Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

03.07.2025 позивачка [PERSON] звернулася із позовом до суду до відповідача [PERSON] у якому просила: визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , який народився у селі Погребняки Семенівського району Полтавської області; зобов`язати Глобинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , прізвище та ім`я по батькові дитини залишити без змін; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також вказала на стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору 1211,20 грн. В обґрунтування позову вказує, що із січня 2013 року вона перебувала у відносинах з відповідачем у справі [PERSON] . [INFO] у них народився син [PERSON] . При реєстрації народження сина запис про батька був зроблений з її слів, а саме вказала по батькові, як ім`я відповідача " [PERSON] " та її прізвище " [PERSON] ", тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, в якій зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, через що вона змушена звертатися до суду з позовом про визнання батьківства. З відповідачем вони не проживають разом з 2019 року. Син проживає з нею, відповідач інколи приїздить до сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Вони називають один одного як батько та син. Той факт, що [PERSON] є сином відповідача [PERSON] підтверджують спільні фотокартки. Основні відомості про рух справи. 08.07.2025 відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначене 07.08.2025 о 13:15 год. 18.09.2025 зупинено провадження у справі у зв`язку з призначенням судової експертизи. 16.12.2025 поновлено провадження у справі після повідомлення експертом про неможливість складення висновку. 06.01.2026 закрито підготовче судове засідання, судове засідання з розгляду справи по суті призначене 03.02.2026 о 09:00 год. Позиція учасників справи Позивачка [PERSON] позов підтримує повністю, наголошує на бажанні своєму і сина сторін [PERSON] впорядкувати батьківство відповідача [PERSON] стосовно сина [PERSON] , а також отримання грошової допомоги для сина. [PERSON] стверджує, що повідомляла і повідомляє [PERSON] про кожне судове засідання. Він обіцяв їй прийти до суду, але цього не зробив. Коли вперше дізнався про її намір подати до суду то погрожував їй, але згодом продовжив періодично з`являтися у її будинку і спілкуватися з сином. [PERSON] і [PERSON] почали разом жити з лютого 2012 року у її будинку, жили однією сім`єю, у них народився син [PERSON] . Відповідач був присутнім при пологах і народженні сина [PERSON] у м. Полтаві, забирав її з пологового будинку. Надалі називав і визнавав [PERSON] своїм сином. У 2017 році між ними сталися розбіжності і спільне проживання припинилося. Після цього відповідач періодично з`являвся у їх із сином житті, цікавився сином, передавав йому деякі речі і кошти. 22.03.2022 відповідач допомагав позивачці і сину з виїздом у Республіку Польща. 30.12.2025 був у них дома, привіз подарунки і вітав усіх з Новим Роком тощо. Позивачка просить ухвалити заочне рішення і врахувати неявку відповідача до експерта. Відповідач [PERSON] копію позовної заяви з додатками отримав (а.с. 28); ні у підготовчі, ні у судові засідання не з`являвся, про які повідомлявся судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання; отримав ухвали суду про відкриття провадження у справі, про призначення судової експертизи і зупинення провадження у справі, клопотання судового експерта, про поновлення провадження у справі, про закриття підготовчого судового засідання (а.с. 21, 22, 23, 28, 32, 35, 39, 42, 47-49, 51-56, 59, 70, 83, 85, 101, 111, 115, 116-118, 126, 129). Суд не отримував від нього відзиву на позов, будь-яких пояснень, клопотань, заяв тощо. Третя особа Глобинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не склав пояснення у справі. Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів. Вивчивши письмову заяву позивачки по суті справи (позовну заяву), надані судові дані і докази, суд встановив таке. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК)). Щодо батьківства Дитина [PERSON] , народився [INFO] . Сторони протягом 2013 2017 років перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали у будинку позивачки. [INFO] народився син [PERSON] , актовий запис № 6 від 12.06.2014 (а.с. 8). Син має зареєстроване місце проживання із матір`ю (позивачкою) і проживає з нею (а.с. 15, 16). Згідно ч. 1 ст. 126 СК походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Державна реєстрація народження позивачкою сина здійснена на підставі вказаної норми ч. 1 ст. 135 СК, на що вказує витяг з Державного реєстру актів цивільного стану від 24.04.2025. Матір`ю дитини [PERSON] , який народився [INFO] у с. Погребняки Семенівського району Полтавської області, є позивачка [PERSON] , а батько дитини вказаний за її заявою як [PERSON] (а.с. 9, 10). З переглянутого у судовому засіданні відеозапису із пологового будинку вбачається, що відповідач у день народження позивачкою дитини (сина [PERSON] ) [INFO] був у пологовому будинку, тримав дитину на руках, виявляв радість його народженню. З переглянутого у судовому засіданні відеозапису телефонного спілкування вбачається, що 15.11.2025 відповідач повідомив позивачку, що замовив і передасть для [PERSON] кросівки. 27.09.2025 відповідач виявляв бажання заїхати до [PERSON] (а.с. 122). Ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Суд зазначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. 18.09.2025 суд, за клопотанням позивачки, призначив у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено Київському відділенню Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса. На вирішення експертизи поставлено питання: 1. Чи є біологічним батьком [PERSON] [INFO] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), по відношенню до дитини [PERSON] [INFO] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] )? Роз`яснено сторонам обов`язок виконати вимоги експерта (у разі їх висунення) про надання необхідних біологічних зразків [PERSON] , який народився [INFO] , і дитини [PERSON] , який народився [INFO] . Роз`яснено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (а.с. 62, 63). Відповідач отримав копію ухвали суду про призначення експертизи від 18.09.2025 за місцем проходження ним військової служби у в/ч [NUMBER] (а.с. 69), не отримав ухвалу 26.09.2025 за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 70, 71). 09.10.2025 суд отримав клопотання судового експерта про надання біологічних зразків відповідача [PERSON] і дитини [PERSON] 21.10.2025 з 09:00 год. до 17:00 год. чи у будь-яку іншу дату, але не пізніше як через 45 днів (а.с. 73-76). Відповідач [PERSON] отримав 24.10.2025 вказане клопотання експерта за своїм зареєстрованим місцем проживання із нагадуванням суду про можливі наслідки ухилення від участі у експертизі (а.с. 77, 85). 14.10.2025 позивачка здійснила листування із військовою частиною [NUMBER] щодо необхідності участі [PERSON] у експертизі (а.с. 119-122). Військова частина [NUMBER] листом від 12.11.2025 повідомила суд, що відповідача [PERSON] на підставі наказу від 13.10.2025 звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я, наказом від 31.10.2025 виключено з особового складу військової частини (а.с. 77, 83, 86). 15.12.2025 суд отримав повідомлення судового експерта від 27.11.2025 про неможливість надання висновку судового експерта через не надання за клопотанням експерта зразків букального епітелію відповідача [PERSON] (а.с. 88, 91-94). Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Суд роз`яснював відповідачеві вказану норму ЦПК України в ухвалі про призначення експертизи і у супровідному листі з клопотанням експерта. Процесуальна бездіяльність (пасивність) відповідача у цій справі, зокрема й щодо експертизи, дозволяє судові застосувати вказане положення ст. 109 ЦПК України і з урахуванням ухилення відповідача від участі в ініційованій позивачкою експертизі визнає факт, для з`ясування якого експертиза була призначення батьківство відповідача [PERSON] стосовно дитини [PERSON] . Цим суд задовольняє позовну вимогу про визнання батьківства. Відповідно до ст. 134 СК на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до статей 264, 265 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відтак, суд вказує на реєстраційні дії щодо акту цивільного стану про народження дитини [PERSON] , які повинен вчинити орган державної реєстрації актів цивільного стану (третя особа) з метою виконання рішення суду про встановлення батьківства. Щодо аліментів Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК). При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.ч. 1, 5 ст. 183 СК). Вказана норма є відображенням волі законодавця щодо частки доходу платника, яка стягується як аліменти, залежно від кількості дітей. Аналогічним був і залишається шлях судової практики до запровадження норм про наказне провадження до ЦПК України і відображався у ч. 1 ст. 82 Кодексу про шлюб і сім`ю України Отже, за загальним правилом, частка заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину складає 1/4 у разі, якщо у платника аліментів є одна дитина. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК). Відтак, з урахуванням встановленого судом батьківства відповідача [PERSON] щодо дитини [PERSON] , відсутністю доказів про надання ним утримання своєму сину, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини у частині отримання грошового забезпечення від батька, суд повністю задовольняє позовну вимогу про стягнення аліментів з дня звернення позивачки з позовом до суду. Щодо судового збору Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір"). Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн. Згідно із п.п. 1, 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже належна до сплати сума судового збору із позовної вимоги немайнового характеру про встановлення батьківства складає 1211,20 грн (3028,00 0,4), а із позовної вимоги майнового характеру про стягнення аліментів складає також 1211,20 грн (3028,00 0,4). Позивачка сплатила судовий збір 1211,20 грн із позовної вимоги про становлення батьківства (а.с. 17). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Отже позивачка звільнена від сплати 1211,20 грн судового збору із позовної вимоги про стягнення аліментів. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України). Як наслідок суд стягує з відповідача на користь позивачки сплачений нею 1211,00 грн судовий збір із задоволеної судом позовної вимоги про встановлення батьківства. Також суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір 1211,20 грн із задоволеної судом позовної вимоги про стягнення аліментів, від сплати якого звільнена позивачка. Щодо негайного виконання судового рішення Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved