Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

представник позивача звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 21 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчтй кредит № 102376605, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500 грн, строком на 95 днів зі сплатою комісії та процентів за користування кредитними коштами. На виконання взятих на себе зобов`язань позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі та на умовах визначених договором. Натомість відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з порушеннями умов договору, що спричинило виникнення заборгованості, розмір якої становить: 5985 грн і складається із 1500 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4200 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків; 285 грн прострочена заборгованість за комісією. Представник позивача вказує, що на підставі укладеного 30 травня 2023 року договору про відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у вказаному розмірі та понесені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу 8000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Суд, враховуючи, що ст. 211 ЦПК ч. 3 України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, розглянув справу за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання також повторно не з`явився, про розгляд справи належно повідомлявся судовими повістками, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи в його відсутності не подав Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 21 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 102376605 (а.с. 11-21). Договір укладено в електронній формі, а права та обов`язки сторін обумовлені з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Акцепт договору відповідачем вчинено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Відповідно до умов кредитного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 1500 грн на строк 95 днів з 21 січня 2023 року і складається з пільгового і поточного періодів (пп. 1.2, 1.3 Договору). Пільговий період складає 5 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 26.01.2023р. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 26.04.2023р. (дата остаточного погашення заборгованості). Згідно п. 1.4 договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитними коштами в рекомендовану дату платежу 26 січня 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 26 квітня 2024 року. Пунктами 1.5.1 та 1.5.2 визначено комісію за надання кредиту у розмірі 285 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту, одноразово на момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 150,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 4050,00 грн, які нараховують ся за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Позичальник свої зобов`язання виконав та 21 січня 2023 року надав відповідачу позику в розмірі 1500 грн шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позичальника, що підтверджується платіжним дорученням № 57995006 (а.с. 28). Зарахування коштів на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] в сумі 1500 грн. від 21.01.2023 року підтверджується ініформацією з АТ КБ "Приват Банк" (а.с. 79). Однак, у зв`язку із порушеннями умов договору, у відповідача виникла заборгованість, розмір якої становить: 5985 грн і складається із 1500 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4200 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків; 285 грн прострочена заборгованість за комісією. Відповідно до укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Кредит-Капітал» 30 травня 2023 року договору про відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т, позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним договором (а.с. 32-40). Судом перевірено правильність нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором та процентів. Отже, зазначені умови цілком відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо розміру процентів, то такий розмір, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Тлумачення змісту вказаних пунктів кредитного договору дає підстави для висновку, що сторонами погоджено два види відсоткової ставки, базову та знижену, в залежності від періоду користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт порушення відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором внаслідок не повернення кредиту у встановлений договором строк, також позивачем доведено розмір заборгованості. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн, суд враховує наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження заявленого позивачем розміру витрат з надання професійної правничої допомоги в сумі 8000 грн, надано акт №Д/8700 про надання правничої допомоги, детальний опис наланих послуг до акту №Д/8700, договір про надання правничої допомоги № 0107. Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3 000 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача 2 422,40 грн судового збору, що сплачений позивачем при зверненні до суду оскільки позов задоволено в повному обсязі. На підставі наведеного та статей 525, 536, 610, 1046, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved