Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

У серпні 2025 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, де просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 74581,82 грн та судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що між АТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] 28.03.2019 року укладено кредитний договір № 2001278294101, за яким позичальнику було видано кредитний ліміт у сумі 10000 грн, який пізніше було збільшено до 46182,00 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, в наслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 04.06.2024 року становить у загальному розмірі 74581,82 грн. Позивач направляв письмові вимоги відповідачу, однак заборгованість відповідачем не погашена. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не повернута заборгованість по кредиту позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 2422,40 грн, сплачені ним при подачі позову до суду. Ухвалою судді від 11 серпня 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, суд вважає можливим розглянути спір на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.03.2019 року між [PERSON] та АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № 2001278294101 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. У вказаній заяві відповідач просить відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку із встановленням кредитного ліміту у розмірі 10000,00 грн, який пізніше було збільшено до 46182,00 грн, з реальною (стандартною) річною процентною ставкою 47,88 % річних. Відповідачем [PERSON] було підписано відповідну Заяву про приєднання до Договору, Паспорт споживчого кредиту, таким чином сторони погодили умови надання кредитних коштів на засадах строковості, поворотності, платності. Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим кредитним договором. Відповідно до Довідки про збільшення кредитного ліміту, 28.03.2019 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт у сумі 10 000,00 грн. розмір якого позивач поступово збільшив до 46 182,00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання, надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти за Договором № 2001278294101 від 28.03.2019 року, а відповідач скористався наданими позивачем кредитними коштами, що вбачається з відповідних Виписок/Особового рахунку щодо руху коштів, однак вчасно та в повному обсязі їх не повернув, чим порушив права Банку. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.06.2025 складає 74 581,82 грн. з яких: 41180,58 грн. заборгованість за кредитом; 33401,24 грн. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за Кредитним договором [PERSON] порушує взяті на себе зобов`язання за цими Договорами. Як вбачається з положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як встановлено судом, відповідач після укладання кредитного договору належним чином не виконувала свого зобов`язання із здійснення платежів, чим допустила порушення умов повернення кредиту, тобто строків та розмірів внесення щомісячних платежів, а тому допустив порушення виконання своїх зобов`язань. Отже, вимоги позивача в межах цієї суми є цілком правомірними та обґрунтованими і підлягають до задоволення. Отже, суд приходить до переконання, що позивачем доведено позовні вимоги, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом у заявленому до стягнення розмірі 74581,82 грн. за кредитними договорами, в тому числі: 41180,58 грн. заборгованість за кредитом; 33401,24 грн. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією. Відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами позовні вимоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. який підлягає стягненню на його користь з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Outcome: approved