Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

22.01.2026 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовна заява мотивована тим, що 22.12.2023 року [PERSON] керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21051», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » допустив зіткнення з транспортним засобом «Кіа», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » та транспортним засобом «Cherry Tiggo», державний реєстраційний номер « [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 21051», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № СА000041343. Відповідно до Постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва Відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 та ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення. На підставі страхового акту АТ «СК «Країна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 111 341,51 грн. Позивач, посилаючись на ст. 993, 1191 ЦК України, норми законів України "Про страхування", «;Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить стягнути з відповідача кошти, виплачені як страхове відшкодування в порядку регресу. Ухвалою судді від 26.01.2026 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.12.2023 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «ВАЗ 21051», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » та транспортним засобом «Кіа», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » та транспортним засобом «Cherry Tiggo», державний реєстраційний номер « [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КупАП. АТ «СК «Країна» виплатило страхове відшкодування в розмірі 111341,51 грн. Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, ЦК України, Закон України «Про страхування» та Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень п. «в» ч. 1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який набув чинності 20.06.2024, страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, на підставі ст. 1191 ЦК України та положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача виникло право регресної вимоги до винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, надавши оцінку нормам матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов переконливого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову згідно зі ст. 1191 ЦК України, нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу сплаченого ним страхового відшкодування в розмірі 111341,51 грн, оскільки судом встановлено, що водій забезпеченого транспортного засобу, яким є відповідач, був визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, самовільно залишив місце її вчинення, крім того перебував у стані алкогольного сп`яніння, що є підставами для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved