Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

20.11.2025 представник позивача адвокат Костікова Євгенія Валеріївна, яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що в період перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] позиавчкою було отримані кредитні кошти за договорами з АТ «Універсал Банк», АТ «ІДЕА Банк» та за договором факторингу з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», які повністю використовувались в інтересах сім`ї на харчування, оплату комунальних послуг, лікування, щоденні витрати, пов`язані з народженням та утриманням дитини, а також на оплату навчання відповідача. При цьому відповідач участі у погашенні вказаних кредитів не брав, унаслідок чого виконання боргових зобов`язань фактично здійснено позивачкою. З огляду на приписи Сімейного та Цивільного кодексів України, позивач вважає такі зобов`язання спільними боргами подружжя та просить суд визнати їх такими, а також стягнути з відповідача половину сплачених нею коштів у межах виконавчого провадження у розмірі 21 104,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір у сумі 1 211,20 грн. Ухвалою від 01.12.2025 прийнято до розгляду і відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку загального позовного провадження із повідомленням сторін, призначено проведення підготовчого судового засідання на 18.12.2025. Крім того, ухвалою від 01.12.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Через відсутність електропостачання підготовче судове засідання 18.12.2025 не відбулось, наступна дата слухання визначена на 03.02.2026. Ухвалою від 03.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 17.02.2026. Через відсутність електропостачання справа 17.02.2026 не розглядалась, наступна дата судового засідання визначена на 03.03.2026. Позивач і її представник у судове засідання не з`явились. Остання подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримку позовних вимог у повному обсязі та висловила згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, а саме за допомогою направлення судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання, яка повернулась на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Відзив на позовну заяву відповідач не подав, будь-яких клопотань на адресу суду від нього не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Згідно з положеннями ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 31.12.2025 надіслано індивідуальні відомості про [PERSON] станом на 09.10.2025 в реєстрі застрахованих осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Ухвалою від 03.03.2026 постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, що мають значення для справи, та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.09.2017, який був розірваний рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.05.2023 (копії свідоцтва про шлюб та рішення а.с.14, 16-17). У цьому шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , батьками якого у свідоцтві про народження серії [NUMBER] вказані позивачка та відповідач (копія, а.с.15). У зв`язку з укладенням шлюбу 31.01.2025 позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , а.с.10). Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.09.2022 по справі №214/1663/22, яке набрало законної сили 04.10.2022, із позивачки на користь АТ «Універсал Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.09.2019 у розмірі 38 472,58 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн, а всього 40 953 грн 58 коп. (витяг із ЄДРСР а.с.18-19, зворот). Відповідно до договору №362 від 12.08.2016 про надання освітніх послуг, укладеним між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет» Міністерства освіти і науки України (виконавець) та відповідачем (замовник), останній за рахунок своїх коштів для отримання степеню бакалавр навчався на напрямом автомобільний транспорт, починаючи з 2 курсу 3 семестру на заочній формі навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року (копія, а.с.20-21). Згідно з індивідуальними відомостями з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позивачка [PERSON] мала доходи за період 2014-2024 роки (копія, а.с.22-23). Позивачка 28.08.2020 уклала кредитний договір №Р25.00409.006972499 з АТ «Ідея Банк» на суму 82296,00 грн на 18 місяців із сплатою відсотків за користування у розмірі 10% річних та строком повернення 28.02.2022 для споживчих потреб (копія, а.с.24-25). У цей же день позивачкою з АТ «Ідея Банк» укладено угоду про відкриття кредитної лінії обслуговування кредитної картки та страхування (копія, а.с.26). У кредитному звіті Українського бюро кредитних історій станом на 13.06.2025 щодо позивачки [PERSON] зазначено про її наявні кредитні заборгованості та погашені кредити. Так, за нею значиться заборгованість у ФК Європейська агенція з повернення боргів за договором факторингу, АТ «Універсал Банк» по кредитній картці відкритій 26.09.2019, АТ «Ідея Банк» по кредитній картці відкритій 24.11.2020 та по договору від 28.08.2020. Загальна сума поточної заборгованості складає 156 037,28 грн (а.с.27-34). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області про відкриття виконавчого провадження від 09.02.2024 (ВП №74120838) на виконання виконавчого листа №214/1663/22, виданого 02.02.2023 Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» 40 953 грн 58 коп. відкрито виконавче провадження (копія, а.с.35). Позивач повністю сплатила вказаний борг, що підтверджується копіями платіжних інструкцій (а.с.36-43 зворот). Відповідно до довідки про заборгованість від 03.11.2025, виданої АТ «Універсал Банк», заборгованість у [PERSON] відсутня (копія, а.с.44). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області про закінчення виконавчого провадження від 08.12.2025 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №214/1663/22, виданого 02.02.2023 Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» 40 953 грн 58 коп. закінчено. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення (а.с.67). Згідно з індивідуальними відомостями, наданими Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31.12.2025, з реєстру застрахованих осіб станом на 09.10.2025, відповідач [PERSON] мав доходи за період із 2011 по 2025 роки, проте у зазначений період кілька місяців доходів не отримував (а.с.72-74). Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини про відшкодування шкоди в порядку регресу, які регулюються нормами глави 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» Сімейного кодексу України, ст.ст.368-372 Цивільного кодексу України та ст.544 ЦК України. Відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною 2 ст. 65 Сімейного кодексу України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Аналіз наведених положень закону, які визначають порядок розпорядження майном, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, дозволяє дійти висновку, що чоловік та дружина розпоряджаються спільним майном за взаємною згодою, наявність якої презюмується під час укладення договорів одним з подружжя. Такі висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року в справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21). У Постанові від 07.10.2020 року у справі № 752/7501/18, Верховний Суд вказав, тлумачення частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Відповідна позиція закріплена, зокрема, і в Постанові КЦС ВС від 24.05.2022 у справі № 333/911/20. Як зазначає позивачка, отримані кредитні кошти у період шлюбу із відповідачем використовувались на потреби родини: харчування, оплати комунальних послуг, поточне лікування, витрати при народженні дитини тощо. Також частина кредитних коштів була направлена на оплату навчання відповідача. Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно з ч. 4 ст. 543 ЦК України виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі №638/18231/15-ц (провадження №14-712цс19) погодилася з відповідним висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах від 27 квітня 2016 року у справі №537/6639/13-ц (провадження №6-486цс16) та від 14 вересня 2016 року у справі №334/5907/14-ц (провадження №6-539цс16), про солідарний характер відповідальності подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо інше не передбачене такими правочинами. У Постанові ВС від 14.06.2022 у справі №2011/13610/12, зазначено, «оскільки використано кредит в інтересах сім`ї, дружина позичальника несе солідарну відповідальність за неповернення боргу відповідно до частини четвертої статті 65 СК України». У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок них майно, внаслідок укладення кредитних договорів, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. До такого висновку дійшов КЦС ВС у постанові від 02.06.2022 у справі №640/1846/19. Як встановлено судом, позивач, сплативши в повному обсязі заборгованість за рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.09.2022 по справі №214/1663/22, на користь АТ «Універсал Банк» за кредитним договором №б/н від 26.09.2019 у загальному розмірі 42 208 грн 00 коп., виконала солідарний з відповідачем обвязок, внаслідок чого зобов`язання за вказаним договором і для неї, і для відповідача припинилося. 01.09.2022 року Верховним Судом розглянуто справу №295/9244/17, в рамках якої особа звернулася, зокрема, з вимогою про визнання боргу колишнього подружжя спільним зобов`язанням та стягнення коштів в порядку регресу. В частині щодо розподілу боргових зобов`язань подружжя ВС вказав, «виходячи зі змісту статей 60, 65 СК України, при поділі майна подружжя враховуються також борги подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі і за правилами статті 544 ЦК України. Так, відповідно до статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Зазначена компенсація може бути стягнута лише у разі погашення за особисті кошти кредитної заборгованості, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеним у постанові від 07 вересня 2016 року у справі №6-801цс16 та постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №712/6574/16-ц (провадження №61-17824св18), а також постанові Верховного Суду від 12.06.2023 у справі №712/8602/19 (провадження № 61-14809сво21). Позивачем надано суду належні та достатні докази сплати кредитної заборгованості за особисті кошти після припинення шлюбних відносин з відповідачем. Проте вимоги позивача про визнання спільним боргом колишнього подружжя не підлягають задоволенню як такі, що не відповідають належному способу захисту порушеного права, оскільки грошові зобов`язання не є власністю. При цьому такі висновки суду не позбавляють позивачку в разі повного погашення заборгованості за вказаними кредитними договорами, звернутися до відповідача про стягнення з нього в порядку регресної вимоги половини усіх сплачених коштів за вказаними кредитними зобов`язаннями. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення з відповідача в порядку зворотної вимоги (регресу) до солідарного боржника коштів у розмірі 21 104,00 грн. підлягають задоволенню, а у визнанні спільним боргом колишнього подружжя заборгованості за кредитами слід відмовити. Відповідно до частин 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі 605,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial