Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

23 жовтня 2025 року представник товариства звернувся з вищевказаним позовом до Приморського райсуду міста Одеси, в подальшому цивільна справа була направлена до Овідіопольського райсуду Одеської області. Відповідач зареєстрований на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області. В обґрунтуванні своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що 26 червня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем був укладений кредитний договір № 4765634, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, строком визначений на умовах договору. Товариство свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується електронним підписом у договорі. Відповідач свої зобов`язання по кредитному договору не виконує. В подальшому 27 лютого 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем був укладений Договір факторингу № 27/02/2025, згідно якого відступлене право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором . В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 32 000 грн. та зобов`язати посадових осіб , що здійснюють примусове виконання судових рішень здійснити певні дії та стягнути судові витрати . В ході судового розгляду представник позивача не з`явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їх нього представника та не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, відзив до суду не подав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. 28 жовтня 2025 року Приморським райсудом міста Одеси цивільна справа була направлена до Овідіопольського районного суду Одеської області, в порядку ст.ст. 27, 31 ЦПК України за підсудністю. 11 листопада 2025 року Овідіопольським районного судом Одеської області після усунення недоліків було відкрито цивільне провадження, у спрощеному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 26 червня 2024 року між ТОВ «Лінеура України» та відповідачем [PERSON] , [INFO] (код [NUMBER] ) був укладений кредитний договір № 4765634, згідно умово якого відповідач отримав кредит в розмірі 5 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, строком визначений на умовах договору (а.с.35). Товариство свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується електронним підписом у договорі . Відповідач свої зобов`язання по кредитному договору не виконує. 23 жовтня 2025 між ТОВ «Лінеура України» та позивачем був укладений Договір факторингу № 27/02/2025, згідно якого відступлене право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором (а.с.83). Станом на 27 лютого 2025 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором № 4765634 від 26.06.2024 року складає: - заборгованість по тілу кредиту 5 000 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом первісним кредитором 18 525.00 грн, - заборгованість за процентами нарахованими позивачем 8475 грн. а всього 32 000 грн. Заперечення щодо розміру заборгованість за вищевказаним договором з боку відповідача до суду не направив. Розмір заборгованості за кредитним договором судом перевірений , складений вірно. Виходячи з вищевказаного суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором від 26.06.2024 року в розмірі 32 000 грн. Позивач звернувся до суду з позовними вимогами не майнового характеру , а саме просить орган , що здійснює примусове виконання рішення суду нарахувавши інфляційні витрати та 3 % річних , відповідно до норм цивільного законодавства , за формулою зазначеною у позові , починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання судового рішення , тобто позивач звернувся до суду з позовними вимогами не майнового характеру про зобов`язання посадовим особам вчинити певні . З урахуванням правовідносин які виникли між сторонами, щодо кредитних правовідносин та предметом договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.06.2024 року , в тому числі п. 6 Договору «Відповідальність сторін» та п. 8 «Порядок взаємодії за договором», суд вважає , що дані вимоги носять характер дій в майбутньому та осіб , які не є стороною по договору, а тому відповідно до ст. 13, 263 ЦПК України дані вимоги є необґрунтовані та не підлягають задоволенню . Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн., суд прийшов до висновку що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на корись банка в повному обсягу. Крім того з боку позивача булу здійснені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Заяви з боку відповідачки про зменшення вищевказаних витрат до суду не надійшло , а тому відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь товариства підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу в повному обсягу . Позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, позов був сформований за допомогою «Електронний суд» при подані позову позивач судовій збір не сплатив, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині є не обґрунтовані та задоволенню не підлягають , а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь держави підлягають стягненню судовій збір в розмірі 2422 грн.

Outcome: partial