Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

15.10.2025 року адвокат Мартишко А.С. в інтересах позивача [PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя. В обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що 16.01.1992 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] » ) укладено шлюб, який був зареєстрований у Виконкомі Тарасівської сільської ради Тячівського району, актовий запис №1. Вказує, що на цей час подружні стосунки між ними не підтримуються, у них різні характери, погляди на життя, примирення між ними неможливе, шлюб має формальний характер, що є підставою для звернення до суду з цим позовом. За час перебування у зареєстрованому шлюбі позивачем та відповідачем було придбано наступне нерухоме майно: - житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 150,5 кв.м, житловою площею 84,9 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] .; - земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер 5120686600:02:001:0050, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] .; - земельна ділянка площе 0,2301 гa, кадастровий номер 5120686600:02:001:0051, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] .; - квартира, загальною площею 54,5 кв.м, житловою площею 26,6 кв.м. розташована за адресою: [ADDRESS] . - житловий будинок, загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельна ділянка площею 0,0736 га, кадастровий номер 2124455300:04:006:0587, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовані за адресою: [ADDRESS] . Оскільки згоди між позивачем та відповідачем щодо поділу зазначеного вище спільно набутого нерухомого майна за час перебування з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі між ними не досягнуто, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами; визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] наступні об`єкти нерухомого майна: житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 150,5 кв.м, житловою площею 84,9 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 5120686600:02:001:0050, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку кадастровий номер 5120686600:02:001:0051, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; квартиру, загальною площею 54,5 кв.м, житловою площею 26,6 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок, загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0736 га, кадастровий номер 2124455300:04:006:0587, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за [PERSON] право власності на: квартиру, загальною площею 54,5 кв.м, житловою площею 26,6 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок, загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0736 га, кадастровий номер 2124455300:04:006:0587, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на: житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 150,5 кв.м, житловою площею 84,9 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 5120686600:02:001:0050, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,2301 га, кадастровий номер 5120686600:02:001:0051, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Мартишко А.С. в судове засідання не з`явилися. Однак представник позивача надіслала до суду заяву, в якій просила справу слухати за їх відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та у разі неявки відповідача винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Клименко С.Ю. в судове засідання не з`явилися. Однак представник відповідача надіслав до суду клопотання, в якому просив справу слухати за їх відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16.01.1992 року, який зареєстрували у Виконкомі Тарасівської сільської ради Тячівського району, актовий запис №1 та видано свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] від 07.05.1993 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони малолітніх та/або неповнолітніх дітей не мають. В ході розгляду справи судом встановлено, що на даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, можливість їх відновлення втрачена. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту ст.21, 24 СК України вбачається, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст.51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи позовні вимоги про поділ майна подружжя, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Зі змісту пунктів 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Так, як судом було встановлено, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.01.1992 року по теперішній час. Судом встановлено, що сторонами під час шлюбу придбано житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 150,5кв.м, житловою площею 84,9кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 5120686600:02:001:0050, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,2301гa, кадастровий номер 5120686600:02:001:0051, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,2301гa, кадастровий номер 5120686600:02:001:0051, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; квартира, загальною площею 54,5кв.м, житловою площею 26,6кв.м. розташована за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок, загальною площею 80,7кв.м., житловою площею 40,2кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0736 га, кадастровий номер 2124455300:04:006:0587, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38500025 від 03.06.2015, свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 03.06.2015; свідоцтва про право власності на нерухоме майно сері [NUMBER] від 21.04.2015; свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 21.04.2015; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕТ №079905; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕТ №079907, а також доданих до матеріалів справи документів, власником житлового будинку з господарськими спорудами, загальною площею 150,5 кв.м, житловою площею 84,9 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 5120686600:02:001:0050, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,2301 гa, кадастровий номер 5120686600:02:001:0051, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Згідно інформації з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №231175467 від 05.11.2020 року; договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, посвідченого 05.12.2017 року приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області Бурда І.М. , витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №106335652 від 05.12.2017, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухомі майно про реєстрацію права власності №110727063 від 16.01.2018, а також доданих до матеріалів справи документів, власником квартири, загальною площею 54,5 кв.м, житловою площею 26,6 кв.м. розташованої за адресою: [ADDRESS] ; житлового будинку, загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,0736 га, кадастровий номер 2124455300:04:006:0587, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . За таких обставин, судом встановлено, що вказане нерухоме майно було набуто позивачем та відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі. За приписами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною другою ст. 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частиною шостою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Як вбачається з копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 30.04.2025, позивач [PERSON] є особою з інвалідністю II групи. Враховуючи, що позов задоволено, а позивач відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 11110,20грн. (позовна вимога немайнового характеру (розірвання шлюбу) - 1211,20 грн. + позовна вимога майнового характеру (поділ майна) - 9900,00грн.

Outcome: approved