Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 22 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] уклали кредитний договір № 272063649, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит на погоджених в указаному правочині умовах. Кредитні кошти перераховано на карту відповідача № [NUMBER] , емітовану банком України, вказану особисто відповідачем відповідно до умов договору. Відповідно до пункту 4.2 кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником і товариством (заснованих як на першому договорі, так і на всіх наступних договорах, інших договорах і угодах, які будуть укладені між відповідачем і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у майбутньому) в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись логін особистого кабінету та пароль особистого кабінету. Кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти на його кредитну картку, проте позичальник не виконала умови кредитного договору від 22 грудня 2020 року № 272063649. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у [PERSON] утворилась заборгованість перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у розмірі 25 336,75 грн, з яких: 7 500 грн заборгованість за основним боргом, 17 836,75 грн заборгованість за відсотками. Відповідно до договору факторингу від 28 листопада 2018 року №28/1118-01, з урахуванням укладених у подальшому додаткових угод, та реєстру боржників від 16 лютого 2021 року № 121 до договору факторингу № 28/1118-01 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі ТОВ «Таліон плюс») право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 272063649. У подальшому ТОВ «Таліон плюс» відступило на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до відповідача за договором від 22 грудня 2020 року № 272063649 у розмірі 25 336,75 грн, з яких: 7 500 грн заборгованість за основним боргом, 17 836,75 грн заборгованість за відсотками, що підтверджується договором факторингу від 20 жовтня 2022 року № 20102022, реєстром прав вимоги від 21 жовтня 2022 року № 1 до договору факторингу від 20 жовтня 2022 року № 20102022. Після отримання права вимоги до відповідача позивач не здійснював нарахування штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у розмірі 25 336,75 грн. Позивач також вказував, що він поніс судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 028 грн та витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, у розмірі 1 514 грн. На підставі викладеного ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 22 грудня 2020 року № 272063649 у розмірі 25 336,75 грн та понесені судові витрати. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подала. Рух справи 10 листопада 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 листопада 2025 року справу № 539/5849/25 передано судді Пилипчуку М. М. Суддя на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) звернувся із запитом до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Згідно з відповіддю, яка надійшла до суду з Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 23 грудня 2025 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив; витребувано в Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») інформацію щодо належності відповідачу відповідного карткового рахунку та виписку з цього рахунку за певний період. Судове засідання 23 грудня 2025 року відкладено на 26 січня 2026 року, а у подальшому на 18 лютого 2026 року у зв`язку з неявкою відповідача та невиконанням ухвали суду в частині витребування доказів. На виконання ухвали від 01 грудня 2025 року в частині витребування доказів 13 лютого 2026 року до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшло повідомлення (лист) та виписка по рахунку. Судові повістки були направлені відповідачу на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання. Вказані обставини підтверджені рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідач у судові засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, заяви про розгляд справи без її участі не подала. Суд вважає, що відповідач не з`явилася в судові засідання без поважних причин. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 18 лютого 2026 року постановив ухвалу про проведення у справі заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 24 лютого 2026 року. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що [PERSON] 22 грудня 2020 року ознайомилася з паспортом споживчого кредиту до договору від 22 грудня 2020 року № 272063649. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] 22 грудня 2020 року уклали договір № 272063649, який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором (MNV5WP89). Відповідно до пункту 1.1 договору від 22 грудня 2020 року № 272063649 за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 5 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно з пунктом 1.2 договору від 22 грудня 2020 року № 272063649 кредит надається строком на 20 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі дисконтний період). У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту. У пункті 1.3 договору від 22 грудня 2020 року № 272063649 сторони цього правочину погодили, що встановлений в пункті 1.2 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом оплати ним протягом дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови, якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем позичальника або шляхом активації позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку дисконтного періоду. Застосування позичальником зазначеного права продовження загального строку дисконтного періоду можливе до закінчення дисконтного періоду, а також під час пільгового періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. За користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку, визначеного в пункті 1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 607,56 % річних, що становить 1,66 % від суми кредиту за кожний день користування ним (пункт 1.4 договору від 22 грудня 2020 року № 272063649). У додатку № 1 до договору від 22 грудня 2020 року № 272063649 (графіку розрахунків) зазначено термін платежу 11 січня 2021 року, сума кредиту 5 000 грн, нараховані проценти 1 660 грн. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] 25 грудня 2020 року уклали додаткову угоду до договору від 22 грудня 2020 року № 272063649, в якій домовилися збільшити суму кредиту на суму 2 500 грн з 25 грудня 2020 року на строк дії договору від 22 грудня 2020 року № 272063649 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Сторони вказаної угоди домовилися викласти графік розрахунків (додаток № 1 до договору) в новій редакції (додаток № 1 до цієї додаткової угоди) та відобразити у графіку розрахунків єдиний порядок сплати непогашеної суми кредиту, збільшеної на суму, зазначену у пункті 1 додаткової угоди. У додатку № 1 до додаткової угоди від 25 грудня 2020 року до договору від 22 грудня 2020 року № 272063649 (графіку розрахунків) зазначено термін платежу 11 січня 2021 року, сума кредиту 7 500 грн, нараховані проценти 2 365,50 грн. Позивач подав до суду платіжні доручення від 22 грудня 2022 року та від 25 грудня 2020 року на підтвердження обставин щодо перерахунку відповідачу кредитних коштів у розмірі 5 000 грн та 2 500 грн, відповідно. За змістом повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 10 лютого 2026 року на виконання ухвали суду та виписки по рахунку на ім`я [PERSON] у банку емітовано картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), на яку 22 грудня 2020 року зараховано 5 000 грн та 25 грудня 2020 року 2 500 грн. Відповідно до договору факторингу від 28 листопада 2018 року №28/1118-01, з урахуванням укладених у подальшому додаткових угод, та реєстру боржників від 16 лютого 2021 року № 121 до договору факторингу № 28/1118-01, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон плюс» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 272063649. У подальшому ТОВ «Таліон плюс» відступило на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до відповідача за договором від 22 грудня 2020 року № 272063649 у розмірі 25 336,75 грн, з яких: 7 500 грн заборгованість за основним боргом, 17 836,75 грн заборгованість за відсотками, що підтверджується договором факторингу від 20 жовтня 2022 року № 20102022, реєстром прав вимоги від 21 жовтня 2022 року № 1 до договору факторингу від 20 жовтня 2022 року № 20102022. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за договором від 22 грудня 2020 року № 272063649 становить 25 336,75 грн, з яких: 7 500 грн заборгованість за основним боргом, 17 836,75 грн заборгованість за відсотками. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір та додаткова угода до нього, за якими позивач заявив вимоги у цій справі, укладені сторонами цих правочинів в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Зазначені правочини укладені у вигляді електронного документа: шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України «Про електронну комерцію». Використання для підписання кредитного договору електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить комбінацію цифр та букв, узгоджується із вимогами законодавства. Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді перерахування відповідної суми на банківський рахунок. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що всі дії, вчинені від імені відповідача, вчинені не нею, матеріали справи не містять. Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що кредитний договір та додаткова угода до нього укладені з дотриманням вимог закону. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони узгодили умови договору, зокрема, щодо розміру процентів за користування коштами. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором (частина перша статті 1077 ЦК України). ТОВ «ФК «ЄАПБ» у визначений законом спосіб набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором від 22 грудня 2020 року № 272063649, що підтверджується зібраними у справі доказами. Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідач уклала кредитний договір, фактично отримані кредитні грошові кошти, з урахуванням додаткової угоди, у добровільному порядку на користь первісного кредитора та позивача в повному обсязі не повернула, тому ТОВ «ФК «ЄАПБ» обґрунтовано звернулося до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача перед кредитором становить 25 336,75 грн, з яких: 7 500 грн заборгованість за основним боргом, 17 836,75 грн заборгованість за відсотками. У постанові Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі № 755/10942/17 викладено висновок про те, що належним чином дослідити поданий стороною доказ (у цьому випадку розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково, зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду. Водночас суд не погоджується з визначеним позивачем розміром заборгованості за договором позики з огляду на таке. Так, відповідно до кредитного договору від 22 грудня 2020 року № 272063649 сума наданого кредиту становить 5 000 грн, кредит надається строком на 20 днів від дати отримання кредиту позичальником, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти в розмірі 607,56 % річних, що становить 1,66 % від суми кредиту за кожний день користування ним. Додатковою угодою від 25 грудня 2020 року до договору від 22 грудня 2020 року № 272063649 збільшено суму кредиту на суму 2 500 грн з 25 грудня 2020 року на строк дії договору від 22 грудня 2020 року № 272063649. У додатку № 1 до додаткової угоди від 25 грудня 2020 року до договору від 22 грудня 2020 року № 272063649 (графіку розрахунків) зазначено термін платежу 11 січня 2021 року. У матеріалах справи відсутні докази продовження строку дії договору від 22 грудня 2020 року № 272063649. Отже, заборгованість за договором від 22 грудня 2020 року № 272063649 становить 9 865,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 7 500 грн (5 000 грн + 2 500 грн), заборгованості за відсотками 2 365,50 грн (5 000 грн * 1,66% * 3 дні (з 23 грудня 2020 року до 25 грудня 2020 року) + 7 500 грн * 1,66 % * 17 днів (з 26 грудня 2020 року до 11 січня 2021 року)). Висновки за результатами розгляду позовних вимог Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав кредитора, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «ФК«ЄАПБ» підлягають задоволенню частково. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 179,10 грн (3 028 грн * 38,94 %). Водночас позивач не подав до суду належних та допустимих доказів понесення витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, у розмірі 1 514 грн, тому відсутні правові підстави для стягнення таких витрат з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial