Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», інтереси якого представляє Адвокатське об`єднання «Апологет», звернулось до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь Товариства заборгованість за кредитним договором №97093365000 від 07.12.2020 в загальному розмірі 26 522,54 грн., сплачений судовий збір в сумі 2 662,4 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 8 000,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07.12.2020 між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №97093365000 № рах. [NUMBER] (надалі також Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідачу відкрито кредитну картку з максимальною сумою ліміту 20 000 грн. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил. Як зазначає позивач, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами Договору. Водночас, у порушення положень договору та вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач, користуючись коштами наданими йому Банком, не виконав своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання не вносив платежі, передбачені умовами Договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов Договору у відповідача утворилася заборгованість за вищезазначеним договором. Всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Крім того, позивач зазначає, що 23.12.2021 АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №227. Згідно вищевказаного Договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «УКРСИББАНК», включно і до [PERSON] за Кредитним договором №97093365000 від 07.12.2020. З огляду на невиконання відповідачем вимог Кредитного договору позивач звернувся в суд з даним позовом. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 27.01.2026 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням викликом сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження. У судове засідання, призначене до розгляду на 03.03.2026, представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не з`явився, водночас в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання, призначене до розгляду на 03.03.2026, відповідач [PERSON] повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та довідки про причини повернення листа вказано, що «адресат відсутній за вказаною адресою», відтак вважається належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, повідомлення від останнього про причини неявки до суду не надходили, зі згоди представника позивача, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд встановив таке. Матеріалами справи підтверджено, що 07.12.2020 з метою отримання споживчого кредиту [PERSON] звернувся до АТ «Укрсиббанк» з анккетою-заявкою на надання споживчого кредиту, якій просив надати йому споживчий кредит «Револьверна кредитна картка» зі строком кредитування 24 міс, сума кредиту 20 000 грн., про що свідчить особистий підпис [PERSON] , що міститься на такій анкеті-заявці. Також 07.12.2020 відповідач ознайомився з паспортом споживчого кредиту, у якому передбачено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту, що передбачені Кредитним договором. 07.12.2020 між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи№97093365000 № рах. [NUMBER] . Згідно з вказаним Кредитним договором ліміт кредитування встановлюється у розмірі 20 000 грн., строк дії ліміту з дати укладення договору по 05.01.2023 процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки складає 55 % річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями складає 55 % річних; пільговий період для погашення заборгованості становить до 56 днів. Підписавши вказані документи, відповідач погодився на приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Суд констатує, що вказані документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів, містив всі обов`язкові умови, зокрема, щодо суми кредиту, строку кредитування, сплати відсотків, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, а також порядок повернення кредиту. Відповідно до п. 1.1 договору-анкети, банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог законодавства України документів відкриває клієнту та обслуговує на умовах Тарифного плану "Картка з лімітом «Шоппінг картка 55 grace», розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com й на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку, поточний рахунок, який обслуговується згідно цього договору-анкети та правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ "УКРСИББАНК" з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових (поточних) рахунків, опублікованих в газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09.06.2017 та розміщених на сайті www.my.ukrsibbank.com та/або на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку, а саме: поточний рахунок [NUMBER] у національній валюті України. Сторони домовились, що цей договір-анкета містить заяву клієнта на відкриття карткового рахунку і подання окремої заяви не вимагається. Відповідно до п. 1.2 договору-анкети, банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит), на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим договором-анкетою та правилами. Відповідно до п. 1.3 договору-анкети, банк має право надавати, а клієнт отримувати послуги та/або сервіси банку, в тому числі щодо кредитування, шляхом вчинення електронних правочинів з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем банку в порядку, викладеному у правилах. Відповідно до п. 1.4 договору-анкети, правила після підписання сторонами договору-анкети, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи договір анкету, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені в цьому договорі-анкеті та в правилах. Підписи сторін під цим договором-анкетою вважаються одночасно підписами під правилами, при цьому, після підписання сторонами цього договору-анкети, правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно із підписанням цього договору-анкети, терміни, що вживаються в цьому договорі-анкеті мають значення, надане їм у правилах. Відповідно до підпункту 2.1.1 договору-анкети: ліміт кредитування встановлюється у розмірі 4 000 грн 00 коп. Відповідно до паспорту споживчого кредиту - інформаційний лист, інформація, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит, - ліміт кредитування може збільшуватися до 50 000 грн 00 коп. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 05.09.2022. Відповідно до підпункту 2.1.2 договору-анкети клієнт може отримати транші, в тому числі «кредит «плати частинами», в межах доступного ліміту використання кредиту. Відповідно до п. 7.1.12 розділу ІІ Правил, сторони домовились, що банк може продовжити строк дії ліміту кредитування на умовах цих правил та кредитного договору та без укладання додаткових угод до кредитного договору. Відповідно до п. 2.1.3 договору-анкети, про доступний ліміт використання кредиту банк повідомляє клієнта шляхом направлення інформаційного повідомлення на персональний та безпечний номер телефону клієнта, наданий клієнтом згідно умов цього договору-анкети. Відповідно до п.7.1.1 Правил, ліміт кредитування встановлюється у вигляді відновлюваної кредитної лінії, яка передбачає надання кредитних коштів позичальнику траншами. Банк має право змінити розмір доступного ліміту кредитування, про що банк повідомляє позичальника шляхом направлення йому інформаційного повідомлення. В разі збільшення кредитного ліміту факт використання позичальником кредитних коштів в межах збільшення ліміту засвідчує згоду позичальника з такими змінами. Згідно з виписками (рух коштів по рахунку картки з лімітом) за розрахункові періоди, починаючи з 11.11.2020 по 10.02.2022 позичальнику був встановлений кредитний ліміт у розмірі 20 000 грн. 00 коп. З вказаних виписок убачається, що у зазначений період відповідач користувався кредитними коштами, в тому числі, вносив кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості. Водночас, як убачається з розрахунку заборгованості від 12.01.2026, заборгованість відповідача перед позивачем складає 26 522, 54 грн., яка складається з 18 640, 36 грн. заборгованості по тілу кредиту та 7 882, 18 грн. по відсоткам. Відповідно до договору факторингу № 277 від 23.12.2021, укладеного між АТ «УКРСИББАНК» (клієнт) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (фактор), клієнт відступає фактору, а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до копії акту приймання-передачі прав вимоги від 23.12.2021, клієнт передав права вимоги в обсязі та на умовах, визначених договором. Згідно копії платіжного доручення № 61558 від 23.12.2021, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» переказав на рахунок АТ «УКРСИББАНК» кошти у розмірі 2103553,04 грн. як плату за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 227 від 23.12.2021 від 01.02.2024. Без ПДВ. Згідно акту взаємозаліку від 23.12.2021 грошові зобов`язання клієнта перед фактором по сплаті плати за фінансування під відступлення прав вимоги відповідно до п. 2.3 Договору факторингу вважаються виконаними у повному обсязі з моменту підписання цього акта. Згідно копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 227 від 23.12.2021 серед боржників, під № 458 значиться [PERSON] , [NUMBER] , Номер кредитного договору: № 97093365000, № рах. [NUMBER] від 07.12.2020, сума кредитного ліміту: 20000,00 грн., заборгованість за основним боргом: 18640, 36 грн., заборгованість за відсотками: 7882, 18 грн., кількість днів прострочення 229. Відповідно до копії Досудової вимоги «ФК «Кредит-Капітал» вих. № 21568482 від 12.01.2026, адресованої [PERSON] ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомило відповідача про відступлення прав вимоги від АТ «УКРСИББАНК» до товариства та запропонувало погасити заборгованість у загальному розмірі 26 522, 54 грн. з зазначенням рахунку для погашення кредитної заборгованості. У зв`язку з невиконанням відповідачем вимог за кредитним договором щодо погашення заборгованості позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Вирішуючи вказаний спір, суд виходить з такого. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва;виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 вбачається, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наданих позивачем доказів дає підстави для висновку, що належними та допустимими доказами у справі доведено факт укладення між первісним кредитором та відповідачем Кредитного договору, факт отримання відповідачем кредитних коштів, невиконання останнім умов кредитного договору, що призвело до порушення графіку погашення кредиту за кредитним договором, виникнення у зв`язку з цим заборгованості по кредиту та нарахування відповідних процентів. Крім того, належними та допустимими доказами у справі підтверджено факт переходу права вимоги від АТ «УКРСИББАНК» до позивача. Зважаючи на наведене, з огляду на ту обставину, що відповідач доказів, які б спростовували вищевказаний розрахунок суми боргу суду не надав, як і не надав доказів, підтверджуючих виконання ним умов кредитного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, у зв`язку з чим такі підлягають задоволенню. В силу положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2664, 40 грн. (коефіцієнт 0.8), що підтверджено платіжною інструкцією, доданою до позовної заяви. Відтак з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вказаній сумі. Стосовно заявлених позивачем вимог в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає таке. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, з поміж іншого, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч. ч. 1 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, стороною позивача подано до суду: Договір надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025; акт наданих послуг № 1002 від 12.01.2026; Детальний опис наданих послуг до акту № 1002 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025; ордер про надання правничої допомоги на ім`я адвоката Усенка М.І. В той же час, стороною позивача не надано суду документального підтвердження, що витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн. було сплачено на рахунок Адвокатського об`єднання «Апологет», а тому вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат в сумі 8000,00 грн., пов`язаних з правничою допомогою, до задоволення не підлягає, оскільки понесення позивачем таких витрат не підтверджено документально.

Outcome: partial