Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

представник позивача ТзОВ «Діджи Фінанс» - Романенко М.Е. 04.08.2025 звернувся в Франківський районний суд м.Львова із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №200423281 від 29.12.2015 в розмірі 62 766,76 грн, а також судовий збір, сплачений при поданні позову, в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (далі ПАТ «Банк Михайлівський») та [PERSON] укладено кредитний договір №200423281 (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 18 477,16 грн, з встановленим строком користування з 29.12.2015 по 29.12.2018, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 позивач набув право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071, проведеного 15.06.2020. Таким чином, банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, а відповідач [PERSON] в свою чергу порушив умови договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Станом на 24.07.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором становить 47 956,43 грн, з яких 16 422,12 грн заборгованість за кредитом, 31 534,31 грн заборгованість за відсотками. Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, просить стягнути 3% річних в сумі 4 323,96 грн та інфляційні втрати в розмірі 10 486,37 грн, а відтак разом заборгованість складає 62 766,76 грн. Щодо спливу строку позовної давності зазначив, що приналежність права вимоги за кредитними договорами, які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020, укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТзОВ «Діджи Фінанс», в тому числі і за даним Кредитним договором, було предметом спору у справі №910/11298/16 Господарського суду м.Києва за позовом ТзОВ «Діджи Фінанс» до ТзОВ «ФК «Плеяда», ТзОВ «ФК «Фагор», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України про застосування наслідків нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 №1905, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТзОВ «ФК «Плеяда», визнання недійсним договору факторингу №1 від 20.05.2016, укладеного між ТзОВ «ФК «Плеяда» та ТзОВ «ФК «Фагор». Постановою від 01.07.2021 у справі №910/11298/16 застосовано наслідки нікчемності договору факторингу №1905 від 19.05.2016, а саме: зобов`язано ТзОВ «ФК «Плеяда» передати ТзОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з договором факторингу №1905 від 19.05.2016, а також визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 №1, укладений між ТзОВ «ФК «Плеяда» та ТзОВ «ФК «Фагор». Оригінали документів не були передані ТзОВ «Діджи Фінанс», а тому на примусове виконання зазначеної постанови приватним виконавцем відкрито виконавчі провадження №66483131 та №66491947, в результаті чого тільки на початку 2023 року оригінали документів були отримані ТзОВ «Діджи Фінанс». Дані обставини призвели до пропущення строку позовної давності, відтак представник позивача просив такий поновити. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 17.09.2025 матеріали позовної заяви передано на розгляд за підсудністю до Сихівського районного суду м.Львова. Ухвалою від 31.10.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Богдан З.С. 03.12.2025 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити в задоволенні позову з таких підстав. Позивачем на підтвердження того, що ПАТ «Банк Михайлівський» дійсно надав грошові кошти відповідачу у розмірах та на умовах, встановлених Кредитним договором №200423281 від 29.12.2015, жодних доказів не надано. З долученої позивачем виписки по рахунку неможливо встановити рух коштів по такому рахунку з грудня 2015 року, оскільки початкова дата руху коштів 23.05.2016. Також, не надано детального розрахунку заборгованості із зазначенням дати платежу, розміру неповернутої суми тіла кредиту, розміру нарахованих процентів за кожен платіжний період, з якого було б можливо зробити висновок про період утворення заборгованості, чи сплачувались взагалі кошти відповідачем, що є обов`язковим для доведення позивачем. Окрім цього, вважає недоведеним належними та допустимими доказами факт відступлення ПАТ «Банк Михайлівський» позивачу ТзОВ «Діджи Фінанс» права вимоги до відповідача за кредитним договором №2004232281, оскільки долучений позивачем витяг з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» не дає можливості встановити, що саме цей документ є Додатком №1 до Договору №7_БМ, в якому, відповідно до п.1 договору, перелічені права вимоги, відступлені позивачу. У випадку, якщо суд дійде висновку про підставність позовних вимог, просила застосувати наслідки спливу позовної давності. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29.12.2015 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду у формі заяви (оферти) №200423281 про відкриття поточного рахунку, відповідно до умов якої останній запропонував ПАТ «Банк Михайлівський» відкрити рахунок № [NUMBER] , що буде використовуватись виключно в рамках кредитного договору, та надати йому кредит в сумі 18 477,16 грн, шляхом зарахування суми кредиту на рахунок. 29 грудня 2015 року [PERSON] підписав: анкету №2213636, в якій зазначено загальну інформацію про кредит (бажана сума кредиту 15 000 грн, строк 36 місяців, мета кредиту, сума додаткових послуг 3 477,16 грн, довідку про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту, згоду суб`єкта на обробку персональних даних від 28.12.2015. У довідці про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту, яка підписана [PERSON] зазначено мету кредиту: на споживчі потреби; сума кредиту 18 477,16 грн; строк кредиту 36 місяців; забезпечення кредиту: без забезпечення; форма кредитування: у формі кредиту, що видається шляхом перерахування повної суми кредиту на рахунок, відкритий в банку; тип процентної ставки - фіксована; процентна ставка за кредитом (річних): 0,0001% нараховується на залишок заборгованості по кредиту; Також, 29.12.2015 між страховиком ТзОВ «Страхова компанія «М-Лайф» та страхувальником [PERSON] підписано Договір добровільного страхування життя за пакетом програм страхування «Персональний медичний помічник», Договір добровільного страхування ід нещасних випадків та Договір добровільного страхування життя держателів платіжних карток ПАТ «Банк Михайлівський» №NSK200423281. Надалі, 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТзОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №7_БМ (далі Договір №7_БМ), відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТзОВ «Діджи Фінанс» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 310-311). Відповідно до п.2 Договору №7_БМ ТзОВ «Діджи Фінанс» набуває всі права кредитора за кредитними договорами в день настання відкладальної обставини відповідно до пункту 16-1 цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору. На виконання вимог п. 4 Договору № 7_БМ ТзОВ «Діджи Фінанс» сплатило на користь ПАТ «Банк Михайлівський» ціну договору на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону) - № UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15 червня 2020 року, переможцем яких стало ТзОВ «Діджи Фінанс», у розмірі 5 307 308,39 грн. З копії Витягу реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до Договору №7_БМ встановлено, що до нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за Кредитним договором №200423281, укладеним 29.12.2015 із [PERSON] на суму 47 956,43 грн, з яких 16 422,12 грн заборгованість за кредитом, 31 534,31 грн заборгованість за відсотками. Згідно із розрахунком суми заборгованості за кредитним договором №200423281 від 29.12.2015, інфляційних втрат та 3% річних, основна сума заборгованості за договором складає 47 956,43 грн, інфляційні витрати з період з 22.02.2019 по 23.02.2022 становлять 10 486,37 грн, та 3% річних за період з 22.02.2019 по 23.02.2022 становлять 4 323,96 грн. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 в справі № 910/11298/16 апеляційну скаргу ТзОВ «Діджи Фінанс» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТзОВ «Діджи Фінанс» у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано ТзОВ «Фінансова компанія «Плеяда» передати ТзОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 №1 і №2. Визнано відсутніми у ТзОВ «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 №1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 №1 і №2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 №1, укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Плеяда» та ТзОВ «Фінансова компанія «Фагор». Зобов`язано ТзОВ «Фінансова компанія «Фагор» передати ТзОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 №1 і №2. Визнано відсутніми у ТзОВ «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 №1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням, зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 512 ЦК України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Факт набуття позивачем на підставі договору №7_БМ від 20 липня 2020 року права вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16, відповідно до якої ТЗОВ «Діджи Фінанс» визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами відступленими згідно Договору № 7_БМ від 20.07.2020. Позивачем в позовній заяві вказано, що оскільки кредитний портфель придбано з електронного аукціону Національної електронної біржі, протокол №UAEA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020 року - то інформація про відступлення права вимоги міститься в публічному доступі на сайтах https://zakupivli.pro/auctions/ua-ea2020-06-09-000032-b (посилання на аукціон) та https://torgi.fg.gov.ua/216108 (посилання на паспорт активу на сайті ФГВФО). Додаток 1 до Договору (реєстр відступлених прав вимоги за Договором про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 №7_БМ) містить відомості щодо 109642 кредитних договорів, укладених із ПАТ «Банк Михайлівський», у якому відображена інформація про фізичних осіб, надання інформації щодо яких суперечить закону України «Про інформацію», відтак до позовної заяви долучено витяг з реєстру щодо відповідача [PERSON] . Враховуючи наведене, позивачем доведено факт заміни кредитора на ТзОВ «Діджи Фінанс» в кредитному договорі №200423281 від 29.12.2015, а відтак доводи представника відповідача в цій частині не заслуговують на увагу. Разом з тим, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними доказами наявність та розмір заборгованості [PERSON] як перед ПАТ «Банк Михайлівськи» станом на 20.07.2020, так і перед новим кредитором ТзОВ «Діджи Фінанс» за вказаним кредитним договором з огляду на таке. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. На підтвердження розміру заборгованості позивач надав виписку по особовим рахунками за період з 23.05.2016 по 27.07.2020, зокрема за рахунками № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , які сформовані з 23.05.2016, а не з часу укладення кредитного договору (29.12.2015), а тому з`ясувати суму наданого кредиту та дату початку строку кредитування є неможливим. Окрім цього, у виписці зазначені номери рахунків, які не відповідають рахунку № [NUMBER] , що вказаний у заяві (оферті) №200423281 від 29.12.2015. Доказів того, що вказані у виписці рахунки відкриті на виконання кредитного договору №200423281 від 29.12.2015, матеріали справи не містять. Враховуючи наведене, а також оскільки позивачем не надано інших доказів на підтвердження заборгованості відповідача, відтак суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором №200423281 від 29.12.2015 в загальному розмірі 62 766,76 грн, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, в разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

Outcome: dismissed