Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивачка звернулася до Салтівського районного суду міста Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб із відповідачем. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 05.08.2011 між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №662. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом 2-ї групи з дитинства. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивачка зазначає, що сімейне життя з чоловіком не склалось, як виявилося у них різні інтереси, погляди на сімейне життя, сімейні відносини, виконання сімейних обов`язків. З 15.04.2005 шлюбні відносини з чоловіком були припинені, однак у 2011 році відновлені, але життя не покращилося. Деякий час кожен із них жив своїм життям, не цікавився проблемами чи інтересами іншого. Вони віддалились один від одного, фактично стали чужими людьми. Шлюбні відносини між ними припинено, сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують взаємовідносин. Втрачено почуття любові, взаємоповаги та довіри. За таких обставин примирення та спільне життя, збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 23.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. З боку сторін клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 05.08.2011 сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №662, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.08.2011 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно копії висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №554 від 03.12.2025, [PERSON] , 2005 року народження, є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок психічного розладу з 13.05.2025 (а.с.12). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. Втрачено почуття любові, взаємоповаги та довіри. За таких обставин примирення та спільне життя, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved