Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення його опікуном. Як на підставу для задоволення заяви, [PERSON] посилається на те, що у зв`язку з наявними захворюваннями [PERSON] не здатна усвідомлювати значення свої дій та керувати ними, Внаслідок хвороби вона не може висловлювати свої думки, буває дезорієнтованою, у неї часто трапляється втрата пам`яті, відповідає не по суті питань, не може одягнутись, фізіологічні відправлення не контролює, не може приготувати собі їжу, не розуміє обставин, що відбуваються навколо неї, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, усвідомлювати наслідки своєї поведінки, у зв`язку з чим не в змозі самостійно розпоряджатися своїми доходами, здійснювати будь-які платежі, не орієнтується в простих життєвих ситуаціях. Заявник, як онук [PERSON] та єдина особа, яка здійснює догляд та піклується про неї, постійно надає їй повноцінну допомогу у побуті, купує ліки, забезпечує продуктами харчування та всім необхідним, сплачує комунальні послуги. Таким чином, заявник вважає, що [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Ухвалою суду від 26 серпня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі. На підставі ухвали суду від 30 жовтня 2025 року по справі призначено судово-психіатричну експертизу, на час проведення якої зупинено провадження. Ухвалою суду від 6 лютого 2026 року провадження у цивільній справі відновлено, справу призначено до судового розгляду. Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за його з довірителем відсутності. Від представника заінтересованої особи (1) до суду надійшла заява про розгляд справи без його з довірителем участі. Уповноважений представник заінтересованої особи (3) подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та подання від 29.10.2025 про доцільність призначення опікуном заявника, згідно з яким рекомендує призначити [PERSON] опікуном його бабусі [PERSON] , за умови визнання її недієздатною. Дослідивши подані по справі доказові матеріали суд констатує наступне. Конституцією Україна проголошена соціальною державою, політика якої спрямована на створення умов, які забезпечують гідне життя та вільний розвиток людини. Зокрема, в її статті 3 людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнані найвищою соціальною цінністю. Людина самостійно, як господар свого життя, вирішує в які правовідносини вступати, які набувати права та створювати обов`язки. Саме ці властивості характеризують наявність у особи правосуб`єктності. Правосуб`єктність фізичної особи включає такі складові: правоздатність, дієздатність, деліктоздатність. Правоздатність фізичної особи виникає з моменту народження і припиняється зі смертю. Відмінно від дієздатності, правоздатність особи не може бути обмежена, чи взагалі, позбавлена. Вік і психічний стан особи не впливають на її правоздатність. Для того, щоб правоздатний громадянин міг своїми власними діями використати, реалізувати свої права і обов`язки, він повинен розуміти значення своїх дій та бути спроможним керувати ними. Повною мірою розуміти значення своїх дій та керувати ними людина може тільки по досягненні певного віку і якщо вона не має хвороб, які позбавляють її даної можливості. Внаслідок цього в законодавстві встановлена така юридична властивість для громадян, як дієздатність. Цивільна дієздатність фізичної особи це її здатність своїми діями набувати для себе цивільні права і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно зі статтею 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до частини першої статті 39, частини першої статті 40 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно з даними висновку судово-психіатричного експерта від 25.12.2025 №492, на підставі вивчення матеріалів цивільної справи №303/6327/25, медичної документації, даних освідчення, судово-психіатрична експертна комісія прийшла до висновку, що [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі Вираженої судинної деменції (F 01), про що свідчать дані про початок захворювання у похилому віці, наявність гіпертонічної хвороби з порушенням мозкового кровообігу з множинними тромбоемболічними інсультами, інфаркту міокарду (2025р.), дані спостереження у лікаря-невропатолога, лікаря-кардіолога, лікаря-психіатра, прогресуюче зниження пам`яті, інтелекту, відсутність критики, втрата навичок, нездатність до самообслуговування, потреба у сторонньому догляді та нагляді. [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі Вираженої судинної деменції (F 01), внаслідок чого не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними. Висновок судово-психіатричного експерта є повним і чітким, не викликає сумнівів у його правильності, ґрунтується на дослідженні матеріалів цивільної справи, даних освідчення та не суперечить наявним у справі доказам. Враховуючи дані висновку судово-психіатричної експертизи, матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про доцільність визнання [PERSON] недієздатною, оскільки остання не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Відповідно до статті 41 Цивільного кодексу України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема, відсутність у неї права вчинення самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Згідно з приписами частини першої статті 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду, за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства: захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Тобто, законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. У поданні органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 29.10.2025 зазначено, що [PERSON] є особою похилого віку, згідно з даними медичної довідки 028/о від 01.07.2025 року хворіє на деменцію. Проживає з онуком і донькою. [PERSON] (донька [PERSON] ) є особою з інвалідністю 3 групи та надала письмову згоду на призначення [PERSON] опікуном своєї матері. Згідно з висновком про стан здоров`я потенційного опікуна (піклувальника) від 05.08.2025 року, за станом здоров`я [PERSON] може виконувати обов`язки опікуна, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває. З огляду на зазначене, орган опіки та піклування вважає, що [PERSON] може бути призначений опікуном над бабусею [PERSON] , у разі визнання судом її недієздатною. Приймаючи вищевказані фактичні обставини справи, суд виходить з того, що відповідно до частини першої ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. (частина перша ст. 60 Цивільного кодексу України). Отже, з урахуванням положень частини першої ст. 60, ст.ст. 62, 63 Цивільного кодексу України та подання органу опіки та піклування від 29.10.2025, опікуном над [PERSON] , слід призначити [PERSON] , який у повній мірі відповідає законодавчо визначеним вимогам, які ставляться до опікуна недієздатної особи. Згідно з приписами частини шостої статті 300 Цивільного процесуального кодексу України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Таким чином, вимоги за заявою [PERSON] , підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved