газу, електроенергії та води; длагоустрій прибудинкової території) має бути підтверджена належними доказами щодо відсутності таких робіт, як: фотофіксаж, докази свідків (при цьому у позові пунктом 4 було клопотання про допит двох свідків, однак сторона позивача не зявлялась в судові засідання, свідків за даним клопотанням не забезпечувала, подавши клопотання майже через рік з часу відкриття провадження про розгляд справи без участі позивача та представника позивача), інші належні та допустимі докази, протилежного матеріали справи не містять, а за принципом змагальності процессу та диспозитивності, саме позивач має доводити перед судом наявність порушених своїх прав та інтересів. Суд не може визначити термін виконання робіт, які вказано позивачем І квартал 2024 року, оскільки, як зазначено вище, строк виконання робіт був узгоджений стронами до кінця ІІІ кварталу 2020 року. Змін сторони не вносили до Договору купівлі-продажу майнових прав від 11.06.2020 року щодо даної квартири стосовно узгодження інших дат, іншого матеріали справи не містять. Тому, на даний час такі строки минули, а нові сторонами не вирішувалось в порядку виконання договірних зобов`язань. Щодо позовної вимоги про зобов`язання ПП «Металоспецмонтаж» виконати п.1.5 договру, тобто здійснити запланований термін будівництва та введення в експлуатацію багатоповерхового будинку по [ADDRESS] в ІІ кварталі 2021 року, то слід зазначити таке. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, тоді як установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (постанови ВП ВС від 13.03.2019 у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27.03.2019 у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17 (пункт 71)). Разом з тим, інвестор-власник майнових прав, яким є позивач позивач, визначив свою вимогу - зобов`язати відповідача (як замовника будівництва чи забудівника) в конкретний термін ввести об`єкт в експлуатацію, проте суд зазначає, що введення в експлуатацію відбувається за визначеною законом процедурою і не на вимогу одного із інвесторів чи покупців квартир у багатоквартирних будинках. Так, набуття фізичною або юридичною особою статусу замовника будівництва має місце за одночасного виконання таких умов: 1) перебування у власності або користуванні у такої особи земельної ділянки, на якій плануються або здійснюються будівельні роботи; 2) саме цей користувач або власник земельної ділянки має намір на здійснення будівельних робіт, про що свідчить подання у встановленому порядку відповідної заяви. Системний аналіз положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Закону України "Про архітектурну діяльність" дає підстави дійти висновку про те, що замовником будівництва є особа, яка має легітимний намір щодо здійснення нового будівництва (реконструкції, капітального ремонту існуючого об`єкта) на належній їй земельній ділянці (щодо належного їй об`єкта) та виразила такий намір шляхом подання відповідної заяви, та у встановленому Законом порядку отримала дозвільний документ. У декларації про початок виконання будівельних робіт обов`язково зазначаються відомості про замовника та, у разі залучення замовником до виконання будівельних робіт іншого суб`єкта, інформація про такого суб`єкта, який у цьому разі набуває статусу генерального підрядника або підрядника. Законодавча вимога щодо зазначення в декларації про початок виконання будівельних робіт відомостей не тільки про замовника, але й, зокрема, про генерального підрядника (підрядника) зумовлена тим, що вказані особи є суб`єктами містобудівної діяльності, кожен з яких несе відповідальність за порушення містобудівного законодавства в порядку та з підстав, визначених Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", іншими законодавчими актами. 17 червня 2021 року Верховний у справі N 814/2523/16 зазначив, що право власника на забудову на своїй земельній ділянці здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. При цьому будівельні роботи на певній земельній ділянці можуть виконуватися замовником об`єкта будівництва виключно за наявності документів, які підтверджують речове право цієї особи на земельну ділянку, на якій плануються відповідні будівельні роботи, про що зазначається в повідомленні про початок виконання будівельних робіт до органу державного архітектурно-будівельного контролю. Отже, подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт пов`язане саме з особою замовника цих робіт. Однак, необхідність перевірки достовірності відомостей, наведених у декларації про введення об`єкта будівництва до експлуатації, регулюється відповідно до ст.41,41-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Так, державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності. Орган державного архітектурно-будівельного контролю у своїй діяльності взаємодіє з органами виконавчої влади, що здійснюють контроль за дотриманням природоохоронних, санітарно-гігієнічних, протипожежних вимог, вимог у сфері охорони праці, енергозбереження та інших вимог, передбачених законом, а також з органами державної статистики, Національної поліції, прокуратури та іншими правоохоронними і контролюючими органами. Державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час провадження ними містобудівної діяльності. Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідність проекту будівництва законодавству, містобудівним умовам та обмеженням забудови земельної ділянки перевіряється саме на етапі експертизи проекту і його затвердження замовником. У разі ж, якщо проєктна та/або експертна організація здійснили передачу замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил, вищезгадані суб`єкти містобудування несуть відповідальність, передбачену частиною першою статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" Можна погодитися з доводами сторони позивача про те, що слід ініціювати питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, однак таке питання відноситься до повноважень саме замовника будівництва перед відповідними органами. Проведення перевірки стосовно особи, яка є замовником будівництва, складання припису та застосування до нього штрафних санкцій у разі наявного порушення у сфері містобудівної діяльності, у випадку встановленння такого, відбувається у порядку визначену законодавством. У свою чергу прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно- будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Проаналізувавши наведені норми права суд дійшов висновку, що саме на замовника будівництва покладено обов`язок ініціювати питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Також, авторський нагляд має здійснюватися відповідальною особою на всіх етапах будівництва. Виконанню вказаних обов`язків передує укладення між замовником та відповідальною особою договору про здійснення авторського нагляду. Безпосереднє виконання будівельних робіт не має вирішального значення при встановленні необхідності здійснення авторського нагляду на об`єкті будівництва, оскільки обов`язковість такого нагляду прямо передбачена законом після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. 10 серпня 2022 року Верховний Суд 2020 року у справі № 400/587/20 вказав, що об`єктом перевірки органу державного архітектурно-будівельного контролю є будівельний об`єкт, на якому проводиться перевірка (будівля, споруда тощо), проте предметом контролю з боку держави є дотримання вимог законодавства суб`єктом господарювання, виявлення винних осіб та притягнення їх до відповідальності. Отже, в аспекті відповідальності суб`єкта за в т.ч. можливого дотримання чи недотримання вимог закону під час будівництва слід розглядати правовідносини між контролюючим органом та відповідним суб`єктом містобудування (замовником, проектувальником, підрядником та експертною організацією). Слід додатково зазначити, що умовами договору від 10.12.2020 року сторони також передбачили відповідальність та права, обов`язки сторін договору. Так, покупець має право здійснювати контроль за ходом виконання умов договору та монтажно-будівельних робіт (п.4.3.2 договору). Окрім того, за п.5.3 договору у випадку порушення строків введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва продавець зобов`язаний сплатити покупцю штраф у розмірі 0.01% від загальної суми сплаченої покупцем вартості майнових прав. Тому, позивач не позбавлений права захисту визначеними договором порушених своїх прав. Враховуючи викладене вище, дана вимога про зобов`язання ПП «Металоспецмонтаж» здійснити запланований термін будівництва та введення в експлуатацію багатоповерхового будинку по [ADDRESS] в ІІ кварталі 2021 року, при цьому вимога навіть містить минулий час, а не час та строки під час звернення до суду, при цьому позивач не надав доказів внесення змін до укладеного договору в частині обумовлення інших строків, до яких може бути така вимога, то така теж не підлягає до задоволення. При цьому, наданий представником позивача [PERSON] доказ до матеріалів даної справи висновок експерта №28/Е від 16.09.2024 року (1 аркуш такого та 49-52) замовлений у іншій судовій справі стосовно суміжного будівництва за №31 та, зокрема накладення земельної ділянки площею 1.5м. на 1.5м. на ділянку по [ADDRESS] (а.с.22-24), не стосується предмета позовних вимог. Аналогічно, судове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 року у справі №300/166/25 (позов інших осіб), без відмітки про набрання законної сили такого (а.с.78-88), стосується містобудівних умов та обмежень суміжної земельної ділянки по [ADDRESS] , такі докази не є належними до спору, що розглядається, оскільки навіть позовна вимога про зобов`язання відповідача виконати умови договору щодо благоустрою території, при доведенні такої вимоги належним чином, є доказом недотримання певних будівельних норм суміжного нового будівництва та спірних відносин щодо земельної ділянки (частини такої). За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі відмови у задоволенні вимог за їх недоведеністю судовий збір у сумі 2422,40 (а.с.34) залишається за позивачем. На підставі наведенного та ст. 11,12,14,509,526,527 ЦК України, ст.ст. 13, 78, 81, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed