Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

У липні 2025 року до суду з позовом звернулося Приватне акціонерне товариство «Провагроінвест» (далі по тексту - позивач, ПрАТ «Провагроінвест») до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує, що25.09.2021 о 17 год. 25 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «SAAB» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Іжевській у м. Києві, під час руху заднім ходом не переконався у безпечності в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкодженнь транспортних засобів, своїми діями водій [PERSON] порушив п. 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29.10.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. 18.11.2020 між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 06/6772727/1046/20. 12.01.2025 змінено назву юридичної особи ПрАТ «СК «Провідна» на ПрАТ «Провагроінвест». В результаті ДТП було пошкоджено застрахований транспортний засіб «VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] . Потерпіла особа звернулася до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про факт настання події. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено Акт огляду ТЗ від 27.09.2021, Акт додаткового огляду ТЗ від 11.10.2021, Акт виявлення прихованих пошкоджень та отримано рахунок № 03700069 від 01.10.2021, відповідно до якого вартість ремонту ТЗ «VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] складає 9 007,20 грн. На підставі зазначених документів ПрАТ «СК «Провідна» складено страховий акт № 2300366312 на суму 9 007,20 грн. 07.10.2021 потерпілий звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про проведення додаткового огляду пошкодженого ТЗ. ПрАТ «СК «Провідна» проведено повторний огляд «VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] , про що складено Акт додаткового огляду ТЗ від 11.10.2021, Акт виявлення прихованих пошкоджень та отримано рахунок № 3700190 від 12.10.2021, відповідно до якого вартість ремонту ТЗ «VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] складає 18 879,35 грн. На підставі зазначених документів ПрАТ «СК «Провідна» складено страховий акт 2 № 2300366312 на доплату суми 18 879,35 грн. Отже, загальна сума страхового відшкодування склала 27 886,55 грн (9 007,20 + 18 879,35 = 27 886,55). Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Альфа Страхувння» (поліс 205004239) позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу (суброгації). За полісом 205004239 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 14 026,48 грн, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 0,7 та з вирахуванням франшизи 2 500,00 грн, передбаченої полісом. Оскільки, розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 27 886,55грн, при цьому страховиком відповідача за полісом покрито лише частину шкоду на суму 14 026,48 грн, то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, складає 13 860,07 грн (27 886,55 - 14 026,48 = 13 860,07). На підставі вищевикладеного просив стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Провагроінвест» 13 860,07 грн матеріальної шкоди в порядку суброгації, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.07.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення/викликом сторін. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.10.2026 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Провагроінвест» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Провагроінвест» 13 860,07 грн матеріальної шкоди в порядку суброгації та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422,40 грн. 13.11.2025 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Мелехової Оксани Сергіївни, надійшла заява про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01.10.2026, посилаючись на те, що відповідачу про розгляд справи було невідомо, а про рішення суду у справі він дізнався випадково, також його не було належним чином повідомлено про день та час судового засідання, судових повісток не отримував. Зазначає, що зі сумою завданої шкоди відповідач не погоджується та має намір провести експертне товарознавче дослідження щодо перевірки нарахування вказаної суми. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2025 заяву про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01.10.2025 залишено без руху. 21.11.2025 до суду від представника відповідача надійшла заява про долучення доказів. Крім того, остання просила суд винести окрему ухвалу стосовно позивача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.11.2025 заяву про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01.10.2025 прийнято до розгляду. 02.12.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.01.2026 заяву представника відповідача адвоката Мелехової Оксани Сергіївни про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01.10.2025 у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Провагроінвест» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгаціїзадоволено, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01.10.2025 у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Провагроінвест» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгаціїскасовано, призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом/повідомленням сторін. 21.01.2026 до суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення, за змістом яких вказує, що 19.01.2026 р. судовим експертом Коваль І. М. надано висновок експерта № 316/25 від 19.01.2026, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику Volkswagen д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, що сталась 05 вересня 2021 року, станом на дату ДТП становить 8204,40 грн. Крім того, ключовим питанням даного спору є належне доведення розміру шкоди, завданої застрахованому автомобілю Volkswagen д.н.з. [NUMBER] . При визначенні розміру збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП, суд має виходити з вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу і необхідності та достатності відповідних робіт і матеріалів, а не лише з внутрішніх розрахунків страховика чи станції технічного обслуговування, яка проводила відновлювальний ремонт транспортного засобу Volkswagen д.н.з. [NUMBER] . На підтвердження розміру шкоди, заявленої до стягнення суми страхового відшкодування, позивач надав суду Акти огляду транспортного засобу від 27.09.2021 року та 11.10.2021 року, складені [PERSON] та Кметь (без ініціалів). Наявність повноважень та підстав для проведення оглядів пошкоджень позивачем жодним чином не підтверджені. У вказаних актах міститься загальна фіксація пошкоджень зі згадуванням назви деталей та загальним описом виявлених дефектів. Разом з тим, акти мають виключно односторонній характер, складений працівником страховика із залученням власника ТЗ, однак без залучення відповідача чи відповідних спеціалістів, без фотофіксації пошкоджень, без детальної інформації про технічний стан автомобіля до та після ДТП, без врахування зносу деталей, пробігу чи попередніх ремонтів. Вказані документи не містить ознак висновку спеціаліста або експерта та не відповідають вимогам для визначення технічного розміру пошкоджень транспортного засобу. Крім того, позивачем надано рахунок АС Альфа страхування від 16.07.2021 року, у якому не зазначено навіть перелік деталей і матеріалів, їх вартість, а також не зазначений перелік виконаних робіт із визначенням їх вартості. Вказаний документ також є одностороннім документом позивача, не містить жодної об`єктивної технічної обґрунтованості необхідності саме таких робіт, не містить актів виконаних робіт, не підтверджує фактичний обсяг замінених деталей, не містить підписів власника транспортного засобу щодо прийняття та погодження відповідних робіт. Позивач не надав жодних документів, які б дозволили відповідачу та суду переконатися, що зазначені роботи були дійсно виконані в повному обсязі, а вартість - економічно обґрунтована та відповідала ринковим цінам. Жодного висновку автотоварознавчої або автотехнічної експертизи для встановлення розміру шкоди позивачем не надано. Незалежна експертиза, яка є ключовим доказом у спорах про розмір збитків від пошкодження транспортного засобу, позивачем не проводилася ні у 2021 році, ні на момент подання позову. Таким чином, позивач як професійний страховик, розуміючи перспективу можливих регресних вимог, не забезпечив надання та збереження належних доказів розміру шкоди, не ініціював у встановлені строки проведення незалежної експертної оцінки та не надав суду доказів, які б дозволили встановити реальну та необхідну вартість відновлення транспортного засобу. За таких обставин надані позивачем докази, самі по собі, не можуть вважатися належними, допустимими та достатніми доказами фактичного розміру шкоди, що відповідає вимогам ст.ст. 76-80, 89 ЦПК України. Сам по собі факт виплати страховиком зазначеної суми не є безумовним доказом того, що шкода у такому розмірі дійсно була завдана потерпілому, а понесені витрати були необхідними та економічно обґрунтованими. Страховик, діючи на власний розсуд у відносинах зі страхувальником, не вправі перекладати на особу, яка завдала шкоду, ризик виплати понад розмір фактичної шкоди у зв`язку із неналежним документальним підтвердження такої шкоди. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Альфа страхування», згідно поліса ЕР № 205004239, ліміт за шкоду майну становить 130 000,00 грн, франшиза 2500 грн. Виходячи з розрахунку ПрАТ «Альфа страхування» виплата страхового відшкодування, сплачена ПрАТ «Альфа страхування» за вищевказаною ДТП склала 14 026,48 грн, хоча доказів вказаного перерахування позивачем у формі банківської виписки також не долучено. Із розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «Альфа страхування» вбачається, що страхове відшкодування в розмірі 14 026,48 грн було здійснено з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 0,70 та з вирахуванням франшизи 2500,00 грн. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю. 09.02.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 10.02.2026 судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача. 12.02.2026 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої вказує, що позивач на виконання свого обов`язку про страхове відшкодування визначив вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля на основі: заяви страхувальника та договору страхування, Акту огляду ТЗ від 27.09.2021 року, Акту додаткового огляду ТЗ від 11.10.2021 року, Акту виявлення прихованих пошкоджень та рахунка № 03700069 від 01.10.2021 на суму 9007,20 грн, рахунка № 3700190 від 12.10.2021 на суму 18 879,35 грн та страхових актів. На підставі даних документів здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок СТО, що підтверджується платіжними інструкціями № 041872 від 06.10.2021 року та № 043634 від 18.10.2021 року. Тобто, загальна вартість збитків в результаті ДТП склала 27886,55 грн (9007,20+18879,35 = 27886,55). Сторони договору добровільного страхування транспортного засобу не зазначили обов`язкове проведення незалежної оцінки ТЗ. До того ж, Закон України «Про страхування», як спеціальний закон, який регулює правовідносини з добровільного страхування, не покладає на страхувальника або страховика такого обов`язку. За умовами договору страхування № 06/6772727/1046/20 від 18.11.2020 року укладеного між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] , страхове відшкодування було здійснено без застосування коефіцієнта фізичного зносу. В той час як, обов`язок розрахунку коефіцієнта фізичного зносу, згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на Страховика особи, яка завдала шкоду. Тобто, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» була обмежена законом у виплаті страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» у повному обсязі завданої майнової шкоди та мала виплатити страхове відшкодування без франшизи та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу. За полісом 205004239 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 14026,48 грн, що підтверджується бухгалтерською довідкою та розрахунком страхового відшкодування ПрАТ «СК «Альфа Страхування», згідно яких страхове відшкодування в розмірі 14 026,48 грн було здійснено з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 0,7 та з вирахуванням франшизи 2 500,00 грн, передбаченої полісом. Крім того, позивач вважає, що висновок експерта № 316/25 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 19.01.2026, наданий стороною відповідача є неналежним доказом, оскільки містить ряд недоліків. До висновку експерта не долучено додатків, на які експерт прямо посилається у тексті (калькуляція Audatex, фототаблиці, розрахунок вартості, таблиці пошкоджень), що унеможливлює перевірку правильності проведених розрахунків та відповідності встановлених пошкоджень обставинам ДТП, а також експертом не враховані всі пошкодження, які були зафіксовані у актах огляду та рахунках СТО. За таких умов висновок не відповідає вимогам ст. 101 ЦПК України та не може вважатися належним і допустимим доказом. Фактично надано лише текстову частину без доказової бази, що позбавляє можливості оцінити достовірність експертного дослідження. В той час, як рахунок № [NUMBER] від 01.10.2021 та рахунок № 3700190 від 12.10.2021 відображають реальний перелік робіт і запчастин, необхідних для відновлення автомобіля до стану, в якому ТЗ перебував до дорожньо-транспортної пригоди. Окрім того, норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про ОСЦПВ», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт. Отже, для належного та повного відшкодування шкоди необхідно враховувати саме рахунки СТО, згідно яких на виконання умов договору страхування було здійснено страхове відшкодування. Експертиза проведена без фактичного огляду транспортного засобу. Експерт не встановлював пошкодження безпосередньо, не перевіряв причинно наслідковий зв`язок з ДТП та не здійснював дефектування. За таких умов висновок ґрунтується на припущеннях та не може вважатися точним. Експерт у висновку зазначає про наявність «обґрунтованих сумнівів» щодо причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням заднього лівого ліхтаря та ДТП від 05.09.2021 року, у зв`язку з чим самостійно виключає даний елемент із переліку пошкоджень. У звіті експертом зазначено, що відповідно до п. 8.4 Методики, у разі виникнення у експерта-автотоварознавця сумнівів щодо причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та пошкодженнями транспортного засобу, експерту слід залучити інженерно-технічних експертів за спеціальностями 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» та 10.1 «Дослідження обставин і механізму ДТП». Проте, експерт самостійно зробив висновок про відсутність причинно наслідкового зв`язку, що виходить за межі його компетенції як автотоварознавця та є прямим порушенням п. 8.4 Методики. Крім того, пошкодження заднього лівого ліхтаря зафіксоване актом огляду транспортного засобу від 27.09.2021, складеним безпосередньо після ДТП, що є первинним доказом наявності даного пошкодження. Також, експерт у висновку зазначає, що задній бампер досліджуваного КТЗ мав попередні пошкодження та підлягав заміні ще до ДТП, у зв`язку з чим зробив висновок про відсутність збитку від цієї ДТП та виключає задній бампер із переліку пошкоджень. Такий висновок є необґрунтованим і суперечить принципам визначення матеріального збитку. Згідно акту огляду КТЗ від 11.10.2021, задній бампер дійсно мав попередні пошкодження та підлягав заміні. Водночас акт огляду від 27.09.2021 підтверджує, що внаслідок ДТП від 05.09.2021 задній бампер зазнав додаткових пошкоджень та підлягав фарбуванню. Таким чином, ДТП спричинила нові дефекти елемента, що збільшило обсяг відновлювальних робіт. До того ж, згідно рахунків СТО, бампер не був замінений, а лише проведено роботи по фарбуванню деталі. Факт наявності попередніх пошкоджень не може бути підставою для повного виключення деталі з розрахунку збитку, оскільки предметом оцінки є не загальний технічний стан деталі, а додатковий збиток, заподіяний конкретною ДТП. Експерт безпідставно ототожнив попередні пошкодження з повною відсутністю шкоди від даної події. Такий підхід суперечить принципу відшкодування фактично заподіяної шкоди. За таких обставин висновок експерта про виключення заднього бампера з переліку пошкоджень без економічного та технічного обґрунтування щодо заднього бампера є необгрунтованим. Отже, через відсутність додатків до висновку експерта, а також неврахування деяких деталей при проведенні експертизи, позивач вважає висновок експерта неналежним доказом та таким, що не відображає фактично повну вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ Volkswagen д.н.з. [NUMBER] . Відтак просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 17.02.2026 до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, за змістом яких остання наполягає на відмові у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. У судове засідання 26.02.2026 учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані у справі докази,

Outcome: dismissed