Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

ТОВ "УМ Факторинг" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №1329909 від 25 лютого 2024 року у розмірі 14625,00 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.. Позов обґрунтований тим, що 25 лютого 2024 року між ТОВ"Селфі Кредит" та відповідачем було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1329909. За вказаним договором відповідач отримав позику у розмірі 1500,00 грн. строком на 350 днів, шляхом переказу на його банківську картку № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день протягом терміну дії договору. Станом на 14 серпня 2025 року відповідач має заборгованість 14625,00 грн., з яких: 1500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13125,00 грн. заборгованість за відсотками. 18 грудня 2024 року ТОВ"Селфі Кредит" передало право вимоги за договором №1329909 від 25 лютого 2024 року ТОВ "УМ Факторинг" у порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі Договором факторингу №18/12/24. Відповідно до діючого договору право вимоги, на якому ґрунтується вказаний позов, передане позивачу згідно витягу із акту приймання-передачі реєстру боржників від 05 серпня 2025 року. Після відступлення права вимоги за кредитним договором, відповідач не виконала свій обов`язок перед позивачем та має непогашену заборгованість, для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно заяви позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з`явилася, про час слухання справи повідомлялася рекомендованим листом з повідомленням про вручення та шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на адресу суду від відповідача не надходило. Положеннями ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 лютого 2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту №1329909. Договір, укладено в електронній формі відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". На підставі договору відповідач отримала кредитні кошти в сумі 1 500,00 грн. шляхом їх зарахування на її банківську картку № [NUMBER] . Строк кредитування становить 350 днів, а процентна ставка за користування коштами - 2,5% від суми кредиту за кожний день протягом терміну дії договору, відповідно до п.1.2. Договору "на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором". Згідно положень п.1.4. Договору періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. За положеннями п.3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Відповідно до положень п.1.5.1. Договору відповідачу нараховані відсотки за користування кредитом, які розраховуються за формулою: Сума боргу * ставку відсотків * кількість днів = сума відсотків до сплати. Протягом дії договору нараховані відсотки за користування кредитом, які відповідачем не погашені. Станом на дату звернення до суду, відповідач має заборгованість у розмірі 14 625,00 грн.. 18 грудня 2024 року ТОВ "Селфі Кредит" передала право вимоги за кредитним договором №1329909 від 25 лютого 2024 року ТОВ "УМ Факторинг" на підставі договору факторингу №18/12/24 від 18 грудня 2024 року. Відповідно до положень п.1.2. Договору факторингу від №18/12/24 від 18 грудня 2024 року внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором Фактор заміняє клієнта у Кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Передання позивачу права вимоги відбулось згідно Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 18 грудня 2024 року. Станом на 08 лютого 2025 року відповідач має заборгованість 14625,00 грн., з яких: 1500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13125,00 грн. заборгованість за відсотками. Таким чином, між сторонами виникли зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Відповідно до положень ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно положень ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, ТОВ "УМ Факторинг" наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно положень ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями ст.3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. За положеннями до ст.525,526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно положень ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно положень ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, враховуючи виниклі між сторонами правовідносини, оцінюючи докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірних зобов`язань, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн., сплата яких належним чином підтверджується платіжною інструкцією від 14 серпня 2025 року №623. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до положень ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно положень ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №141 від 29 січня 2025 року, додаткову угоду №1 до договору №141 від 29 січня 2025 року, акт виконаних робіт від 16 березня 2025 року на суму 6000 грн.. Враховуючи складність справи, яка є малозначною, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, що є звичайним для даного виду правовідносин, обсяг доданих документів, що не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved