Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва на право власності на квартиру [ADDRESS] , яке видане 22.06.1994 року на ім`я [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що встановлення вищезазначеного факту необхідно для можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, а саме 1/4 часткою вказаної квартири, оскільки через неправильний переклад з російської на українську мову у свідоцтві було допущено помилку. Ухвалою від 08.12.2025 року залишено заяву без руху для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, протягом п`яти днів з дня отримання ухвали. 05.01.2026 року на виконання вимог ухвали суду від 08.12.2025 року заявником [PERSON] було подано заяву про усунення недоліків. Таким чином, недоліки заяви було усунуто. Ухвалою від 06.01.2026 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначенням справи до розгляду за участю заявника та заінтересованих осіб. Розгляд справи призначено на 04.02.2026 року. 20.01.2026 року від заінтересованої особи виконавчого комітету Мукачівської міської ради до суду надійшли письмові пояснення. Так, в поясненнях зазначається про те, що заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , що належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказане свідоцтво видане Мукачівською квартирно-експлуатаційною частиною району 22.06.1994 року. За таких обставин, заінтересована особа вважає, що у цьому випадку заінтересованими особи є також співвласники квартири та орган, який видав свідоцтво про право власності, а саме Квартирно-експлуатаційний відділ міста Мукачево. Ухвалою від 04.02.2026 року залучено до участі в справі у якості заінтересованих осіб: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Мукачево, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Судовий розгляд справи по суті відкладено на 24.02.2026 року. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Мукачівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Проти задоволення вимог, зазначених у заяві, не заперечують. Представник заінтересованої особи Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачево в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення вимог, зазначених у заяві, не заперечує. За таких обставин, суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності заявника і заінтересованих осіб та ухвалити рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що вимоги заяви слід задовольнити виходячи з наступних міркувань. Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 3465/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на повагу своєї власності, безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України, виданого 26.01.2023 року, посвідчення [NUMBER] , прізвище, ім`я та по батькові заявника вказано як « [PERSON] ». В свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 19.04.1989 року, виданого на російській мові «бюро РАГС при 94 военной комендатуре г. Нойштремлиц ГДР», прізвище заявника зазначено як « [PERSON] ». 11.09.1991 року батькові заявника, [PERSON] Мукачівською КЕЧ був наданий ордер на вселення разом з сім`єю в квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вищевказаний ордер написаний російською мовою на підставі паспорта громадянина СРСР. В подальшому, батькові заявника - [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . Таким чином, розбіжність виникла внаслідок перекладу прізвища з російської мови на українську у період зміни мовного законодавства. Суд враховує, що орган, який видав свідоцтво у 1994 році, фактично не здійснює повноважень щодо внесення змін до документів такого зразка, а тому позасудовий порядок усунення помилки відсутній. Встановлена розбіжність у написанні прізвища перешкоджає заявнику в реалізації права розпорядження належною йому часткою майна. Підсумовуючи наведене, судом встановлено, що у свідоцтві про право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , помилково зазначено прізвище заявника « [PERSON] », і така помилка позбавляє його можливості розпоряджатися належною йому часткою майна, а тому вимоги заявника є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved