Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Заремба О.В., 18.12.2025 звернулась в суд із позовом, в якому просить визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що їй, згідно з ордером №002249 від 17.02.2000, виданого адміністрацією Галицької районної ради народних депутатів, надано в користування як основному квартиронаймачу квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі якого члени її сім`ї вселилися у вказану квартиру. Станом на момент звернення до суду із цією позовною заявою в даній квартирі вона проживає зі своїм чоловіком [PERSON] , а її сини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та донька [PERSON] в квартирі зареєстровані, однак не проживають там тривалий час, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають. Факт відсутності за місцем реєстрації відповідачів підтверджується також актами ЛКП «Житловик-С». За весь період їхньої відсутності [PERSON] несе витрати по утриманню квартири, сплачує комунальні послуги, а тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеною квартирою. Ухвалою 23.12.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачці строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. Ухвалою від 26.12.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. На адресу суду від відповідача [PERSON] 19.01.2026 надійшла заява, в якій останній просив розгляд справи проводити у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечив. Ухвалою від 27.02.2026 залишено без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог до [PERSON] . В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Заремба О.В. позов підтримала з підстав, наведених в такому, просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце проведення такого. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, адміністрацією Галицької районної ради народних депутатів 17 лютого 2000 року видано Ордер на житлове приміщення №002249 на підставі розпорядження №40 від 25.01.1999, згідно якого такий видано [PERSON] на право зайняття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , склад сім`ї: [PERSON] (основний квартиронаймач), [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син), [PERSON] (син) (а.с.7). Згідно з відомостями з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №198661 від 01.08.2025 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано 7 осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади №2025/011430609 від 13.08.2025 [PERSON] , [INFO] , з 12.08.2025 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). [PERSON] , [INFO] з 15.01.2026 знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади №2026/000687808 від 15.01.2026. Відповідно до актів №286 від 17.09.2025, №337/1 від 27.10.2025, №358 від 25.11.2025 та №3 від 15.01.2026, які складені комісією ЛКП «Житловик-С» про те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але в даній квартирі не проживають. За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 Житлового кодексу України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71,72 Житлового кодексу України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 Житлового кодексу України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі№ 760/13113/14-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 333/6160/17, від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13-ц, від 22 грудня 2021 року у справі № 758/12823/17, від 19 січня 2022 року у справі №344/9319/19. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS] , понад встановлений законом строк збереження права користування нею, поважних причин непроживання чи доказів щодо чинення їм перешкод у користуванні такою суду не надано. Таким чином, позовні вимоги позивачки [PERSON] про визнання відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є підставними та обґрунтованими, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Окрім цього, з урахуванням положень ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивачки слід стягнути судовий збір, сплачений при поданні позову, в розмірі 1 211,20 грн з кожного.

Outcome: approved