Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" за допомогою системи "Електронний суд" звернулось до Слобідського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2815026 від 14.01.2022 року в розмірі 94266,02 грн., та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 14.01.2022 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено договір, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала строковий кредит в розмірі 18200 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язалась щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом. У порушення умов кредитного договору від 14.01.2022 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого станом на 28.06.2023 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 94266,02 грн., а саме: 18200 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 76066,02 грн. заборгованість за відсотками. 28.06.2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Укрглобал Фінанс" укладено договір відступлення прав вимоги № 28/06/23, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Укрглобал Фінанс" набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] 19.02.2026 року представником відповідача до суду подано заяву, в якій відповідач визнає позов в повному обсязі. Заперечує проти розміру витрат на правову допомогу, вважає їх не співмірними. Також просить повернути позивачу 50% сплаченого судового збору в зв`язку з визнанням позову відповідачем. Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 27.11.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. У судове засідання представник позивача не з`явився. Надав до суду заяву, в який просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд", причини неявки до суду не повідомила. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 14.01.2022 року між [PERSON] та ТОВ "Лінеура Україна" укладено кредитний договір № 2815026. У відповідності до умов кредитного договору від 14.01.2022 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 18200 грн. на строк 365 днів зі сплатою 1,99% в день за користування кредитом та зобов`язалась здійснювати погашення заборгованості за кредитом, процентами за його користування. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 28.06.2023 року за договором від 14.01.2022 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 94266,02 грн., а саме: 18200 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 76066,02 грн. заборгованість за відсотками. 28.06.2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" укладено договір відступлення прав вимоги № 28/06/23, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] . Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" до суду за захистом своїх прав. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1062 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між ТОВ "Лінеура України" та [PERSON] 14.01.2022 року укладено кредитний договір, позикодавець умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит в розмірі 18200 грн. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 28.06.2023 року склалась заборгованість у розмірі 94266,02 грн., а саме: 18200 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 76066,02 грн. заборгованість за відсотками. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, позовні вимоги визнала, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Факторингова компанія "Укрглобал-Фінанс" заборгованості за кредитним договором у розмірі 94266,02 грн. підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., що підтверджується квитанцією № 3357 від 11.11.2025 року. Приймаючи до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, про що відповідачем зазначено у заяві від 19.02.2026 року, 50% судового збору, сплаченого згідно квитанції № 3357 від 11.11.2025 року, у розмірі 1211,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а 50% - поверненню позивачу ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" з державного бюджету. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: договір № 02/08/2024 про надання правової допомоги від 02.08.2024 року, укладений між ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" та ФОП [PERSON] ; акт приймання-передачі наданих послуг № 109 до договору № 02/08/2024 про надання правової допомоги від 02.08.2024 року, підписаний сторонами 25.09.2025 року, згідно якого ФОП [PERSON] надав ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" послугу з підготовки позовних заяв про стягнення заборгованості з боржників ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" згідно реєстру № 1 від 25.09.2025 року на загальну суму 100000 грн.; витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 109 до договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року, складений 25.09.2025 року, згідно якого ФОП [PERSON] надав ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" послугу з підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № 2515026 від 14.01.2022 року та клопотання про витребування доказів, загальною вартістю 10000 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2412; платіжну інструкцію № 3186 від 25.09.2025 року про сплату ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" Руденко К.В. грошових коштів в розмірі 100000 грн. згідно договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved