Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Представник позивача 03.10.2025 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 30 154,15 грн, а також судовий збір в сумі 2 442,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. В обґрунтування позову вказав, що 11.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 897719475 у формі електронного документа з використанням електронного цифрового підпису. Вказаний кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. В подальшому Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 10 000 грн. на банківську карту, яку відповідач вказав у заяві при укладенні кредитного договору. Отже первісний кредитор свої зобов`язання виконав у повному обсязі, але відповідач кредитні кошти не повернув. 11.03.2025 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/26. Також на виконання умов договору факторингу підписано реєстр прав вимоги за яким відступлено право грошової вимоги до відповідача на суму 35 153,75 грн. Проте позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначив обсяг та склад позовних вимог і просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 30 154,15 грн, яка складається із заборгованості по кредиту 9 999,20 грн та зоборгованості по процентах 20 154,95 грн. 14.10.2025 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі, визначено порядок її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11.12.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 13.01.2026 надійшли документи на виконання ухвали суду про витребування доказів. Представник позивача в судове засідання не з?явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`явився. Судові повістки, які направлялися на адресу його місця реєстрації, повернуті до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи норми ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. 11.12.2024 [PERSON] на сайті www.moneyveo.ua заповнена заявка на отримання грошових коштів в кредит, вказана сума кредиту 10 000 грн, на строк 30 днів, також зазначений номер банківської картки (а.с.21 зворот) Також 11.12.2024 [PERSON] підписав електронним підписом Паспорт споживчого кредиту «Смарт», чим підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (а.с.22-23) Надалі 11.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено в електронній формі договір кредитної лінії № 897719475, згідно умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії на суму 2 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 5 років, з дисконтним періодом 30 днів, з базовою процентною ставкою 0,98 % в день від суми залишку кредиту. Вказаний кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV29GQ8 (а.с.24-35) Відповідно до п. 11.1 Договору останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання/припинення, а в частині розрахунків до повного та належного виконання. Пунктом 9.1.1.7 Договору визначено, що кредитор має право у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом, частини кредиту або комісії за надання кредиту щонайменше на 1 місяць, вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення договору. 18.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено в електронній формі Додаткову угоду до договору № 897719475, згідно умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало [PERSON] кредит в розмірі 8 000 грн, шляхом безготівкового переказу на платіжну картку позичальника [NUMBER] , на умовах, які є аналогічними до договору № 897719475 від 11.12.2024 (а.с.36-37) Згідно довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання кредитного договору № 897719475 від 11.12.2024 та 18.12.2024, позичальник [PERSON] , кредитодавцем ініціовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг АТ КБ «Приватбанк» платіжної інструкції: сума платежу 2 000 грн та 8 000 грн, платник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», отримувач [PERSON] , платіжна картка отримувача 516874хххххх1546 (а.с.42, 43) Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 12.02.2026 та виписки про рух коштів, на ім?я [PERSON] емітовано платіжну картку № [NUMBER] на яку 11.12.2024 здійснено зарахування коштів у розмірі 2 000 грн та 18.12.2024 здійснено зарахування коштів у розмірі 8 000 грн (а.с.127) Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість [PERSON] станом на 11.03.2025 становить 20 847,21 грн, при цьому останнім здійснено всього два платежі 06.01.2025 в розмірі 868 грн та 13.02.2025 в розмірі 5 грн (а.с.18-19) Згідно ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема і в наслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 11.03.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/26 Згідно умов п. 2.1 цього договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Позивачем надано копію платіжної інструкції про сплату коштів за відступлення прав вимоги згідно вказаного договору факторингу (а.с.17 зворот) Також у п.4.1 вказаного договору вказано, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту укладення реєстру прав вимог (а.с.13-15) Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № № МВ-ТП/26 від 11.03.2025 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 20 945,20 грн., з яких 9 999,20 грн заборгованість по основному боргу, 5 946,40 грн заборгованість по відсоткам та 4 999,60 грн неустойка (а.с.16 зворот). Таким чином ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] , а первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» втратило таке право. 11.03.2025 на електронну адресу [PERSON] первісний кредитор направив лист-повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором (а.с.43 зворот) 04.08.2025 на електронну адресу [PERSON] новий кредитор ТОВ «Таліон плюс» направив повідомлення про дострокове розірвання кредитного договору, що укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 11.12.2024 у зв?язку із простроченням сплати платежів. Вказують, що станом на 04.08.2025 заборгованість по оплаті процентів складає 25 154,55 грн, загальна заборгованість складає 35 153,75 грн. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість [PERSON] станом на 03.08.2025 становить 35 153,75 грн, яка складається із заборгованості по кредиту 9 999,20, заборгованості по відсоткам 20 154,95 грн та неустойка 4 999,60 грн (а.с.20-21) Суд зазначає, що нараховані відсотки за користування кредитом ТОВ «Таліон Плюс» після відступлення права вимоги відповідають умовам кредитного договору, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 11.12.2024 та в межах строку кредитування. Разом з тим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, укладеному між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 11.12.2024 в розмірі 30 154,15 грн, яка складається із заборгованості по кредиту 9 999,20, заборгованості по відсоткам 20 154,95 грн. На час розгляду справи судом, будь-яких доказів про повернення кредитних коштів та сплати нарахованих відсотків стороною відповідача не надано Таким чином позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позовних вимог. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у вказаній сумі. Крім того, позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач разом з позовною заявою надав договір про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 укладений між адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» та ТОВ «Таліон Плюс», Додаткову угоду до Договору про надання правничої допомоги від 02.09.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 02.09.2025 (а.с.46-52) Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи критерій розумності і співмірності та розмір задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Outcome: approved