Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 13.05.2025 року [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач по справі є сином позивача, та з [PERSON] (батьком відповідача) [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08.02.1975 року. Крім сина (відповідача) [PERSON] має доньку [PERSON] 1985 р.н. На склад сім`ї із чотирьох осіб, була отримана на підставі ордеру № 1408 від 13.09.1985 року квартира за адресою: [ADDRESS] . Квартира загальною площею 68,5 кв.м. Основним квартиронаймачем житлового приміщення (квартири) за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується ордером на житлове приміщення № 1408 від 13.09.1985 року був [PERSON] . 1998 року відповідач - [PERSON] , виїхав на заробітки до Ростовської області та залишився там на постійне місце проживання. Комунальні послуги не оплачує, участі в утриманні майна не бере. У 2016 році з реєстраційного обліку знялася донька- [PERSON] , [INFO] помер [PERSON] (батько відповідача). Реєстрація [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] створює позивачу перешкоди у користуванні його житлом, а саме: не має змоги переоформити особові рахунки, укласти договори на обслуговування з Комунальними підприємствами ЖКГ, та не має змоги отримати субсидію на оплату комунальних послуг. У зв`язку з наведеним позивач, [PERSON] , просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Процесуальні дії пов`язані з розглядом справи. Заяви (клопотання) учасників справи. 16.06.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського дану цивільну справу прийнято до провадження і призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання з`явилася, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач по справі є сином позивача, та з [PERSON] (батьком відповідача) [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08.02.1975 року. Крім сина (відповідача) [PERSON] має доньку [PERSON] 1985 р.н. На склад сім`ї із чотирьох осіб, була отримана на підставі ордеру № 1408 від 13.09.1985 року квартира за адресою: [ADDRESS] . Квартира загальною площею 68,5 кв.м. Основним квартиронаймачем житлового приміщення (квартири) за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується ордером на житлове приміщення № 1408 від 13.09.1985 року був [PERSON] . 1998 року відповідач - [PERSON] , виїхав на заробітки до Ростовської області та залишився там на постійне місце проживання. Комунальні послуги не оплачує, участі в утриманні майна не бере. У 2016 році з реєстраційного обліку знялася донька- [PERSON] , [INFO] помер [PERSON] (батько відповідача). Реєстрація [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] створює позивачу перешкоди у користуванні його житлом, а саме: не має змоги переоформити особові рахунки, укласти договори на обслуговування з Комунальними підприємствами ЖКГ, та не має змоги отримати субсидію на оплату комунальних послуг. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Зокрема така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2022 року у справі № 592/5041/21. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати 6 - ти місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення перериває строк тимчасової відсутності. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила 6 - ти місяців. Виходячи з наведеного, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням (квартирою) у будинках державного і громадського житлового фонду, у разі їх відсутності у жилому приміщенні без поважних причин понад шість місяців. Судом встановлено, що відповідач більше шести місяців відсутній у житловому приміщенні розташованому за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими та доведеними твердження позивача щодо наявності підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а тому приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved