Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство "Антонов" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 167 349,10 грн., що складається з основної суми заборгованості 115 166,00 грн., 3 % річних 8 859,89 грн., інфляційні втрати 43323,21 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 3028,00 грн. В обґрунтування позову вказав, що 31 серпня 2017 року між ДП «Антонов», (яке відповідно до Наказу АТ "Українська оборонна промисловість за № 235 від 05.04.2024 р. було реорганізовано (перетворено) на АТ "Антонов") Національним аерокосмічним університетом ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» та [PERSON] було укладено Договір про надання освітніх послуг №84-1/17. Відповідно до умов Договору виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати освітню послугу - здобуття вищої освіти одержувачем, за фахом 1.34 "Авіаційна та ракетно-космічна техніка» (форма навчання - денна), а замовник зобов`язується сплатити вартість його навчання у розмірах та в порядку, встановленим Договором. Розмір плати за навчання встановлюється на весь строк надання освітньої послуги (термін навчання з 2017-2021) становить 34 790 ,00 грн. Одночасно з Додатковою угодою 31 від 16.03.2021 року до Договору №84-1/17 від 31.08.2017 року, укладеною між позивачем та відповідачем, яка є невід`ємною частиною Договору, сторони домовилися про те, що відповідач бере на себе зобов`язання повернути позивачу грошові кошти, сплачені за навчання згідно Договору № 84-1/17 від 31.08.2017 у наступних випадках: відрахування відповідача з навчального закладу за порушення навчальної дисципліни; переведення без погодження із Замовником до іншого навчального закладу; звільнення відповідача з ДП «Антонов» у період навчання у навчальному закладі, а також у період трьох років з дня отримання диплому про закінчення навчання. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі без будь-яких зауважень, у тому числі оплатив у повному обсязі вартість навчання відповідача у розмірі - 34 790,00 грн. та стипендії в розмірі 80 376,00 грн., а всього - 115 166,00 грн.. У трудових відносинах з підприємством відповідач не перебував. Після закінчення навчання у НАУ ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" та отримання диплому бакалавра (серія В21 № 174051) відповідач не приступив до роботи на ДП "Антонов", при цьому не повернув грошові кошти, сплачені підприємством за його навчання, чим порушив взяте на себе зобов`язання, передбачені пунктом 1 Додаткової угоди № 1 до Договору. Державне підприємство «Антонов» на адресу відповідача направило письмову вимогу № 126/9365-23 від 26.06.2023 року в порядку статті 530 Цивільного кодексу України та запропонувало у семиденний термін з дати отримання вимоги повернути грошові кошти, сплачені за навчання, у зв`язку з тим, що відповідач не приступив до роботи після отримання диплому. Проте, протягом вищезазначеного строку відповідач не повернув Державному підприємству «Антонов» кошти, сплачені ним за навчання. У зв`язку з вищевикладеним, оскільки позивачем були вжиті заходи по досудовому врегулювання спору і вимоги позивача станом на день подання позову не задоволені, позивач вважає за необхідне захистити свої права та інтереси щодо повернення коштів у судовому порядку. Сума заборгованості відповідача перед ДП «Антонов» складає 115 166,00 грн. , яка складається із вартості навчання в розмірі 34 790,00 грн. та стипендії в розмірі 80 376,00 грн. Провадження у справі відкрито ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області Самойленко Л.М. від 13.06.2024 року. 20.08.2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що відповідач не брав на себе зобов`язання працювати в ДП "Антонов", також зазначив, що додаткова угода не є належним доказом у справі, оскільки не містить підпису Національного аерокосмічного університету ім. М.Є.Жуковського "Харківський авіаційний інститут", передбачає умови , які не передбачені Типовим договором про надання освітніх послуг, а також зазначив про те, що Додаткова угода не містить обов`язку відповідача приступити до роботи на ДП «Антонов» та відпрацювати три роки. 27.08.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача на вимогах позову наполягав з підстав викладених в позові, зазначивши, що позивач на власний розсуд та вибірково трактує умови укладених договорів ( в т.ч. Додаткову угоду), не заперечує той факт, що Додаткова угода не підписана навчальним закладом Національним аерокосмічним університетом ім. М.Є.Жуковського "Харківський авіаційний інститут", але жодна з сторін не зверталася до суду про визнання цієї угоди недійсною, з цих підстав, і недійсність угоди не є предметом розгляду даної справи. Також зазначив, що метою навчання за кошти підприємства була підготовка фахівців для підприємства, а тому працевлаштуватися на підприємстві був прямий обов`язок студента після закінчення навчання. Відповідач достеменно володів інформацією про необхідність працевлаштування на підприємстві після навчання, або повернення коштів, сплачених за навчання у разі непрацевлаштування. Спроби позивача працевлаштувати відповідача виявилися безрезультатними, оскільки відповідач перестав відповідати на дзвінки, а направлені листи з вимогою про явку на підприємство поверталися назад . 19.12.2025 року за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано на розгляд судді Бєлкіної Д.С. Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області Бєлкіної Д.С. від 13.03.2025 року справу прийнято до провадження судді та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Шкляєв К.В. позов не визнав, зазначив, що оскільки умови працевлаштування на ДП «Антонов» не було передбачено у договорі та додатковій угоді, то відповідач не порушив умови договору. Крім того, зазначив, що додаткова угода підписана двома сторонами, а не трьома як договір. Згідно вимог ст. 651 ЦК України додаткові угоди мають бути підписані всіма сторонами договору. Договори не можуть відступати від типових умов, а типові умови не передбачають відшкодування витрат за навчання , також не передбачають обов`язку працевлаштування. Відповідач [PERSON] не укладав трудовий договір з ДП «Антонов», а звільнення можливе лише після працевлаштування. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина перша ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом 31 серпня 2017 року між ДП «Антонов» (яке відповідно до Наказу АТ "Українська оборонна промисловість за № 235 від 05.04.2024 р. було реорганізовано (перетворено) на АТ "Антонов"), Національним аерокосмічним університетом ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» та [PERSON] було укладено Договір про надання освітніх послуг №84-1/17 (а.с. 66-69). Договір №84-1/17 від 31.08.2017 року укладено в межах договору 103-16 від 25.08.2016 та договору № 12.2588.2019 від 21 серпня 2019 року про співпрацю з реалізації дуальної форми здобуття освіти, за яким відбувалися фінансування витрат Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківській авіаційний інститут» з надання освітніх послуг в межах затверджених навчальних планів на користь відповідача на замовлення ДП «Антонов» (а.с. 11-12, 40-45). Відповідно до умов Договору №84-1/17 від 31.08.2017 року виконавець - Національний аерокосмічний університет ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника - ДП "Антонов" надати освітню послугу - здобуття вищої освіти одержувачем [PERSON] за фахом 1.34 "Авіаційна та ракетно-космічна техніка» (форма навчання - денна), строк надання освітніх послуг з 01.09.2017 року по 30.06.2024 року, ступінь вищої освіти бакалавр, а замовник зобов`язується сплатити вартість його навчання у розмірах та в порядку, встановленим Договором. Розмір плати за навчання встановлюється на весь строк надання освітньої послуги (термін навчання з 2017 - 2024) і становить 34 790,00 грн. Замовник повністю вносить плату за визначений період навчання, не пізніше початку календарного місяця, у якому повинна здійснюватися чергова плата за освітню послугу. Строки внесення плати: щомісяця (п.п. 5.4, 5.5. Договору). Одночасно з Додатковою угодою №1 від 16.03.2021 року до Договору №84-1/17 від 31 серпня 2017 року, укладеною між позивачем та відповідачем, яка є невід`ємною частиною Договору, сторони домовилися про те, що відповідач бере на себе зобов`язання повернути позивачу грошові кошти, сплачені за навчання згідно Договору № 84-1/17 від 31 серпня 2017 року у наступних випадках: відрахування відповідача з навчального закладу за порушення навчальної дисципліни; переведення без погодження із замовником до іншого навчального закладу; дострокового припинення дії Договору №84-1/17 від 31.08.2017 року з ініціативи студента; звільнення відповідача з ДП «Антонов» у період навчання у навчальному закладі, а також у період трьох років з дня отримання диплому про закінчення навчання (а.с.70). Згідно листа № 3197-239 від 21.02.2023 року Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківській авіаційний інститут», витрачені кошти за навчання [PERSON] , який навчався згідно договору № 84-1/17 від 31.08.2017 року, в період 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року складають 115166,00 грн., з них перераховано підприємством за навчання 34790,00 грн, перераховано підприємством та сплачено стипендії - 80 376,00 грн. (а.с. 75). Дані обставини підтверджуються також копіями платіжних доручень, актів здачі-приймання виконаних робіт , кошторисами витрат ДП «Антонов» (а.с. 26-39, 46-65). Вказані докази в їх сукупності є достатніми для висновку про розмір витрачених коштів за навчання [PERSON] НАУ ім. М. Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», а також про розмір отриманої ним стипендії за рахунок позивача. Жодних доказів на спростування вказаної обставини відповідач суду не надав. Згідно частини 3 статті 53 Закону України «Про освіту» - здобувачі освіти зобов`язані, зокрема, дотримуватись умов договору про надання освітніх послуг. Згідно частини 6 статті 79 Закону України «Про освіту» - розмір та умови оплати за навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації, за надання додаткових освітніх послуг встановлюються договором. Договір укладається між закладом освіти і здобувачем освіти (його законними представниками) та/або юридичною чи фізичною особою, яка здійснює оплату. Згідно довідки Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» Власюку А.Г. видано документ про вищу освіту та відраховано із числа стуленів навчального закладу з 30 червня 2021 року у зв`язку із завершенням навчання за освітньо-професійними програмами, бакалавр, Літаки і вертольоти, Авіаційна та ракетно-космічна техніка, серії В21 №174051 (а.с. 72) Відповідно до службової записки відділу кадрів №441 ДП «Антонов» від 08.06.2023 року [PERSON] - не перебував в трудових відносинах з підприємством (а.с.73), після закінчення навчання не приступив до роботи на ДП "Антонов". Вказані обставини учасниками процесу не оспорюються. 07.12.2022 року та 26.06.2023 року [PERSON] направлено вимогу про необхідність повернення коштів за навчання або необхідність працевлаштування. Проте, відповідач не повернув ДП «Антонов» кошти, сплачені за навчання, доказів зворотного матеріали справи не містять (а.с. 74, 76-78). Наказом АТ «Українська оборонна промисловість» №235 від 05 квітня 2024 року про деякі питання створення АТ Антонов», новостворене акціонерне товариство є правонаступником ДП «Антонов». Спір між сторонами виник з приводу повернення відповідачем коштів сплачених за його навчання позивачем - ДП «Антонов». Договір № 84-1/17 від 31 серпня 2017 року є цивільно-правовою угодою, що за формою та змістом відповідає загальним вимогам Цивільного кодексу України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 628 ЦК України , зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 509 цього ж кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Приписами статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зі змісту статті 526 України убачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до приписів статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 203 ЦК України, загальними умовами дійсності правочину є : зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення коштів, сплачених за навчання, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Твердження представника відповідача про те, що умови працевлаштуватися на ДП «Антонов» не було передбачено в договорах про надання освітніх послуг суд відхиляє з огляду на те, що однією з умов повернення коштів сплачених за навчання було: «звільнення особи в період трьох років з дня отримання диплому про закінчення навчання» , а тому як наслідок звільнення неможливе без працевлаштування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає , що між сторонами даного спору виникли цивільно-правові відносини, які порушив відповідач в частині зобов`язання відпрацювати після закінчення вищого навчального закладу три роки, тобто він порушив добровільно взяті на себе цивільно-правові зобов`язання, останній повинен повернути сплачені за навчання грошові кошти позивачу. Що стосується позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем нараховано інфляційні втрати та 3% річних з 01.07.2021 року, проте належних доказів нарахування їх розмірів саме з цієї дати суду не надано. Враховуючи те, що вимогу в порядку ч.2 ст. 530 ЦК направлено відповідачу 27.06.2023 року, відмітка про повернення 30.06.2023 року, про що суду надано підтверджуючі документи, то суд приходить до висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов`язання повинна обраховуватись після спливу семи днів з дати отримання письмової вимоги, тобто з 01.07.2023 по 25.01.2024. Отже, 3% річних за період з 01.07.2023 по 25.01.2024 від суми заборгованості 115166,00 грн складатиме 1977,69 грн, розмір інфляційних втрат 1017,22 грн. У зв`язку з наведеним суд вважає, що позов слід задовольнити частково в сумі 118 160,91 грн. ( 115166,00 грн. +1017,22 грн. +1977,69 грн). За частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене та враховуючи, що розмір задоволених позовних вимог становить 70,6 %, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2 138,16 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial