Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстровано 23 вересня 2022 року Болехівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 81; неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом з нею; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 23 вересня 2022 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У цьому шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спершу сімейні відносини були хорошими, але згодом стали погіршуватися. На даний час стосунки з відповідачем мають негативний характер, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага, з`явилися різні погляди на сімейні відносини, ведення спільного господарства та виховання дітей, вони стали чужими людьми. Вона довго змирювалася з такою ситуацією задля збереженя сім`ї, проте нічого не змінилося, стосунки між ними не покращилися. Вважає, що примирення є неможливим, фактично шлюб носить формальний характер, а проживати у такому шлюбі вона не бажає і це суперечить її інтересам, в зв`язку з чим просить його розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві заявила клопотання про проведення розгляду справи без її участі. Представниця відповідача [PERSON] адвокатка Івасишин З.З. в судовому засіданні позов визнала частково, вказавши, що не заперечує щодо розірвання шлюбу та залишення дітей на проживання з матір`ю, однак заперечила щодо залишення позивачці прізвища [PERSON] . Заслухавши думку представниці відповідача, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частина 1 ст. 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум ВСУ у п. 10 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони по справі зареєстрували шлюб 23 вересня 2022 року у Болехівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 81; прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 6). За час спільного проживання в шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 7-8). Встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, вони не підтримують жодних шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, їхні подружні відносини припинені і відновлені бути не можуть. Подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Беручи до уваги волевиявлення сторін щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу їх права порушені не будуть, суд вважає за доцільне шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати. За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати малолітні діти, суд вирішує питання про залишення проживати дітей з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу, а тому, оскільки матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, суд вважає за можливе, після розірвання шлюбу, неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом із матір`ю. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Бажання позивачки залишитись на прізвищі, яке вона обрала при укладенні шлюбу, не суперечить вимогам ст. 113 СК України, а тому суд залишає їй прізвище - [PERSON] . Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved