Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, відповідно до якого просив суд стягнути відповідача заборгованості за послуги водопостачання в розмірі 3168,18 грн., поштові витрати 100,00 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову представник позивача посилається на ту обставину, що між КП «Водограй» та побутовим споживачем [PERSON] , що мешкає без реєстрації за адресою [ADDRESS] , існують фактичні договірні відношення, а саме відповідач фактично отримує воду, але заяву про приєднання до договору відповідач не надав, не отримала особовий рахунок та оплату за період з 04.05.2024 року по 31.10.2025 року не проводила взагалі, однак здійснювала фактичне користування послугами позивача, на підставі чого має перед позивачем заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв та клопотань не надав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак надала до суду відзив на позов, згідно якого зазначила, що позовні вимоги визнає частково, а саме визнає заборгованість за водопостачання у розмірі 2495,26 грн., відповідно до належної їй абонентської книжки. Згодна дану заборгованість сплатити, однак просила суд розстрочити виконання рішення суду на один рік. Враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, неявка останніх не перешкоджає вирішенню справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свій висновок суд мотивує тим, що позивач - комунальне підприємство «Водограй», створено рішенням сесії Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області за № 582 від 01.05.2024 року та яка є його засновником. Рішенням сесії № 587 від 04.05.2024 року КП «Водограй» передано в господарське відання об`єкти комунальної власності, у т.ч житлове містечко БОС-3 ( вул. Андрія Дудника ( колишня - Лядова). Метою та предметом діяльності нового КП згідно Статуту є надання житлово-комунальних послуг мешканцям селища. Надання житлово-комунальних послуг побутовим споживачам здійснюється на підставі повідомлення про публічну пропозицію (оферту) публічного індивідуального договору, який розроблений на підставі типового, а також заяви до приєднання до цього договору, які опубліковані на офіційному сайті Великобуялицької сільської ради https: vbuvalycka- gromada.gov.ua 04.05.2024 року., та 24.05.2024р., та офіційній сторінці сільської ради у «Фейсбук», яку суд дослідив особисто до підтвердив наявність опублікованої публічної пропозиції на укладення договору та якій укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України, ч.5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вимог Постанови КМУ від 02.02.2022 року №85 «Про внесення змін до Постанови КМУ від 05.07. 2019 року № 690, Постановою КМУ від 21.08.2021р. № 808 « Про встановлення граничного розміру за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами ( зі змінами)», Законом України «Про захист персональних даних» шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов цього договору, що розміщений на офіційному сайті Засновника - Великобуялицької сільської ради і не потребує двостороннього підписання паперової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов договору надання житлово-комунальних послуг є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку виконавця послу та/або факт отримання послуг. Між комунальним підприємством «Водограй» та побутовим споживачем [PERSON] , що фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] та якій належить право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку, існують фактичні договірні відношення, а саме [PERSON] фактично отримує воду, але заяву про приєднання до договору відповідач не надала, не отримала особовий рахунок та оплату за період з 04.05.2024 року по 31.10.2025 року не проводила взагалі, але фактичне користування послугами позивача підтверджується актом обстеження від 28.11.2025 року, факт користування водопостачанням за вказаною адресою визнано відповідачем, про що свідчить її відзив. Відповідно до вимог п.2 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет Великобуялицької сільської ради встановлює тарифи на житлово комунальні послуги для КП «Водограй», а саме - рішенням № 104 від 04.05.2024 року та № 151 від 11.09.2024 року. Норма споживання холодної води при відсутності показів приладу обліку розраховується відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» и складає 4,5 м3 в місяць на одну людину, зареєстровану, або таку, що фактично мешкає за цією адресою. Це стосується як працездатного населення, так і пенсіонерів, дітей». Відповідач, не визнаючи розрахунок заборгованості за спожиті послуги з водопостачання, посилалася на копію розрахункової книжки за послуги водопостачання, згідно записів якої, станом на 14.12.2025 року відповідач має заборгованість у розмірі 2495,26 грн. Разом з тим, суд не може прийняти даний доказ як достатній, оскільки дана розрахункова книжка не містить реквізитів, що дали б змогу встановити суб`єкта, який би вчиняв дані записи, до даної книжки не додано фотографії лічильника з поточною датою проведення звірок, актів повірки приладу обліку, оскільки позивач в позовній заяві вказав на прострочення строку державної повірки даного приладу обліку. Таким чином, нарахування вартості послуг з водопостачання необхідно проводити у відповідності до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п.1 -4.1 ст.7 Закону України споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно ч. ст.7 Закону України, індивідуальний споживач зобов`язаний: 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 2) своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; 3) забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; 4) власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; Однак договір відсутній, послуги надаються, оплати не має, дана обставина відповідачем також не оспорювалася. Станом на 31.10.2025 року заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за відповідачем складає загальну суму 3168,18 грн. Відповідно доч.2ст.12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Згідно до ч.1,4 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Відповідно до п. 2 прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Відповідно до ст.26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 2004 року договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Згідно ст. 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 2004 року виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, а споживач укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. У частині 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 даного Закону у споживача є обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 77, 78, 81 ЦПК України передбачено, що на сторони у справі покладається обов`язок по наданню належних та допустимих доказів як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Договір між позивачем та відповідачем не укладався, однак правовідносини, які виникли, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», чинним на момент надання житлово - комунальних послуг та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №-630. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. При цьому відповідачем [PERSON] не заперечувався факт отримання послуг з водопостачання, про що свідчить часткове визнання позову. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №344/10719/16-ц. Крім того факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, як що вони фактично користувалися ними». Ця правова позиція Верховного Суду України викладена в Постанові у складі колегії судів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.03.2024 року у справі 462/1232/23. Відповідно до ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно ч.1,3ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до Інформації з Державного реєстру, житловий будинок за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] , частка власності 1/2. Згідно довідки №875/07-24 від 08.12.2025 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації виданої Великобуялицькою сільською радою Березівського району Одеської області відповідач [PERSON] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] . Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.11.2025 року заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за відповідачем складає загальну суму 3168,18 грн. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Так, відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України згідно якої, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Виходячи з аналізу зазначених правових норм, хоча у ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, і такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідачі взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка згідно розрахунку становить 3168,18 грн. Наданий стороною позивача розрахунок, який міститься в матеріалах справи, стороною відповідача не спростований, а тому суд бере такий до уваги. Крім цього, матеріали справи не містять жодних доказів, які б засвідчували факт відключення житлового будинку, у якому проживає відповідач, від водопостачання. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами та позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи. Отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 копійок, понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, тому витрати на поштві послуги у розмірі 80,00 грн. слід покласти на відповідача, оскільки понесення таких стороною позивача підтверджено копією квитанції з АТ «Укрпошта». Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду, то суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке. У відповідності до ч.1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Відповідно до ч.3 ст.435 ЦПКУкраїни підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Згідно ч.4 та ч.5 ст.435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. При цьому, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів (довідок про доходи, виписок з банківських рахунків, документів про стан здоров`я), які б підтверджували неможливість одноразового виконання рішення. Розстрочення виконання рішення є винятковим заходом і можливе лише за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання. Суд зазначає, що розстрочення не повинно порушувати право стягувача на отримання присудженого йому майна чи коштів у розумні строки. Надмірне зволікання порушує баланс інтересів сторін. Таким чином, зважаючи на відсутність будь-яких доказів щодо неможливості одноразового виконання рішення суду відповідачем, у задоволенні даного клопотання слід відмовити. Разом з тим, суд роз`яснює відповідачу, що при наявності доказів на підтвердження обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення, а саме щодо майнового стану відповідача (довідка про доходи, про розмір пенсії, наявності інвалідності та інше) остання не позбавлена права звернутися до суду з даним клопотанням повторно після ухвалення рішення суду.

Outcome: approved