Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Департамент патрульної поліції звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача 11384 грн 56 коп матеріальної шкоди. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22 листопада 2023 року о 14 год. 57 хв. за адресою м. Львів, вул. Шевченка, 358А, під час здійснення працівниками поліції адміністративного затримання з метою встановлення особи, громадянин [PERSON] пошкодив службовий транспортний засіб СКС RDS-02РП (RENAULT DUSTER) реєстраційний номер 117718, а саме ногою розбив ліву фару, чим вчинив дрібне хуліганство, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 173 КУПАП. Внаслідок чого, заподіяно матеріальну шкоду Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; ЄДРПОУ: 40108646). Відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ N? 952335 за ст. 173 Кодексу України про адміністративне правопорушення, який направлено у Шевченківський районний суд міста Львова. 20 листопада 2023 року Постановою Шевченківського районного суду м. Львова у справі N?466/8892/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУПАП, та оштрафовано на 5 (п?ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн. (вісімдесят п?ять гривень) в дохід держави. Постановою Львівського апеляційного суду від 19 січня 2024 року у справі N?466/8892/23 постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2023 року залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Гриневича Михайла Миколайовича без задоволення. Вина відповідача щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, внаслідок чого завдано матеріальну шкоду Департаменту патрульної поліції, чітко підтверджується Постановою Львівського апеляційного суду від 19 січня 2024 року у справі N?466/8892/23. Відтак, на адресу Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС було надіслано заяву щодо проведення експертного дослідження автомобіля "RENAULT DUSTER" номерний знак [NUMBER] . У Висновку експертного дослідження №ЕД-19/114-23/18037-AВ від 03.11.2023 Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України вказано, що вартість відновлювального ремонту спеціалізованого оперативного автомобіля марки «СКС RDS-02РП» виготовленого на базі атомобіля «Renault Duster», ідентифікаційні номери [NUMBER] , VFIHJD20X65819886, 2020 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 22.08.2023, становила 11384,56 грн (одинадцять тисяч триста вісімдесят чотири гри 56 коп.). З огляду на вищезазначене Департамент патрульної поліції змушений звернутися з даною позовною заявою для відшкодування матеріальної шкоди. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача ДПП не прибув, подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судової повістки рекомендованим повідомленням за адресою місця реєстрації. Також про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 18 лютого 2026 року, є дата складення повного судового рішення 25 лютого 2026 року. Оцінивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Частиною четвертою та частиною шостою статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановив суд, постановою Шевченківського районного суду м. Львова 20 листопада 2023 року у справі N?466/8892/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУПАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 (п?ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн. (вісімдесят п?ять гривень) в дохід держави. Постановою Львівського апеляційного суду від 19 січня 2024 року у справі N?466/8892/23 постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2023 року залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Гриневича Михайла Миколайовича без задоволення. Також суд встановив, що ДПП скеровував претензію Возняку Р.О. про добровільну оплату завданої шкоди впродовж 14 днів, в позасудовому порядку. Відповідно до Висновку експертного дослідження №ЕД-19/114-23/18037-AВ від 03.11.2023 Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, вартість відновлювального ремонту спеціалізованого оперативного автомобіля марки «СКС RDS-02РП» виготовленого на базі атомобіля «Renault Duster», ідентифікаційні номери [NUMBER] /8107, VFIHJD20X65819886, 2020 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 22.08.2023, становила 11384,56 грн (одинадцять тисяч триста вісімдесят чотири гри 56 коп.). Так, згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 7 від 08.07.1994 зазначено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявної вини. Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди). Положеннями статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінивши описані вище докази та обставини справи, суд достовірно встановив, що шкода, завдана Департаменту патрульної поліції, як власнику майна, неправомірними діями відповідача [PERSON] . Водночас, відповідач не надав жодних пояснень та доказів на спростування позовних вимог, зокрема, доказів відсутності його вини у заподіянні шкоди позивачу. При цьому, суд зазначає, що відповідно до норм ст. ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Також згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи наведені вище обставини, надані письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити та стягнути [PERSON] на користь ДПП 11384 грн 56 коп матеріальної шкоди. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви ДПП сплатило судовий збір в розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 69741 від 17 листопада 2025 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з [PERSON] слід стягнути на користь ДПП області судові витрати із сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved