Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості за Кредитним договором №00-9808255 від 03.06.2024 року в розмірі 23 789,00 грн. Представник позивача обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 03 червня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Кредитний договір №00-9808255 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Кредитор свої зобов`язання виконав та надав боржнику у користування 10 000,00 грн. строком на 360 днів із поверненням 29.05.2025 року, проте боржник свої зобов`язання з повернення коштів у встановлений договором строк не виконав. У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі Договору факторингу №17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024 право вимоги перейшло від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до ТОВ «Онлайн Фінанс», а на підставі договору факторингу №02/06/25-Е від 02.06.2025 від ТОВ «Онлайн Фінанс» до Позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Станом на дату звернення до суду у Відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 23 789,00 грн., з яких: 11 000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 12 789,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. У зв`язку із вищевикладеним, Позивач просить стягнути на його користь з Відповідача заборгованість за вищевказаним договором у загальному розмірі 23 789,00 грн., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу у сумі 7 000,00 грн. Ухвалою суду від 10.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Відповідач повідомлявся належним чином про розгляд справи шляхом направлення засобами поштового зв`язку судових документів за адресою реєстрації, однак конверт повернувся без вручення із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відзиву, у встановлений законодавством термін, Відповідач не надав. Разом із позовом Позивач подав клопотання про витребування доказів у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», а саме щодо власника карткового рахунку і підтвердження зарахування переказу в сумі 10 000,00 грн. Дослідивши доводи клопотання, суд вважає, що у його задоволенні слід відмовити, з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України, у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Судом встановлено, що у матеріалах справи наявні підтвердження, довідка ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» про перерахування кредитних коштів 03.06.2024 року на картковий рахунок у сумі 10 000,00 грн., зазначений позичальником у договорі за номером транзакції №41744-36159-71524. Водночас, Відповідачем вказані обставини справи не оспорювались, і належність рахунку позичальнику не має правового значення для розгляду цієї справи. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи із такого. Під час розгляду справи судом встановлено, що 03 червня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №00-9808255 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за допомогою одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону Відповідача. Відповідно до п. 2.1, 2.3, 2.7 Кредитного договору, [PERSON] отримав кредит у сумі 10 000,00 грн. на споживчі потреби, строком на 360 днів, з поверненням до 29.05.2025 року, та зі сплатою відсотків за користування кредитом 9598,20 % річних. Комісія за надання кредиту становить 1 000,00 грн. Договір підписаний електронним підписом Відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора, відправленого на номер телефону Відповідача. При цьому, у договорі вказано, що [PERSON] прийняв Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «МАКС КРЕДИТ», розміщені у відкритому доступі на сайті. Перерахування кредитних коштів у розмірі 10 000,00 грн. на рахунок, вказаний Відповідачем, підтверджується довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» за номером транзакції №41744-36159-71524 від 03.06.2024 р. 17.12.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до Реєстру прав вимоги № б/н від 17.12.2024 р. якого, до «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача за кредитним договором №00-9808255 на загальну суму 23 789,00 грн. 02.06.2025 ТОВ «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №02/06/25-Е згідно умов якого, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №00-9808255 від 03.06.2024 на загальну суму 23 789,00 грн. Відповідач [PERSON] не виконав зобов`язання за Кредитним договором, внаслідок чого станом на момент подання позовної заяви у нього виникла заборгованість, розмір якої становить 23 789,00 грн., з яких 11 000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 12 789,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (договір кредиту). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідач не надала доказів належного виконання нею зобов`язань за дослідженим договором. Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за Кредитним договором №00-9808255 від 03.06.2024 р. в сумі - 23 789,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з Відповідача на користь Позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Як убачається зі змісту позову Позивач також просить суд стягнути витрати на правничу допомогу. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на оплату послуг адвоката суду надано: Договір про надання правової допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 р. з адвокатським бюро «Соломко та партнери», довіреність на представництво Позивача, додаткову угоду №25771114510 від 11.09.2025 року до Договору про надання правової допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025р., акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 року, в якому зазначені надані послуги, а саме: складання позовної заяви - 2 години, вартість якої складає 5 000,00 грн., вивчення матеріалів справи - 2 години, вартість якого складає 1000,00 грн., підготовка адвокатського запиту - 1 година, вартість якого складає 500,00 грн. та підготовка і подача клопотання про витребування - 1 година, вартість якого складає 500,00 грн. Водночас, Відповідачем заперечень проти заявленої суми правничої допомоги не надано. Таким чином, суд вважає обґрунтованим і підтвердженим обсяг наданої правової допомоги. На переконання суду, вказана сума відповідає складності справи, ціні позову та обсягу наданої правової допомоги.

Outcome: approved