Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

16.12.2025 представник ТОВ «Іннова-Нова» - Андрущенко М.В. звернувся до суду із вказаним позовом через підсистему «Електронний суд» мотивуючи його тим, що 13.07.2025 між ТОВ «Іннова-Нова» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8720200725, згідно з умовами якого відповідачка отримала 20 000,00 грн., зі сплатою процентів строком на 360 днів. Згідно довідки-розрахунку заборгованості, сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 8720200725 від 13.07.2025 станом на 04.12.2025 становить 51 800,00 грн., яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 20 000,00 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків - 28 800,00грн, заборгованості за комісією - 3 000,00 грн. Враховуючи, що відповідачка у добровільному порядку не вчиняє дій спрямованих на повернення вказаних грошових коштів, з метою захисту порушеного права й охоронюваних законом інтересів, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом та просить стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 51 800,00 грн. та 2422,40 грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору. 27.01.2026 представником відповідачки адвокатом Грабік М.С. (уповноважений представляти інтереси відповідачки на підставі ордеру серії АВ № 1267585 від 23.01.2026 (а.с. 53) надіслано на адресу суду відзив на позовну заяву, яким по суті спору відповідачка повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що строк кредитування за договором від 13.07.2025 становить 360 календарних днів і на момент звернення позивача до суду не закінчився, а позивач не довів направлення передбаченої договором досудової вимоги про дострокове повернення кредиту, з якою пов`язується виникнення права вимоги всієї суми боргу. Крім того, відповідачка вказує на відсутність належних та допустимих доказів укладення кредитного договору, належної ідентифікації особи при його укладенні в електронній формі, фактичного перерахування та отримання грошових коштів, а також належного підтвердження розміру заборгованості, оскільки подані розрахунок, довідки та інформаційні документи не є первинними банківськими доказами. Також зазначає про безпідставність нарахування комісії у сумі 3000 грн, оскільки така не передбачена умовами договору. У зв`язку з викладеним представник просить суд відмовити у задоволенні позову повністю (а.с. 47-50). 02.02.2026 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, згідно якої представник позивача спростовує відзив тим, що відповідачкою не заперечується факт укладення кредитного договору № 8720200725 від 13.07.2025 та отримання коштів у позику в розмірі 20 000 грн, а надані позивачем докази ( довідка про перерахунок коштів із зазначенням номера транзакції, суми, ПІБ відповідача та номеру картки, а також копії електронного договору з накладеними одноразовими ідентифікаторами та підтвердженням акцепту позичальника) підтверджують факт надання кредиту та укладення договору в електронній формі відповідно до ст. 1112 Закону України «Про електронну комерцію» та вимог договору. Представник зазначає, що відповідачка пройшла ідентифікацію через BankID. Дострокове повернення кредиту, комісія за надання кредиту (15% від суми кредиту) та нараховані відсотки відповідають умовам договору та законодавству України (ЗУ «Про споживче кредитування»). Відкликання ліцензії ТОВ «Іннова Фінанс» та зміна найменування на «Іннова Нова» не припиняють чинності договору та не позбавляють позивача права на звернення до суду. Твердження відповідача щодо недійсності договору або неправомірності нарахованих платежів є безпідставними, оскільки всі обставини справи підтверджені належними, допустимими та взаємоузгодженими доказами, що дозволяють дійти висновку про наявність заборгованості та правомірність вимог позивача. Відтак просив задовольнити позов (а.с. 57-61). Представник позивача ТОВ «Іннова-Нова» до судового засідання не з`явився. При зверненні до суду із позовом зазначили клопотання, яким просили розгляд справи проводити у відсутність представника позивача (а.с. 6). Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Грабік М.С. до судового засідання не з`явились, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялись заздалегідь та належним чином (а.с. 44). Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України та п. 1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутність відповідачки та її представника. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 13.07.2025 між ТОВ «Іннова-Нова» та [PERSON] укладений Кредитний договір № 8720200725, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти в розмірі 20 000,00 грн.(а.с. 11-16). Договір підписаний одноразовим ідентифікатором (а.с. 21). Довідкою від 12.11.2025 (а.с. 23) підтверджується отримання [PERSON] кредитних коштів. Зазначене також підтверджується відповіддю, отриманою судом на виконання ухвали про витребування доказів (а.с. 55), якою вказано номер банківської картки, відповідачки зазначено, що вона імітована на ім`я відповідачки, а також підтверджено факт зарахування коштів. Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором, сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 8720200725 від 13.07.2025 станом на 04.12.2025 становить 51 800,00 грн., яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 20 000,00 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків - 28 800,00 грн, заборгованості за комісією - 3 000,00 грн. (а.с. 24-25). В силу вимог ст.ст.525-526,530,1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ч.ч.1, 2 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті визначеними в кредитному договорі. Частиною першою ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Суд бере до уваги доводи представника відповідачки про те, що строк кредитування за договором від 13.07.2025 становить 360 календарних днів і на момент звернення позивача до суду формально не сплив. Разом із тим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 24-25) вбачається, що відповідачка після отримання кредитних коштів не здійснювала належного та своєчасного виконання грошових зобов`язань, передбачених договором, а саме не сплачувала проценти за користування кредитом та не вносила платежі у рахунок погашення основної суми боргу відповідно до встановленого графіку (а.с. 12 зв.). Отже, незалежно від того, що кінцевий строк кредитування ще не настав, невиконання відповідачкою обов`язку щодо сплати обов`язкових платежів у визначені договором строки свідчить про порушення грошового зобов`язання. Таким чином, доводи представника відповідачки щодо передчасності звернення позивача до суду є безпідставними, оскільки право вимоги у позивача виникло у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання. Також суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідачки комісії за надання кредиту у розмірі 3 000,00 грн. відповідно до п. 2.7 Договору, оскільки, згідно з умовами Договору, комісія нараховується лише на суму виданого кредиту у день його надання і не пов`язана з фактичним наданням Позичальнику будь-яких додаткових чи супутніх послуг (п.п. 2.142.15 Договору)(а.с. 12). Водночас, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», плата за користування кредитом може складатися з процентів та інших платежів лише у випадках і в межах, прямо передбачених законом. Оскільки позивач не надав доказів фактичного надання послуг, за які стягується комісія, та враховуючи, що Договір не передбачає обов`язкового надання таких послуг, вимога про стягнення зазначеної комісії є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за комісією - 3 000,00 грн. Підсумовуючи вищезазначене суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, оскільки відповідачка в порушення умов кредитного договору № 8720200725 від 13.07.2025 та вимог ст.ст.526,549,530,625,1050,1054 ЦК України, своїх зобов`язань не виконала, що призвело до створення заборгованості перед позивачем, розмір якої становить 48 800,00 грн., яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту- 20 000,00 грн. простроченої заборгованості за сумою відсотків - 28 800,00грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 2422,40 грн., а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 48 800,00 грн. * 100% : 51 800,00 грн. ціни позову = 94,20 %), тобто 94,20% від суми сплаченого судового збору 94,20*% * 2422,40 грн:/100% = грн), що складає 2 281,90 грн.

Outcome: partial