Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

У січні 2026 року представник позивача [PERSON] , представляючи інтереси позивача [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] в с. Билка Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер двоюрідний брат позивача [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області. З 09 липня 2010 року по день смерті [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Чернігівському психоневрологічному інтернаті с. Билка на повному державному утриманні та був зареєстрований за місцем знаходження інтернату. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2025 року встановлено родинні відносини між позивачем та померлим, а також визначено позивачеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позивач відноситься до спадкоємців п`ятої черги, про існування спадкоємців, які ще бажають оформити спадщину, їй невідомо. 05 вересня 2025 року позивач подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Новгород-Сіверського нотаріального округу Чернігівської області Лазаренко А.В. До спадкового майна після смерті [PERSON] входять земельні ділянки з кадастровим номером 7423887000:02:001:2866 площею 2,5017 га та з кадастровим номером 7423887000:02:001:3258 площею 0,3898 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на землях колишнього КСП ім. Куйбишева с. Червоні Партизани (нині територія Носівської міської ради), які належали йому на підставі державних актів на право власності серії ЧН № 035593 та серії ЧН № 014571, зареєстрованих 09.09.2024 в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за № 689 та № 688. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Лазаренко А.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стала відсутність реєстрації права власності за спадкодавцем у Державному реєстрі речових прав. Крім того, відповідно до повідомлення ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області у зв`язку з перенесенням до ДЗК відомостей про земельну ділянку, яка була зареєстрована в ДЗК та виявленням помилки в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 014571 щодо кадастрового номера 7423887000:02:001:0408 внесено зміни до відомостей ДЗК та кадастровий номер змінений на 7423887000:02:001:3258. Саме тому представник позивача просив судовим рішенням визнати за позивачем право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5017 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:2866, та площею 0,3898 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:3258, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою судді від 19 січня 2026 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, одночасно витребувано від приватного нотаріуса Новгород-Сіверського нотаріального округу Лазаренко А.В. інформаційні довідки зі Спадкового реєстру та копію спадкової справи до майна померлого [PERSON] . У підготовче судове засідання позивач та представник позивача Левченко Г.В. не з`явилися, до початку підготовчого судового засідання представник позивача подав до суду заяву, у якій зазначив, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та провести судове засідання без його участі та без участі позивача. Представник відповідача Носівської ТГ в особі Носівської міської ради Ніжинського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що відповідач визнає позовні вимоги та просить справу розглянути без участі представника Носівської міської ради. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом встановлено, що 09 вересня 2004 року на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 30 квітня 2004 року № 177 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 035595, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 689, відповідно до якого [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 2,50 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7423887000:02:001:2866, розташовану в с. Червоні Партизани Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області (нині Володьководівицький старостинський округ Носівської міської ради Чернігівської області), що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 035595 (а. с. 17). 09 вересня 2004 року на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 30 квітня 2004 року № 177 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 014571, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 688, відповідно до якого [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,39 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7423887000:02:001:0408, розташовану в с. Червоні Партизани Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області (нині Володьководівицький старостинський округ Носівської міської ради Чернігівської області), що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 014571 (а. с. 19). Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9987987302025 від 02 грудня 2025 року площа земельної ділянки з кадастровим номером 7423887000:02:001:2866 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 2,5017 га (рілля), дані про власника земельної ділянки відсутні, за земельною ділянкою відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані, земельна ділянка знаходиться в оренді в ТОВ «Агрікор Холдинг» (а. с. 22-32). Відповідно до повідомлення ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області № 377 від 05 вересня 2025 року у зв`язку з перенесенням до ДЗК відомостей про земельну ділянку, яка була зареєстрована в державному реєстрі земель, виявлена помилка у державному акті на право власності на земельну ділянку ЧН № 014571 щодо кадастрового номера 7423887000:02:001:0408, внесено зміни до відомостей ДЗК про зміну кадастрового номера на 7423887000:02:001:3258 та виготовлено новий аркуш Поземельної книги із зміненими відомостями та долучено до Поземельної книги № 7423887000:02:001:3258 від 22.08.2023 (а. с. 73). Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9987988602025 від 02 грудня 2025 року площа земельної ділянки з кадастровим номером 7423887000:02:001:3258 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 0,3898 га (сіножаті), дані про власника земельної ділянки відсутні, за земельною ділянкою відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані, земельна ділянка знаходиться в оренді в ТОВ «Агрікор Холдинг» (а. с. 33-43). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме у витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з ч. 1 ст. 125 ЗК України в редакції, яка діяла станом на день видачі державного акта на право приватної власності на землю, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної вище норми права державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності. Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, провадження № 12-234гс18, та Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18. Таким чином, [PERSON] належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5017 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:2866, та площею 0,3898 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:3258, що розташовані на території Носівської міської ради, яка є правонаступником Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 035595 та серії ЧН № 014571, виданих 09 вересня 2004 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Після його смерті залишилося спадкове майно, що складається із вищевказаних земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5017 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:2866, та площею 0,3898 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:3258, що розташовані на території Володьководівицького старостинського округу Носівської ТГ Ніжинського району Чернігівської області, на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 035595 та серії ЧН № 014571, виданих 09 вересня 2004 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складав, що встановлено рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2025 року, яке набрало законної сили 18 серпня 2025 року (а. с. 9-12). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Згідно з довідкою № 14-17/266 від 05 вересня 2025 року, виданою Коропською селищною радою Чернігівської області, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та постійно проживав в Червоненському психоневрологічному інтернаті (а. с. 8). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК Украи спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2025 року, яке набрало законної сили 18 серпня 2025 року, у справі № 741/39/25 задоволено позов [PERSON] , встановлено факт, що [PERSON] , який помер [INFO] в с. Билка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, є двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] . Також цим рішенням суду визначено [PERSON] три місяці додаткового строку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Билка Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Тобто [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] п`ятої черги за законом. Судом встановлено, що [PERSON] скористалася наданим їй рішенням суду додатковим строком для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області Лазаренко А.В. Приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області Лазаренко А.В. заведено спадкову справу до майна померлого [PERSON] за № 174/2025 (а. с. 65-73). Із копії спадкової справи № 174/2025 судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] , подавши до нотаріальної контори у визначений їй додатковий строк заяву про прийняття спадщини. Спадкоємці попередніх черг, інші спадкоємці п`ятої черги, які прийняли спадщину, відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області Лазаренко А.В. позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,5017 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:2866, розташовану на території Володьководівицького старостинського округу, Носівська ТГ, Ніжинський район, Чернігівська область, та земельну ділянку площею 0,3898 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:3258, розташовану на території Володьководівицького старостинського округу, Носівська ТГ, Ніжинський район, Чернігівська область, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали померлому [PERSON] . Причиною відмови у видачі свідоцтва стало те, що не проведена державна реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за спадкодавцем та у витягах із Державного земельного кадастру про земельну ділянку відсутня інформація про власника земельних ділянок, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 762/02-31 від 04 грудня 2025 року (а. с. 23). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України право на земельну ділянку це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ч. 9 ст. 21 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» відомості про речові права на земельні ділянки, що виникли до 01 січня 2013 року, вносяться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до ДЗК із Державного реєстру земель та документів, що відповідно до законодавства, яке діяло до 01 січня 2013 року, посвідчували право власності або право користування землею (земельними ділянками), а також книг записів (реєстрації) таких документів. Відомості про розподіл земель за формами власності і видами речових прав вносяться до ДЗК відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З 01 січня 2013 року земельні ділянки як об`єкти права реєструються в ДЗК, а права на них (власності, користування тощо) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Реєстрація прав щодо земельної ділянки можлива лише за умови, що таку ділянку зареєстровано в ДЗК. Однак, як указувалося вище державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Частиною 2 статті 90 ЗК України встановлено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки у порядку спадкування. Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, і означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Оскільки судом встановлено, що за життя [PERSON] був власником земельної ділянки площею 2,5017 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:2866, розташованої на території Володьководівицького старостинського округу, Носівська ТГ, Ніжинський район, Чернігівська область, та земельної ділянки площею 0,3898 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:3258, розташованої на території Володьководівицького старостинського округу, Носівська ТГ, Ніжинський район, Чернігівська область, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що посвідчено державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 035595 та серії ЧН № 014571, то право власності на ці земельні ділянки підлягає визнанню за позивачем, як єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved