Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9850139 у розмірі 18016,00, яка складається з основної суми заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 200,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 8 816,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом, 0,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем 11.07.2024 укладено договір кредитної лінії, відповідно до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ надав відповідачу кредит в сумі 9 200,00 грн , а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки. 20.0.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС») укладено Договір факторингу № 20012025-МК/Ейс відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вказаному кредитному договорах у відповідача перед позивачем виник борг. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 22.10.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Задоволено клопотання про витребування доказів. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від позивача також не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем 11.07.2024 укладено договір кредитної лінії, шляхом введення одноразового ідентифікатора 56684 відповідачем, відповідно до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» надав відповідачу кредит в сумі 9200,00 грн на строк 360 календарних днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки. Вказане підтверджується договором кредитної лінії від 11.07.2024. 20.01.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» було укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, у відповідності до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передає ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» приймає належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» права вимоги до боржників. Вказане підтверджується договором факторингу № 20012025-МК/Ейсвід 20.01.2025. Відповідно до Акту приймання-передачі підписаного 20.01.2025 від Первісного кредитора до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 20.01.2025 за Договором факторингу 20012025-МК/Ейс від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 9200,00 грн. Із довідки від 13.02.2026 №20.1.0.0.0/7-260130/70366-БТ, наданої суду на виконання ухвали про витребування доказів, вбачається, що на ім`я [PERSON] емітовано картку [NUMBER] , номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером, за період з 11.07.2024 по 16.07.2024 проведено транзакцію на платіжну картку [NUMBER] надійшло зарахування на суму 8 000, 00 грн. Відповідно до графіку платежів до Кредитного договору № 00-9850139 від 11.07.2024 року кредитодавцем було сплачено 1200 грн комісію за надання кредиту. Відповідач, використавши кошти, свої зобов`язання за договором не виконував, та кошти не повернув, внаслідок чого, згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за вказаним договором становить 18016,00 грн, яка складається з: 9200,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 8816, 00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Вказане підтверджується розрахунками заборгованості. Зазначений договір був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст.12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно позикодавцям, а потім позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що має відображення у розрахунках заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог .ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Всупереч умов кредитного договору № 00-9850139 від 11.07.2024 відповідач не виконав свої зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 18 016,00 грн, яка складається з: 9200,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 8816,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача, як нового кредитора про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» та з врахуванням ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч.1 та 3 (п.1) ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано: копію договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, укладеного між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ «ФК «ЕЙС», копію додаткової № 25770858520 до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, копію акта прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025, відповідно до якого входить: складання позовної заяви на що витрачено 2 години на суму 5000,00 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, за кредитним договором № 590549316 від 03.04.2021 на що витрачено 2 години на суму 1000 грн, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором на суму 500 грн., підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на суму 500 грн. Вартість послуг згідно з актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги 25.06.2025 складає 7 000 грн, тому суд дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved