Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Позивач, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ»), звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за: Договором позики № 79321867 від 25.06.2024 року; Кредитним договором №17513-06/2024 від 13.06.2024 року; Кредитним договором №30253-06/2024 від 22.06.2024 року; Кредитним договором №7958976 від 04.06.2024 року; Договором позики №7673678 від 12.07.2024 року, в загальній сумі 136695,50 грн та сплачений судовий збір в сумі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 25.06.2024 р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір позики №79321867, який підписаний електронним підписом позичальника. 14.06.2021 р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №36 від 28.10.2024 р. до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23422,50 грн, з яких: 13500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3361,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 6561,00 грн - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Позикою. 13.06.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №17513-06/2024, який підписаний електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора. 19.11.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 191124/2, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.11.2024 року до Договору факторингу № 191124/2 від 19.11.2024 р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №17513-06/2024 від 13.06.2024 року в сумі 32175,00 грн, з яких: 11000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15675,00 грн сума заборгованості за процентами; 5500,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями. 22.06.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №30253-06/2024, який підписаний електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора. 19.11.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 191124/2, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.11.2024 року до Договору факторингу № 191124/2 від 19.11.2024 р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №30253-06/2024 від 22.06.2024 року в сумі 27000,00 грн, з яких: 9000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 13500,00 грн сума заборгованості за процентами; 4500,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями. 04.06.2024 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Кредитний договір №7958976, який підписано електронним підписом позичальника. 28.03.2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №28032025, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №1 від 28.03.2025 року до Договору факторингу №28032025 від 28.03.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 41250,00 грн, з яких: 12500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 22500,00 грн сума заборгованості за відсотками; 6250,00 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами. 12.07.2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено Договір позики № 7673678, який підписано електронним підписом позичальника. 11.01.2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11-01/2024, у відповідності до умов якого, ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. Відповідно до Реєстру боржників №9 від 11.12.2024 до Договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024 р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12848,00 грн, з яких: 4400,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4180,00 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 4268,00 грн - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Всупереч умовам Договорів позики та Кредитних договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором позики № 79321867 від 25.06.2024 року; Кредитним договором №17513-06/2024 від 13.06.2024 року; Кредитним договором №30253-06/2024 від 22.06.2024 року; Кредитним договором №7958976 від 04.06.2024 року; Договором позики №7673678 від 12.07.2024 року, в загальній сумі 136695,50 грн. Позикодавці свої зобов`язання за договором виконали в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитами у повному обсязі не сплачує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість та судові витрати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді від 28.11.2025 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 28.11.2025 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання 02.12.2025 року та 09.01.2026 року направлялись копія ухвала про відкриття провадження у справі та другий екземпляр позовної заяви. Вказані поштові відправлення повернулись неврученими на адресу суду 05.01.2026 року та 16.02.2026 року. Відповідно до п.п. 91, 99, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України №270 від 05.03.2009 року інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка. Рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, крім іншого, також шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України, телефонограмою та надсиланням копії ухвали про відкриття провадження у справі на відому електронну адресу відповідач, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором №7958976 від 04.06.2024 року 04.06.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір №7958976 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2 Договору). Даний Договір підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «С8091». Згідно п.п.1.3-1.5.2. Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає: 12500,00 гривень. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 360 дні. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка становить 1,275% в день та застосовується відповідно до умов, зазначеих в цьому Договорі. За п.п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахувания за реквізитая платіжної картки № [NUMBER] . Наведені умови кредитування відображені й в паспорті споживчого кредиту та таблиці обчислення загальної вартості кредиту (Графік платежів), які 04.06.2024 року підписано між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Судом встановлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконало та надало [PERSON] кредит в сумі 12500,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою №20250331-6.1 від 31.03.2025 року, виданою ТОВ «ПЕЙТЕК». Відповідно до відомостей, що містяться в Реєстрі платіжної інфраструктури ТОВ «ПЕЙТЕК», код ЄДРПОУ 44103264, є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг. Відповідно до отриманої ліцензії від Національного банку України (рішення від 29.05.2023 № 21/990-РК), що переоформлена Національним банком України 24.05.2024 (витяг Національного банку України із Державного реєстру фінансових установ про внесення 24.05.2024 запису до Державного реєстру фінансових установ про переоформлення ліцензій), Товариство надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Між Товариством та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено Договір про організацію переказу грошових коштів №04072024-3 від 04.07.2024. 28.03.2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 28032025, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 28.03.2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» складено Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №28032025 від 28.03.2025 року, за яким Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників №1 від 28.03.2025 року кількістю 3470, після чого, з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу №28032025 від 28.03.2025 року, від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №1 від 28.03.2025 року до Договору факторингу №28032025 від 28.03.2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 41250,00 грн, з яких: 12500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 22500,00 грн сума заборгованості за відсотками; 6250,00 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами. Щодо стягнення заборгованості за Договором позики №17513-06/2024 від 13.06.2024 року. 13.06.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №17513-06/2024 (далі -Договір позики), який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «W2529» і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п. 8 Договору позики, реквізити та підписи сторін. Згідно п.1.1. Договору позики, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 11000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 1.2. Договору позики, тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби Клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 13.06.2024. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 10.10.2024. За п. 1.4. Договору позики, за користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована, розмір денної процентної ставки становить 1,50% та застосовується в межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору позики. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5168-74хх-хххххх-6523 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами (п.1.6. Договору позики). Відповідно до додатку 1 до Договору позики №17513-06/2024 від 13.06.2024 року, сторонами визначено графік погашення заборгованості з 13.06.2024 року по 10.10.2024 року із визначенням розміру внеску, відсотків, реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту. Вище наведені умови кредитування відображені й в паспорті споживчого кредиту, який підписано між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором «W2529». Факт перерахування кредиту на рахунок [PERSON] підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 30.01.2025 р. вих.№3466_250130191644, згідно якого ТОВ надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків (Ліцензія НБУ №21/788-рк від 01.05.2023 р.). Між Товариством та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ»було укладено Договір про переказ коштів ФК-П-2022/01-01 від 12.10.2022. Відповідно до зазначеного Договору було успішно прийнято платежі на користь AVANSCREDITLL: 13.06.2024 10:15:08 на суму 11000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 423926328, призначення платежу: Зарахування 11000 грн на карту [NUMBER] . 19.11.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 191124/2, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 19.11.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» складено Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №191124/2 від 19.11.2024, за яким Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 7899, після чого, з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу №1911224/2 від 19.11.2024 року, від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 19.11.2024 року до Договору факторингу № 191124/2 від 19.11.2024 р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики №17513-06/2024 від 13.06.2024 року в сумі 32175,00 грн, з яких: 11000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15675,00 грн сума заборгованості за процентами; 5500,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями. Щодо стягнення заборгованості за Договором позики №30253-06/2024 від 22.06.2024 року. 22.06.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №30253-06/2024 (далі -Договір позики), який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «W0706» і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п. 8 Договору позики, реквізити та підписи сторін. Згідно п.1.1. Договору позики, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 9000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 1.2. Договору позики, тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби Клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 22.06.2024. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 19.10.2024. За п. 1.4. Договору позики, за користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована, розмір денної процентної ставки становить 1,50% та застосовується в межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору позики. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5168-74хх-хххххх-6523 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами (п.1.6. Договору позики). Відповідно до додатку 1 до Договору позики №30253-06/2024 від 22.06.2024 року, сторонами визначено графік погашення заборгованості з 22.06.2024 року по 19.10.2024 року із визначенням розміру внеску, відсотків, реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту. Вище наведені умови кредитування відображені й в паспорті споживчого кредиту, який підписано між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором «W0706». Факт перерахування кредиту на рахунок [PERSON] підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 30.01.2025 р. вих.№3466_250130191645, згідно якого ТОВ надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків (Ліцензія НБУ №21/788-рк від 01.05.2023 р.). Між Товариством та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ»було укладено Договір про переказ коштів ФК-П-2022/01-01 від 12.10.2022. Відповідно до зазначеного Договору було успішно прийнято платежі на користь AVANSCREDITLL: 22.06.2024 20:15:00 на суму 9000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 432737973, призначення платежу: Зарахування 9000 грн на карту [NUMBER] . 19.11.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 191124/2, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 19.11.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» складено Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №191124/2 від 19.11.2024, за яким Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 7899, після чого, з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу №1911224/2 від 19.11.2024 року, від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 19.11.2024 року до Договору факторингу № 191124/2 від 19.11.2024 р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики №30253-06/2024 від 22.06.2024 року в сумі 27000,00 грн, з яких: 9000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 13500,00 грн сума заборгованості за процентами; 4500,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями. Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. У даній справі, встановлено, що відступлення прав вимоги за вищевказаними Договорами позики та за Кредитними договорами було здійснено шляхом укладення Договорів факторингу з додатковими угодами про відступлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги . У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання вищевказаних Договорів факторингу укладених між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» недійсними або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цих договорів. За такого, враховуючи вищевказане, право вимоги до боржника [PERSON] за: Кредитними договорами: №7958976 від 04.06.2024 року, №17513-06/2024 від 13.06.2024 року; №30253-06/2024 від 22.06.2024 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», що дає останньому право на стягнення з відповідача в судовому порядку неповернуту ним суму позики. Щодо укладення договорів в електронній формі. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України " Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України « Про електронну комерцію»). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України " Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що Кредитні договора: №7958976 від 04.06.2024 року, №17513-06/2024 від 13.06.2024 року; №30253-06/2024 від 22.06.2024 року укладені сторонами, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що вищевказані договора укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цих договорів сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із Кредитних договорів. Щодо стягнення суми заборгованості за тілом кредиту та процентами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами 1-3 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (Постанова ВП ВС від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18)). Як вбачається з розрахунків заборгованості, складеними первісними кредиторами, за Кредитними договорами: №7958976 від 04.06.2024 року, №17513-06/2024 від 13.06.2024 року; №30253-06/2024 від 22.06.2024 року, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. За такого, оскільки сторонами погоджено сплату процентів, а також, беручи до уваги невиконання відповідачем умов Кредитних договорів №7958976 від 04.06.2024 року, №17513-06/2024 від 13.06.2024 року; №30253-06/2024 від 22.06.2024 року, суд вважає, що право позивача, щодо отримання від відповідача неповернуту ним суму отриманих кредитів та процентів за користування кредитними коштами підлягає захисту, а тому, вимога щодо стягнення з [PERSON] суму заборгованості за тілом кредитів та суму заборгованості за процентами підлягає задоволенню. Отже, з [PERSON] слід стягнути за: - Кредитним договором №7958976 від 04.06.2024 року 12500,00 грн - тіла кредиту та 22500,00 грн - процентів; - Кредитним договором №17513-06/2024 від 13.06.2024 року 11000,00 грн - тіла кредиту та 15675,00 грн - процентів; - Кредитним договором №30253-06/2024 від 22.06.2024 року 9000,00 грн - тіла кредиту та 13500,00 грн - процнтів. Щодо стягнення штрафних санкцій. Згідно розрахунків заборгованості, первісними кредиторами нараховано штрафні санкції, а саме: - за Кредитним договором №7958976 від 04.06.2024 року за період з 07.08.2024 року по 23.09.2024 року - 6250,00 грн, - за Кредитним договором №17513-06/2024 від 13.06.2024 року за період з 02.08.2024 року по 02.09.2024 року - 5500,00 грн; - за Кредитним договором №30253-06/2024 від 22.06.2024 року за період з 01.08.2024 року по 30.08.2024 року - 4500,00 грн. Штрафні санкції за кредитним договором це фінансові стягнення (неустойка, пеня, штраф), які позичальник сплачує кредитору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. 17.03.2022 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-1X від 15 березня 2022 р. Його положення стосується питань, зокрема кредитування. А саме, цим Законом було внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Таким чином, підстави для стягнення неустойки у період воєнного стану відсутні, в зв`язку із чим, позовні вимоги щодо стягнення з відповідаче штрафних санкцій у загальній сумі 16250,00 грн підлягають відмові. Щодо стягнення заборгованості за Договором позики №79321867 від 25.06.2024 року та Договором позики №7673678 від 12.07.2024 року. 05.06.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79321867, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер моб.телефону відповідачки, про що свідчить п. 29 Договору позики, юридичні адреси та реквізити сторін. Відповідно до умов Договору позики, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 13500,00 грн строком на 30 днів до 24.07.2024 року з денною процентною ставкою - 0,83%/день; процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) - 2,70% за день; пеня - 2,7% за день; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 1541,93%; орієнтовна загальна вартість позики - 16861,50 грн. Згідно з п. 1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк Позики»), шляхом їх перерахування набанківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Відповідно до п. 21 Договору позики, цей договір укладений у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, із застосуванням електронного підпису Позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором Позичальника згідно Закону України «Про електрону комерцію». Згідно п.24 Договір укладено із використанням веб сайту https://mycredit.ua. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 28.07.2021 року та 13.06.2022 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року укладено Додаткову угоду № 2 від 28.07.2021 року та Додаткову угоду №7 від 13.06.2022 року, за якими сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. 28.10.2024 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Додаткову угоду № 42 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 про відступлення прав вимоги, що відступаються, в тому числі, згідно Реєстру Боржників №36 від 28.10.2024 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №36 від 28.10.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики №79321867 від 25.06.2024 року в сумі 23422,50 грн, з яких: 13500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3361,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 6561,00 грн - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Позикою. 12.07.2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено Договір позики № 7673678, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) «w69172», і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п. 11 Договору позики, реквізити та підпис сторін. Згідно з п.п. 2.1. Договору позики, за цим Договором Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти (позику), а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позикодавцю проценти від Суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору. Пунктом 2.3. Договору позики встановлені параметри позики: тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 4400,00 грн; строк позики: до 25.09.2024 року (75 днів). Загальні витрати за позикою:1980,00 грн (п.2.3.7. Договору). Основна процентна ставка, фіксована: 1,50000% на день застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду. (п.2.4.3. Договору). Згідно з п. 2.5. Договору позики позика надається Позичальнику в день підписання Сторонами Договору позики, шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок Позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) № [NUMBER] , зареєстрованого Позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті. За п.9.4. Договору, цей Договір укладено в інформаційно-комунікаційній системі Позикодавця - вебсайт https//money4you.ua/. 11.01.2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11-01/2024, у відповідності до умов якого, ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. 11.12.2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду № 10 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 р. про відступлення прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру Боржників №9 від 11.12.2024 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №9 від 11.12.2024 року до Договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики №7673678 від 12.07.2024 року в сумі 12848,00 грн, з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4180,00 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 4268,00 грн - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за Договором позики №79321867 від 25.06.2024 року в сумі 23422,50 грн та за Договором позики №7673678 від 12.07.2024 року в сумі 12848,00 грн, на підтвердження чого долучає до матеріалів справи розрахунки заборгованості за вказаними Договорами позики, складені первісними кредиторами. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що вищевказані розрахунки заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансових установ та не містить відомостей, що дозволили б суду пересвідчитися, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17, провадження № 61-1211св19. Розрахунки заборгованості за вказаними Договорами позики, надані позивачем, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, а тому не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки із зазначенням конкретних розмірів заборгованості є документами, що створені самими кредиторами, однак інформація, що зазначена в них, за відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Підтвердженням зарахування кредитних коштів на картковий рахунок та користування кредитними коштами може бути виписка по рахунку, проте таких документів матеріали справи не містять. Крім того, позивачем не надано доказів наявності заборгованості відповідача перед первісними кредиторами ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «МАНІФОЮ» на момент укладення договорів факторингу, зокрема не доведено ті обставини, що відповідачем взагалі були отримані кошти на встановлених у договорах умовах. У відповідності до статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. В свою чергу, будь-який кредитор, первісний або новий, окрім доведення факту укладення договору та набуття прав на стягнення з боржника у зобов`язанні повинен довести факт виникнення зобов`язання у боржника, що, в даному випадку може бути підтверджено фінансовими документами про перерахування коштів на рахунок відповідача., які в матеріали справи надані не були. Отже, з огляду на положення вказаних вище норм законодавства, докази надання відповідачу коштів є необхідним для доведення вимог позивача про стягнення заборгованості. Позивач повинен був довести ці обставини за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України та з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог, зазначені ним обставини. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт надання [PERSON] кредитних коштів у сумі 13500,00 грн за Договором позики №79321867 від 25.06.2024 року та 4400,00 грн за Договором позики №7673678 від 12.07.2024 року. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно п. 1.6. ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон № 2346-III) в редакції, чинній станом на момент укладення договору, документ на переказ - електронний або паперовий документ, що використовується суб`єктами переказу, їх клієнтами, кліринговими, еквайринговими установами або іншими установами - учасниками платіжної системи для передачі доручень на переказ коштів. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону № 2346-III ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів. Згідно п. 22.4. ст. 22 Закону № 2346-III під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Подання паперових розрахункових документів до банку має здійснюватися клієнтом особисто, якщо інше не передбачено договором. Подання електронних розрахункових документів може здійснюватися клієнтом як особисто на носіях інформації, так і за допомогою наданих йому обслуговуючим банком програмно-технічних засобів, які забезпечують зв`язок з програмно-технічними засобами цього банку. Програмно-технічні засоби з вбудованою в них системою захисту інформації мають відповідати вимогам, що встановлюються Національним банком України. (п. 22.5. ст. 22 Закону № 2346-III). Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, в редакції, чинній станом на момент укладення договору, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21) від 25.05.2021 належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в чинній станом на момент укладення договору редакції) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. У постанові від 15.06.2023 у справі № 910/15023/21 Верховний Суд зазначив, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 26.02.2020 у справі № 911/1348/16, від 19.11.2020 у справі № 910/21578/16, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). Отже, належним доказом перерахування позивачем відповідачу коштів є відповідні розрахункові документи, банківські виписки або інші первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Позивачем не були надані суду розрахункові документи, банківські виписки або інші належні та допустимі докази, які підтверджують факт перерахування первісними кредиторами ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «МАНІФОЮ» на рахунок відповідача кредитних коштів у сумі 13500,00 грн на виконання умов Договору позики №79321867 від 25.06.2024 року та 4400,00 грн на виконання умов Договору позики №7673678 від 12.07.2024 року. На підтвердження існуючої заборгованості позивачем долучено лише розрахунки заборгованості за Договором позики №79321867 від 25.06.2024 року та Договором позики №7673678 від 12.07.2024 року, що не може вважатись належними та достатніми доказами існуючої заборгованості. Позивач не заявляв клопотання про витребування доказів. З огляду на принцип змагальності, суд не має права за власною ініціативою витребовувати докази перерахування первісними кредиторами ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «МАНІФОЮ» на рахунок відповідача кредитних коштів у сумі 13500,00 грн та 4400,00 грн. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). У постанові від 27.05.2020 у справі № 2-879/13 Верховний Суд зазначив, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі, належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом. Крім того, у постанові від 01.11.2023 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 462/2056/20, провадження № 61-3758св23) зазначає, що засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Враховуючи ненадання позивачем належних та допустимих доказів надання первісними кредиторами ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «МАНІФОЮ» [PERSON] кредитних коштів 13500,00 грн на виконання умов Договору позики №79321867 від 25.06.2024 року та 4400,00 грн на виконання умов Договору позики №7673678 від 12.07.2024 року, у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Відтак, оскільки на час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за Кредитними договорами №7958976 від 04.06.2024 року, №17513-06/2024 від 13.06.2024 року; №30253-06/2024 від 22.06.2024 року у добровільному порядку, не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, а також враховуючи ненадання позивачем належних та допустимих доказів надання ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «МАНІФОЮ» [PERSON] кредитних коштів на виконання умов Договорів позики №79321867 від 25.06.2024 року та №7673678 від 12.07.2024 року, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості за Кредитними договорами №7958976 від 04.06.2024 року, №17513-06/2024 від 13.06.2024 року; №30253-06/2024 від 22.06.2024 року у загальній сумі 84175,00 грн. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №143781 від 31.10.2025 року. За такого, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1864,60 грн(84175 х 3028 / 136695,50) На підставі викладеного,

Outcome: partial