Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що він є батьком двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дітей є відповідач [PERSON] . Зазначає, що їхня сім`я проживала в місті Черкаси, в його квартирі. У лютому 2023 року, за його згоди, відповідач разом з дітьми, рятуючись від повномасштабного вторгнення рф (постійне відчуття тривоги в очікуванні ракетних обстрілів, переживання за життя дітей) виїхала за кордон, на територію Європейського Союзу (Федеративна Республіка Німеччина). Він перетнути кордон не міг в силу відповідних обмежень, передбачених чинним законодавством України, оскільки являється військовозобов`язаним та працює на підприємстві критичної інфраструктури. В подальшому спільне життя з відповідачем не склалося. 13.12.2023 Соснівським районним судом м. Черкаси було винесене заочне рішення по справі №712/10748/23 про розірвання шлюбу. У серпні 2025 року діти через довірену особу повернулися в Україну. Відповідач залишилася проживати в Федеративній Республіці Німеччина, місто Регенсбург, федеральна земля Баварія. На дату подання позовної заяви він з відповідачем разом не проживає, матеріальної допомоги на утримання спільних дітей від неї не отримує. На даний час він з дітьми зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . На даний час діти перебувають в основному на його утриманні. Невелику фінансову допомогу також надає рідна баба дітей - його мати. Так, щомісячно на утримання двох дочок необхідно: близько двох тисяч гривень на якісні одяг, взуття та засоби гігієни на кожну дитину, не менше трьох тисяч на харчування на кожну дитину, не менше тисячі гривень на канцтовари, медикаменти та лікування нескладних захворювань на кожну дитину, а також близько тисячі гривень на проїзд, дозвілля та культурний, духовний і соціальний розвиток кожної дитини, що в сукупності становить не менше семи тисяч гривень щомісячно на кожну дитину з урахуванням зростання рівня цін на споживчі товари в державі протягом останніх півроку, що є загальновідомою обставиною. Крім того, діти є школярами та навчаються у 7-му та 8-му класі Черкаської ЗОШ I-III ступенів №32 Черкаської міської ради Черкаської області, що також тягне за собою додаткові витрати. Відповідач є матір`ю дітей, в силу обставин перебуває за межами України, участі у вихованні дітей не приймає, добровільно матеріальну допомогу на їх утримання майже не надає, хоча є особою працездатного віку та в силу Закону зобов`язана надавати таку допомогу. З урахуванням того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення дітей, враховуючи той факт, що відповідач не має встановленого доходу в Україні і тривалий час проживає за її кордоном, просить винести рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на його користь на утримання двох дітей, в твердій грошовій сумі в розмірі 2 800 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення старшою дитиною повноліття. Ухвалою від 25 листопада 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28 січня 2026 року відповідачем подано письмові пояснення щодо позову. 25 лютого 2026 року позивачем подано відповідь на пояснення відповідача щодо позову. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, також зазначила, що з заявленим розміром аліментів не погоджується, оскільки вони є надмірними та не відповідають її реальному матеріальному становищу. На даний час вона не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною віком 1 рік. Дитина повністю перебуває на її утриманні. У зв`язку з цим, просить врахувати її фактичне матеріальне становище та наявність у неї на утриманні малолітньої дитини і визначити розмір аліментів, який буде реальним для сплати та не поставить її у скрутне фінансове становище. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2023 року в справі № 712/10748/23 - розірваний. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] В поданому до суду позові позивач вказав, що їхня сім`я проживала в місті Черкаси, в його квартирі. У лютому 2023 року, за його згоди, відповідач разом з дітьми, рятуючись від повномасштабного вторгнення рф (постійне відчуття тривоги в очікуванні ракетних обстрілів, переживання за життя дітей) виїхала за кордон, на територію Європейського Союзу (Федеративна Республіка Німеччина). Він перетнути кордон не міг в силу відповідних обмежень, передбачених чинним законодавством України, оскільки являється військовозобов`язаним та працює на підприємстві критичної інфраструктури. В подальшому спільне життя з відповідачем не склалося. У серпні 2025 року діти через довірену особу повернулися в Україну. Відповідач залишилася проживати в Федеративній Республіці Німеччина, місто Регенсбург, федеральна земля Баварія. На даний час він з дітьми зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено витягом з РТГ №2025/016517452 від 07.11.2025 ( [PERSON] ), витягом з РТГ №2025/016517691 від 07.11.2025 ( [PERSON] ), витягом з РТГ №2025/016517822 від 07.11.2025 ( [PERSON] ). Позивач зазначив, що матеріальної допомоги на утримання спільних дітей від відповідача не отримує. На даний час діти перебувають в основному на його утриманні. Невелику фінансову допомогу також надає рідна баба дітей - його мати. Так, щомісячно на утримання двох дочок необхідно: близько двох тисяч гривень на якісні одяг, взуття та засоби гігієни на кожну дитину, не менше трьох тисяч на харчування на кожну дитину, не менше тисячі гривень на канцтовари, медикаменти та лікування нескладних захворювань на кожну дитину, а також близько тисячі гривень на проїзд, дозвілля та культурний, духовний і соціальний розвиток кожної дитини, що в сукупності становить не менше семи тисяч гривень щомісячно на кожну дитину з урахуванням зростання рівня цін на споживчі товари в державі протягом останніх півроку, що є загальновідомою обставиною. Крім того, діти є школярами та навчаються у 7-му та 8-му класі Черкаської ЗОШ I-III ступенів №32 Черкаської міської ради Черкаської області, що також тягне за собою додаткові витрати, що підтверджено довідками №№533 та 534 від 16.10.2025. Оскільки фізично-духовний розвиток дітей та матеріальне забезпечення дітей всім необхідним вимагає значних фінансових витрат, з урахуванням того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення дітей, враховуючи той факт, що відповідач не має встановленого доходу в Україні і тривалий час проживає за її кордоном, позивач просить винести рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на його користь на утримання двох дітей, в твердій грошовій сумі в розмірі 2 800 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" у 2026 році установлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3209 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня; осіб, які втратили працездатність, який застосовується для визначення розміру доплати за проживання на територіях радіоактивного забруднення, в тому числі за рішеннями суду, - 1600 гривень. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Положення ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідач з позовними вимогами частково не погодилася та у письмових поясненнях щодо позову вказала, що вона не заперечує обов`язку утримувати дітей, однак не погоджується з розміром аліментів, який просить стягнути позивач, оскільки він не відповідає її реальному матеріальному та сімейному стану. На теперішній час вона не працює, оскільки здійснює постійний догляд за малолітньою дитиною віком до одного року. У зв`язку з цим не має постійного доходу та не отримує заробітної плати. Утримання дитини до одного року потребує значних щомісячних витрат (харчування, засоби догляду, медичні потреби). Розмір аліментів, заявлений у позові, є надмірним та фактично непосильним для неї, що може призвести до погіршення матеріального становища дитини, яка проживає разом з нею. Позивач проти зазначеного відповідачкою заперечив та вказав, що відповідач перебуваючи в Німеччині, отримує ряд щомісячних допомог, в тому числі і при народженні дитини та по догляду за дитиною. Крім того, дитина має батька, який також несе обов`язок щодо її утримання. Також відповідач має у власності однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , яку отримала у спадщину. Тому стягнення з відповідача аліментів на двох дітей не призведе до погіршення матеріального становища її новонародженої дитини. Відсутність офіційних доходів не позбавляє її обов`язку утримувати неповнолітніх дітей. Отже, в даному випадку, суд вважає, що між сторонами наявний спір щодо розміру стягнення аліментів. Частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). При визначенні способу стягнення аліментів, суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментівта вважає, що він повинен бути визначений у твердій грошовій сумі за вибором позивача, з яким проживають неповнолітні діти, в силу вимог ч.3 ст.181 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своїх неповнолітніх дітей, а також те, що батьки мають рівні обов`язки щодо їх утримання. Разом з цим, суд зазначає, що позивачем не доведено, що відповідач як платник аліментів, з огляду на розмір його доходу, має можливість сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у визначеному позивачем розмірі по 2 800 гривень на кожну дитину щомісячно. Враховуючи наявність на утриманні відповідача ще однієї малолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по 2 800 гривень на кожну дитину щомісячно може призвести до надмірного фінансового навантаження на відповідача та неможливості ним забезпечити свої потреби та потреби малолітньої дитини. Враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати неповнолітніх дітей, а також реальну можливість відповідача сплачувати аліменти на їх утримання, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі по 2 000 грн. на кожну дитину, що разом становить 4 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки позовні вимоги визнані відповідачем частково, а позивачем не доведено спроможності відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі. Відповідно до вимог, визначених ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, із врахуванням положення ст. 191 СК України аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей підлягають стягненню, починаючи з 14 листопада 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку статті 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. В порядку п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1 331 грн. 20 коп.

Outcome: approved