Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами, мотивуючи позовні вимоги тим, що «07.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір №100128151. Згідно з умовами договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 5 000,00 грн, проценти за користування кредитом - 15,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме: шляхом переказу коштів на картковий рахунок. 18.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір №75314881 від 18.08.2021, за умовами якого сума позики - 4 000,00 грн, процентна ставка (базова, фіксована) - 1,99%, яка нараховується за кожен день користування позикою. 30.11.2021 було укладено договір №30-11-65, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №100128151. 10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №100128151. Тому ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача за договором №100128151. 27.01.2022 було укладено договір №27/01/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №75314881. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №75314881. Тому ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача за договором №75314881. Загальний розмір заборгованості за договором №100128151 від 07.08.2021 складає 37 356,75 грн, з яких: 4 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 32 856,75 грн - заборгованість за нарахованими процентами. Загальний розмір заборгованості за договором №75314881 від 18.08.2021 складає 13 625,20 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9 552,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 64,00 грн - інфляційні збитки, 9,20 грн - нараховані 3% річних. Просять стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договорами у загальному розмірі 50 981,95 грн». 15.10.2025 до Вінницького районного суду Вінницької області на підставі ухвали судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2025 передано за підсудністю вищезазначену позовну заяву. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 20.10.2025 відкрив провадження у даній справі та призначив судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 20.11.2025 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що «позивач у якості доказу надає копію квитанції, в якій зазначається про переказ коштів у сумі 5 000,00 грн, проте у наведеній квитанції вказана лише частина якогось карткового рахунку. Жодних пояснень та доказів того, кому належить цей картковий рахунок не наведено. Доказів того, що саме вона отримала кошти за договором, укладеним з ТОВ «Мілоан», матеріали справи не містять. Даний документ не доводить факту переказу коштів саме їй. Також позивач на підтвердження виконання кредитних зобов`язань первинним кредитором, а саме: ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», надає копію довідки, створеної ТОВ «ФК "Фінекспрес"», в якій вказана лише частина якогось номера карткового рахунку. Жодних пояснень та доказів того, кому належить цей картковий рахунок, не наведено. Доказів того, що саме вона отримала кошти за договором, укладеним з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», матеріали справи не містять. Крім того, матеріали справи не містять жодного документу, який би уповноважував «ФК "Фінекспрес"» надавати фінансові послуги, а саме: здійснювати переказ коштів, наданих за кредитними договорами, де кредитором є ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». У зв`язку із відсутністю доказів надання кредиту у погоджений сторонами спосіб, у неї не виникло обов`язку з його повернення. Тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Крім того, вона не погоджується із вартістю наданої представником позивача правової допомоги у розмірі 16 000,00 грн. Така вартість не відповідає принципу розумності і співмірності із виконаним обсягом роботи». 01.12.2025 представник позивача ТОВ «Коллект центр» - Ткаченко М.М. подала відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що «на виконання умов договору №100128151 позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5 000,00 грн. Дана обставина підтверджується квитанцією Liqpay 1727896153, відповідно до якої 07.08.2021 здійснено успішний переказ грошових коштів у сумі 5 000,00 грн на картковий рахунок № [NUMBER] , призначення платежу - кошти згідно з договором №100128151. Матеріали справи містять докази сплати відповідачем грошових коштів за кредитним договором, у зв`язку із чим твердження неотримання грошових коштів від кредитора суперечать фактичним обставинам справи. Крім того, на виконання умов договору №75314881 позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4 000,00 грн. Враховуючи, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ «ФК "Фінекспрес"» на підставі укладеного між сторонами договору. Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування їй коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. Крім того, відповідач не наводить обґрунтувань неспівмірності витрат зі складністю справи та не подає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі». Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 28.01.2026 задовольнив клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - Ткаченко М.М. та витребував з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , в тому числі, але не виключно, прізвище, ім?я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо) та інші відомості про власника вказаної картки; докази зарахування 07.08.2021 на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 5 000,00 грн, а саме: виписки за номером картки № [NUMBER] за період з 07.08.2021 до 14.08.2021; докази зарахування 18.08.2021 на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 4 000,00 грн, а саме: виписки за номером картки № [NUMBER] за період з 18.08.2021 до 25.08.2021; інформацію, чи відкривалась [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) банківська картка № [NUMBER] , № [NUMBER] (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер банківської картки № [NUMBER] , № [NUMBER] ; інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону), за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 18.08.2021 до 25.08.2021, [NUMBER] за період з 07.08.2021 до 14.08.2021; інформацію, чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] . Судовий розгляд відкладався з поважних причин. У судове засідання 25.02.2026 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом в установленому законом порядку. Представник позивача ТОВ «Коллект центр» - адвокат Пономаренко Д.Ю. попередньо подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву просила розглядати справу за її відсутності. У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 25.02.2026 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом установлено, що 07.08.2021 [PERSON] звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» з метою отримання кредиту і підписала анкету-заяву на кредит №100128151. Зі змісту анкети-заяви на кредит №100128151 убачається, що [PERSON] було погоджено такі умови: сума кредиту - 5 000,00 грн, строк кредиту - 30 днів, з 07.08.2021 до 06.09.2021, сума до повернення - 5 015,00 грн, комісія за надання кредиту - 0,00 грн, проценти за користування кредитом - 15,00 грн (нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом). Згідно з копією укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] договору про споживчий кредит №100128151 (індивідуальна частина) від 07.08.2021, кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2 договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором; кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника; типом кредиту є кредит; сума (загальний розмір) кредиту становить 5 000,00 грн у валюті: українські гривні; кредит надається строком на 30 днів з 07.08.2021 (строк кредитування); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 06.09.2021; загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 15,00 грн в грошовому виразі та 4,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору; орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 5 015,00 гривень; загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 договору; комісія за надання кредиту: 0,00 грн; проценти за користування кредитом: 15,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки за цим договором: фіксована, що підтверджується копією такого договору. На підтвердження погодження умов договору до позову долучено графік платежів за договором про споживчий кредит №100128151 від 07.08.2021, а також паспорт споживчого кредиту №100128151. Відповідно до копії довідки про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , з якою укладено договір №100128151 від 07.08.2021, ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан»; одноразовий ідентифікатор - J75399. Згідно з копією квитанції Liqay №1727896153 від 07.08.2021, на картку № [NUMBER] 07.08.2021 було перераховано кошти в сумі 5 000,00 грн. Відповідно до копії розрахунку заборгованості за кредитним договором №100128151 від 07.08.2021, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , заборгованість [PERSON] становить 18 006,75 грн, з яких: 4 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 13 506,75 грн - заборгованість за процентами. 30.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу №30-11-65, за умовами якого клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 65 369 380 грн 75 коп., а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками, що підтверджується копією такого договору. Згідно з копією реєстру боржників до договору факторингу №30-11-65 від 30.11.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №100128151 від 07.08.2021 у сумі 18 006,75 грн, з яких: 4 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 13 506,75 грн - заборгованість за процентами. Відповідно до копії розрахунку заборгованості за кредитним договором №100128151 від 07.08.2021, отриманого від ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість [PERSON] становить 37 356,75 грн, з яких: 4 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 32 856,75 грн - заборгованість за процентами. 10.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (новий кредитор) укладено договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі на та умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, що підтверджується копією такого договору. Згідно з копією реєстру боржників до договору факторингу №10-03/2023/01 від 10.03.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №100128151 від 07.08.2021 у сумі 37 356,75 грн, з яких: 4 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 32 856,75 грн - заборгованість за процентами. 18.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №75314881, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений мовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики; сума позики - 4 000,00 грн, строк позики - 30 днів, процентна ставка (базова) - 1,99%, дата надання позики - 18.08.2021, дата повернення позики - 17.09.2021, знижена процентна ставка - 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70%, пеня - 2,70%, що підтверджується копією такого договору. На підтвердження погодження умов договору до позову долучено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Згідно з копією довідки №КД-000013936/ТНПП від 26.02.2025, ТОВ «Фінансова компанія "Фінекспрес"» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення платіжної операції, а саме: переказ 18.08.2021 коштів у сумі 4 000,00 грн на користь [PERSON] № [NUMBER] . Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором №75314881 від 18.08.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , заборгованість [PERSON] становить 13 552,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9 552,00 грн - заборгованість за процентами. 27.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу №27/01/2022, за умовами якого клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 135 164 792 грн 66 коп., а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками, що підтверджується копією такого договору. Згідно з копією реєстру боржників до договору факторингу №27/01/2022 від 27.01.2022, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №75314881 від 18.08.2021 у сумі 13 552,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9 552,00 грн - заборгованість за процентами. Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором №75314881 від 18.08.2021, отриманого від ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість [PERSON] становить 13 625,20 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9 552,00 грн - заборгованість за процентами, 9,20 грн - 3% річних, 64,00 грн - інфляційні збитки. 10.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (новий кредитор) укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі на та умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, що підтверджується копією такого договору. Згідно з копією реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №75314881 від 18.08.2021 у сумі 13 625,20 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9 552,00 грн - заборгованість за процентами, 73,20 грн - відповідальність за порушення грошового зобов`язання. З копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 21.06.2024 убачається, що [PERSON] 21.06.2024 змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до копії листа АТ КБ «ПриватБанк» від 02.02.2026, поданого на виконання вимог ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 28.01.2026, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ; по рахунку № [NUMBER] 07.08.2021 було зарахування коштів на суму 5 000,00 грн; по рахунку № [NUMBER] 18.08.2021 було зарахування коштів на суму 4 000,00 грн Відповідно до частин першої-другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України , позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині другій статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-383/2010) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У Законі України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої-дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Як убачається з копії договору про споживчий кредит №100128151 від 07.08.2021, а також з копії договору позики №75314881 від 18.08.2021 вони підписані [PERSON] за допомогою електронного підпису. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Аналіз указаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 (справа № 906/1174/18) зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 (справа № 910/12525/20) зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Установлено, що 30.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу №30-11-65. У подальшому 10.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-03/2023/01. Згідно з копією реєстру боржників до договору факторингу №10-03/2023/01 від 10.03.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №100128151 від 07.08.2021 у сумі 37 356,75 грн, з яких: 4 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 32 856,75 грн - заборгованість за процентами. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» набуло право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні за договором №100128151 від 07.08.2021. Також установлено, що 27.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу №27/01/2022. У подальшому 10.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (новий кредитор) укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги. Згідно з копією реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №75314881 від 18.08.2021 у сумі 13 625,20 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9 552,00 грн - заборгованість за процентами, 73,20 грн - відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» також набуло право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні за договором №75314881 від 18.08.2021. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У даному випадку договір №100128151 від 07.08.2021, укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , договір позики №75314881 від 18.08.2021, укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , а також укладені послідуючі договори факторингу, кінцевим кредитором за якими є ТОВ «Коллект Центр», у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. Відповідно до копії розрахунку заборгованості за кредитним договором №100128151 від 07.08.2021, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , заборгованість [PERSON] становить 18 006,75 грн, з яких: 4 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 13 506,75 грн - заборгованість за процентами. Умовами договору про споживчий кредит №100128151 від 07.08.2021 (пункт 1.4) визначено, що терміном повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом є 06.09.2021. Разом з тим, пункт 2.3 договору про споживчий кредит №100128151 від 07.08.2021 передбачає його пролонгацію, як на пільгових, так і стандартних умовах. Зокрема, у пункті 2.3.1.2 договору про споживчий кредит №100128151 від 07.08.2021визначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього договору. Указане свідчать про те, що умовами договору сторони погодили порядок продовження строку кредитування, умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Відповідно до пункту 2.4.1 договору про споживчий кредит №100128151 від 07.08.2021, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого пунктом 1.4, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, у тому числі, а не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений пунктом 1.4 договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно пункту 1.3 та пункту 2.3 цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4 пунктом 3.2.5 договору (пункт 2.4.2 договору про споживчий кредит №100128151 від 07.08.2021). У пункті 4.2 договору про споживчий кредит №100128151 від 07.08.2021 сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні частини другої статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. У цьому випадку, кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Відповідачем [PERSON] не надано докази, які б свідчили про виконання нею своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором про споживчий кредит (06.09.2021). Отже, [PERSON] продовжила користуватись кредитними коштами, а тому пролонгація дії кредитного договору відбулась автоматично на 60 календарних днів, що відповідає пункту 2.3 договору про споживчий кредит №100128151 від 07.08.2021, тобто до 20.11.2022. Водночас з долучених до справи доказів судом установлено, що після укладення 30.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (фактор) договору факторингу №30-11-65 проценти за користування кредитом продовжувалися нараховуватися та станом на 10.03.2023 заборгованість відповідача [PERSON] за договором №100128151 від 07.08.2021 складала 37 356,75 грн, з яких: 4 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 32 856,75 грн - заборгованість за процентами. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12), від 04.07.2018 (справа № 310/11534/13-ц), від 31.10.2018 (справа № 202/4494/16-ц). Отже, після закінчення строку дії договору у позикодавця (його правонаступника) відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Відтак вимоги позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] процентів за договором №100128151 від 07.08.2021 слід задовольнити частково, а саме: за період з дня надання кредиту до передбаченого договором №100128151 від 07.08.2021 дня повернення кредитних коштів (з урахуванням періоду пролонгації на визначений сторонами договору строк), тобто до 20.11.2022. Отже, у даному випадку з відповідача слід стягнути заборгованість за процентами, нарахованими згідно з договором №100128151 від 07.08.2021, у розмірі 13 506,75 грн. Враховуючи викладене, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» у частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором №100128151 від 07.08.2021 слід задовольнити частково, а саме: стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість у загальному розмірі 18 006,75 грн, з яких: 4 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 13 506,75 грн - заборгованість за процентами. 18.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №75314881, за умовами якого сума позики - 4 000,00 грн, строк позики - 30 днів, процентна ставка (базова) - 1,99%, дата надання позики - 18.08.2021, дата повернення позики - 17.09.2021, знижена процентна ставка - 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70%, пеня - 2,70%. Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором №75314881 від 18.08.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , заборгованість [PERSON] становить 13 552,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9 552,00 грн - заборгованість за процентами. Установлено, що нарахування процентів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснювалося за умовами договору №75314881 від 18.08.2021, з якими відповідач [PERSON] ознайомилася та погодилася. При цьому судом установлено, що після укладення 27.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (фактор) договору факторингу №27/01/2022 ТОВ «Вердикт Капітал» за користування коштами нарахував 3% річних у розмірі 9,20 грн та інфляційні збитки у розмірі 64,00 грн відповідно до ст. 625 ЦК України. У пункті 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Воєнний стан в Україні введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022. З розрахунку заборгованості слідує, що 3% річних нараховано за період з 27 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року в розмірі 9,20 грн, а інфляційні збитки в розмірі 64,00 грн за лютий 2022 року. Отже, розрахунок не суперечить вимогам пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути заборгованість за договором №75314881 від 18.08.2021 у загальному розмірі 13 625,20 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9 552,00 грн - заборгованість за процентами, 9,20 грн - 3% річних, 64,00 грн - інфляційні збитки. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву вказала, що у долучених позивачем доказах вказана лише частина якогось карткового рахунку, жодних пояснень та доказів того, кому належить цей картковий рахунок не наведено, тому у зв`язку із відсутністю доказів надання кредиту у погоджений сторонами спосіб, у неї не виникло обов`язку з його повернення, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. У листі АТ КБ «ПриватБанк» від 02.02.2026, поданого на виконання вимог ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 28.01.2026, зазначено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ; по рахунку № [NUMBER] 07.08.2021 було зарахування коштів на суму 5 000,00 грн; по рахунку № [NUMBER] 18.08.2021 було зарахування коштів на суму 4 000,00 грн Тобто з наявного у справі листа АТ КБ «ПриватБанк» від 02.02.2026 убачається, що по рахунку № [NUMBER] , який емітовано на ім`я [PERSON] , 07.08.2021 було зарахування коштів на суму 5 000,00 грн, а 18.08.2021 було зарахування коштів на суму 4 000,00 грн. Разом із тим, відповідач [PERSON] , заперечуючи факт отримання кредитних коштів за договорами, не навела вагомих обґрунтувань, на підставі яких суд може дійти висновку про недоведеність позивачем ТОВ «Коллект Центр» факту отримання відповідачем [PERSON] коштів за договором №100128151 від 07.08.2021 та за договором №75314881 від 18.08.2021. Слід зазначити, що відповідач, маючи доступ до свого карткового рахунку, мала можливість надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження як надходження/ненадходження кредитних коштів, так і стану виконання своїх зобов`язань за договорами, а також внесення коштів на погашення заборгованості. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене частиною першою статті 509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Отже, долучені до позовної заяви докази підтверджують надання коштів [PERSON] , отримання і використання таких коштів останньою. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, у порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України, судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1 503,00 грн (31 631,95 грн ? 2422,40 грн / 50 981,95 грн) слід стягнути з відповідача на користь позивача. У частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У статті 59 Конституції України закріплено право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до частин першої та третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом установлено, що 01.07.2024 між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір про надання правової допомоги №01-07/2024, в якому зазначено, що вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього договору. При визначені у договорі про надання адвокатських послуг форми гонорару у твердій (фіксованій) сумі вона є незмінною в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу (правова позиція Верховного Суду від 31.01.2022 у справі № 185/5421/21). В інших своїх постановах від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19, від 06.10.2022 у справі № 824/294/21 Верховний Суд сформував правову позицію, за якою попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності. З копії заявки на надання юридичної допомоги №454 від 01.07.2025 убачається, що Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» надало ТОВ «Коллект Центр» правничу допомогу загальною вартість 16 000,00 грн. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має урахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» указано, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зважаючи на умови договору про надання правничої допомоги, виконані адвокатом роботи та надані послуги, враховуючи часткове задоволення вимог позивача, а також те, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує напрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, суд вважає, що заявлений розмір витрат сторони позивача не є співмірним зі складністю справи та виконаній адвокатом роботі, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати, понесені останнім на правничу допомогу, в сумі 6 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial