Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

І. Виклад позиції учасників справи. 04.02.2026 р. представник ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надіслав через електронний кабінет до Прилуцького міськрайонного суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9515144 від 20.03.2025 р. в розмірі 21 540 грн. Позов обґрунтовувався тим, що 20.03.2025 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 9515144, за умовами якого кредитодавець надає клієнту кредит у розмірі 8 000 грн загальним строком на 360 днів, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити процентну ставку 0,0010 % в день, а також 7540 грн комісії за обслуговування кредиту. 28.07.2025 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 28072025, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за кредитним договором № 9515144 від 20.03.2025 р. Посилаючись на те, що за умовами вказаного договору відступлення прав вимоги позивач прийняв належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 9515144 від 20.03.2025 р., а також те, що відповідачем заборгованість за кредитним договором непогашена, представник позивача просив суд стягнути заборгованість в розмірі 21 540 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн. Відповідач відзиву на позов не подала. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви з додатками рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця її проживання, який повернувся з причин невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.02.2026 р. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, який вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, ненадходження від нього відзиву на позовну заяву, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 20.03.2025 р. ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі уклали договір про надання споживчого кредиту № 9515144, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 8 000 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на картковий рахунок № [NUMBER] , вказаний позичальником. Кредит надається строком на 360 днів, зі стандартною процентною ставкою 0,0010 %, комісією за надання кредиту 0,30 % від суми кредиту, комісією за обслуговування кредиту 14 % від суми за кожний розрахунковий період. 20.03.2025 р. ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 8 000 грн, що стверджується платіжним дорученням №150066910 /а.с. 22/. 28.07.2025 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК Кредит Капітал» укладено договір факторингу відступлення прав вимоги № 28072025, згідно умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за договором про споживчий кредит № 9515144 /а.с.23-26/. Станом на дату відступлення права вимоги за вказаним договором № 9515144 за відповідачем утворилася заборгованість на загальну суму 21 540 грн, яка складається: 8 000 грн сума кредиту; 7 540 грн - заборгованість по комісії; 6 000 грн заборгованість за неустойкою. V. Оцінка Суду. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.ст.626,629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (ст.1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що для підписання кредитного договору [PERSON] було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «762548» відповідно до вимог частини 6 та 8 ст.11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Договір про споживчий кредит підписано [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Отже, між сторонами у справі укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язалася прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач отримала кошти за договором про споживчий кредит №9515144, проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором, отримані в кредит кошти не повернула, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 000 грн. Вирішуючи питання стягнення штрафу у розмірі 6 000 грн, суд зважає на наступне. Стаття 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до положень п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час. Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання. З огляду на те, що на підставі кредитного договору №9515144 штраф у розмірі 6 000 грн нараховано в період дії воєнного стану в України, на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України нарахована сума підлягала списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому заявлена вимога про його стягнення з відповідача є неправомірною. Вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] комісії за обслуговування кредиту в розмірі 7 540 грн. є безпідставними, оскільки в кредитному договорі ТОВ «Мілоан» не зазначило та не надало докази наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Сама по собі процедура адміністрування кредиту є обов`язком кредитора і не є окремою послугою, що підлягає додатковій оплаті споживачем. Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним Договором або законом. Судом встановлено, що за договором факторингу №28072025 право вимоги за кредитним договором, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Мілоан», від первісного кредитора перейшло до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів». На підтвердження факту відступлення права вимоги до позову долучено платіжну інструкцію про сплату коштів за вказаним договором, Акт приймання-передачі Реєстру боржників до вказаного договору, Витяг з Реєстру боржників. Договір факторингу ніким не оскаржений, визнаний недійсним в цілому чи за окремими пунктами не був, тобто в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору, відтак позивач має право на стягнення з [PERSON] заборгованості за відповідним кредитним договором. Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини справи, розглядаючи позов у межах заявлених позовних вимог та наданого розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову на суму 8 000 грн (заборгованість за тілом кредиту). У частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комісіями та неустойками позовна заява задоволенню не підлягає. V. Розподіл судових витрат Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн. /а.с.1/. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку частковим задоволенням позовних вимог (37%) з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 985 грн.

Outcome: partial