Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Позивач - ТОВ "ФК «Укрглобал-Фінанс" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог зазначено, що 16.06.2023 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3749252, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 9000.00 грн. строком на 360 днів шляхом переказу на платіжну картку відповідача № [NUMBER] емітовану АТ «Сенс Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування (730% річних). Кредитний договір укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". 24.04.2024 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір факторингу №24/04/2024, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 3749252 від 16.06.2023 р. перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Станом на дату укладення договору факторингу прострочення відповідача складає 53 998.55 грн. та складається із: 8 999.98 грн. заборгованості за кредитом; 44 998.57 грн. заборгованості за процентами відповідно до п. 1.4 Кредитного договору за ставкою 2 % за кожен день користування кредитом (730 % річних) за період з 16.06.2023 р. по 24.04.2024 р., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати в розмірі 2 422.40 та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000.00 грн. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2024 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін (т.1 а.с.116-117). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 16.05.2025 р. зупинено провадження у цивільний справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Укрглобал-Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договоромдо припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан (т.1 а.с.251-252). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2025 р. поновлено провадження в справі за позовом за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Укрглобал-Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; витребувано від Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] ; витребувано від Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області інформацію про те, хто зі спадкоємців прийняв спадщину після померлого [INFO] [PERSON] ; витребувано від Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області інформацію про те із ким проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , померлий [INFO] [PERSON] (т.1 а.с.262). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 22.12.2025 р. витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] у с.Новоєгорівка, Сватівський район, Луганська область; витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. інформацію про те, хто зі спадкоємців прийняв спадщину після померлого [INFO] [PERSON] (т.1 а.с.275) Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08.01.2026 р. залучено до участі у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Укрглобал-Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, правонаступника - [PERSON] та замінено відповідача - [PERSON] на правонаступника - [PERSON] ( [ADDRESS] ) (т.1 а.с.284). У судове засідання представник позивача адвокат Руденко К.В. не з`явився, через систему "Електронний суд" подав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення (т.2 а.с.17-18). Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про місце, день та час слухання справи була повідомленою належним чином згідно з порядком, встановленим ст. 128 ЦПК України (т.2 а.с.8-9, 15-16). Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзиву на позов не подавала, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України за наявності згоди позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 25 лютого 2026 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.06.2023 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3749252 (т.1 а.с.29-46). Згідно вказаного договору, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах зворотності, строковості, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит. Сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит, сума кредиту 9 000.00 грн, строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка становить 2.00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту; знижена процентна ставка становить 0,01 % в день та застосовується на таких умовах, якщо клієнт до 16.07.2023 р. або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказано. Датою сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів (п.п.1.2, 1.3, 1.4.1, 1.4.2 Договору). Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1.Договору). Сторони погодили Графік платежів, що є додатком №1 до Договору та згідно якого визначено дати та розмір повернення платежів за кредитом (т.1 а.с.47). Договір підписано електронним підписом [PERSON] « [NUMBER] ». ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, що підтверджується повідомленням ТОВ «Пейтек Україна» від 26.04.2024 р. про успішну транзакцію на платіжну карту споживача № [NUMBER] у сумі 9000.00 грн. 16.06.2023 р. 11:44:06 (а.с.52). Також згідно довідки АТ «Сенс Банк» на ім`я [PERSON] відкрито карту № [NUMBER] та згідно виписки по особовим рахункам з 16.06.2023 по 21.06.2023 р., 16.06.2023 р. на рахунок [PERSON] зараховано кошти в сумі 9 000.00 грн. (а.с.130-133). Отже, позивач виконав зобов`язання за договором, надавши [PERSON] кредитні кошти. [PERSON] , взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. 24 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 24/04/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало позивачу ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників (т.1 а.с.87-95). Відповідно до п.2.1 даної угоди клієнт відступає фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. Згідно витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 24/04/2024 від 24.04.2024р., позивач ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 53 998.55 грн., з яких: 9 000 грн. заборгованість за кредитом; 44 998.57 грн.- заборгованість за процентами за користування кредитом (т.1 а.с.102). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №3749252 від 16.06.2023 р. заборгованість по кредитному договору складає: 53 998.55 грн., з яких: 9 000 грн. заборгованість за кредитом; 44 998.57 грн.- заборгованість за процентами за користування кредитом (т.1 а.с.53-65). Отже, позивач виконав зобов`язання за договором, надавши [PERSON] кредитні кошти. Останній, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ст. 1054 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Крім того, суд зазначає, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, кредитний договір № 3749252 від 16.06.2023 р. був підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів. Отже, існують підстави вважати, що сторонами належно обумовлено умови користування позиченими коштами та позичальнику належним чином повідомлено про умови позики. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів боржником підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадку порушення договірних зобов`язань в частині своєчасного повернення кредитних коштів також сплачувати відповідні штрафні санкції, які прямо передбачені наявними умовами договору. Враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає доведеним обставину порушення [PERSON] , правонаступником якого являється [PERSON] умов договору в частині своєчасного повернення сум отриманих кредитів та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені в договорі терміни. У свою чергу, відповідачка [PERSON] будь-яких доказів на спростовування розрахунку заборгованості здійснених позивачем, суду не надала. Таким чином, за вищевказаних обставин суд доходить висновку, що між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , правонаступником якого являється [PERSON] , по справі укладений кредитний договір № 3749252 від 16.06.2023 р., за умовами якого боржник зобов`язався прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договорами строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять. У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами. Що стосується укладеного договору факторингу, суд зазначає наступне. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст.1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. У ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ. Навіть при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Виписка з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджує, що ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг (т.1 а.с.77-78). Права вимоги за кредитним договором № 3749252 від 16.06.2023 р., перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Всупереч умовам кредитного договору № 3749252 від 16.06.2023 р., відповідач не виконав свого зобов`язання. Таким чином, за вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладений кредитний договір № 3749252 від 16.06.2023 р., за умовами яких відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договорами строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять. У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд зазначає таке. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000.00 грн. надано договір № 02/08/2024 від 02 серпня 2024 року про надання юридичних послуг (т.1 а.с.103-106), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (т.1 а.с.107), акт приймання-передачі наданих послуг №6 до договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 30 серпня 2024 року (т.1 а.с.110); витяг з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №6 до договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року (т.1 а.с.111). Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, тому заявлена сума у 10 000 грн. є завищеною. Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №1704 від 19.11.2024 р. про сплату судового збору загальною сумою 2 422.40 грн. (т.1 а.с. 1). Враховуючи те, що позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат в повному розмірі, яка становить 2 422.40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved