Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

08.05.2025 позивач [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою, в обґрунтування якої вказує, що 30.11.2024 о 13.05 год. на вул. Канадська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області сталась дорожньо-транспортна пригода за її та [PERSON] участі, який керував автомобілем Skoda Roomster н/з [NUMBER] , в наслідок чого належний позивачу автомобіль Subaru Forester н/з [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.01.2025 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 850 грн. [PERSON] є працівником АТ «Укрпошта», а транспортний засіб Skoda Roomster н/з [NUMBER] належить АТ «Укрпошта». 10.11.2024 між АТ «Укрпошта» та ПрАТ «Європейський страховий альянс» було укладено Договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-224399239, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 160000 грн. Позивач [PERSON] , як власник пошкодженого майна, у встановлений законом строк звернулась до ПрАТ «Європейський страховий альянс» із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку, на підставі якої було складено страховий акт №2135/24/50/ЦВ04/01/2 від 13.01.2025. Згідно розрахунку суми страхового відшкодування зазначеного страхового акту: 160000 грн. страхова сума; 320099,70 грн. вартість відновлювального ремонту; 143049,07 грн. зменшення вартості деталей, що змінюються при ремонті, в зв`язку з їх зносом; 177410,12 грн. сума страхового відшкодування; 160000 грн. залишок страхової суми на дату події; 160000 грн. сума страхового відшкодування до виплати, яку здійснив ПрАТ «Європейський страховий альянс» на рахунок позивача. Водночас, позивач [PERSON] вважає, що страхова компанія не виконала в повному обсязі свого обов`язку, щодо визначення розміру завданого збитку, тому 05.12.2024 позивач звернулась до судового експерта автотоварознавця Рейнюка О.В. із заявою про проведення транспортно-товарознавчого дослідження. Згідно висновку експертно-товарознавчого дослідження №241/24 від 02.01.2025, виготовленого судовим експертом Рейнюком О.В., вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу з технічної точки зору становить 271086,12 грн. Таким чином, різниця матеріального збитку становить 111086,12 грн. (271086,12 грн. 160000 грн.). Крім того, позивач [PERSON] вважає, що внаслідок пошкодження її автомобіля з вини працівника АТ «Укрпошта» їй була завдана моральна шкода, оскільки позивач є єдиною хто може доглядати її хвору матір, у зв`язку чим було прийнято рішення придбати автомобіль, який мав забезпечити швидкий та полегшений спосіб пересування до медичних закладів, адже власний автомобіль впливає на зручність для людини з обмеженою рухливістю, забезпечує комфорт та позитивний вплив на психічне самопочуття хворої людини, що спричинило позивачу душевні страждання. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача АТ «Укрпошта» на її користь 111086,12 грн. матеріальних збитків та 50000 грн. моральної шкоди. Представник позивача адвокат Севостьянова І.Г. в судовому засіданні позов підтримала, надала аналогічні пояснення, що викладені в позовній заяві. Представник відповідача адвокат Бондаренко Г.В. в судовому засіданні позов не визнала, вказала, що позивачем не надано доказів щодо фактичної вартості проведених після дорожньо-транспортної пригоди ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля позивача Subaru Forester н/з [NUMBER] , значна різниця у визначеному розмірі заподіяного матеріального збитку між висновками, підготовленими ПрАТ «Європейський страховий альянс» та судовим експертом Рейнюком О.В., а також сума заявленої моральної шкоди не відповідає розумності. Також, аналогічні пояснення викладені представником відповідача у наданому 30.05.2025 відзиві на позовну заяву (Том №2 а.с.4-9). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля Subaru Forester н/з [NUMBER] (Том №1 а.с.64-65). 30.11.2024 о 13.05 год. на вул. Канадська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участі [PERSON] та [PERSON] , який керував автомобілем Skoda Roomster н/з [NUMBER] , в наслідок чого належний позивачу автомобіль Subaru Forester н/з [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Власником автомобіля Skoda Roomster н/з [NUMBER] є АТ «Укрпошта» (Том №1 а.с.82-83). Постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.01.2025 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 850 грн. (Том №1 а.с.56-57). [PERSON] є працівником АТ «Укрпошта», що було підтверджено представником відповідача під час розгляду справи. 10.11.2024 між АТ «Укрпошта» та ПрАТ «Європейський страховий альянс» було укладено Договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-224399239, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 160000 грн. (Том №1 а.с.79). Згідно розрахунку суми страхового відшкодування від 10.01.2024 ПрАТ «Європейський страховий альянс», розрахована сума страхового відшкодування становить 177410,12 грн. (Том №1 а.с.16). Висновком розміру заподіяної шкоди ПрАТ «Європейський страховий альянс» від 19.12.2024, розмір заподіяної позивачу [PERSON] шкоди відкоригований на суму 178459,10 грн. (Том №1 а.с.20). ПрАТ «Європейський страховий альянс» була виплачена позивачу [PERSON] сума завданої матеріальної шкоди в розмірі 160000 грн. (Том №1 а.с.5). Згідно висновку експертно-товарознавчого дослідження №241/24 від 02.01.2025, виготовленого судовим експертом Рейнюком О.В., вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу з технічної точки зору становить 271086,12 грн. (Том №1 а.с.90-135). Таким чином, різниця матеріального збитку становить 111086,12 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Якщо розмір страхового відшкодування визначений без проведення експертизи за згодою страховика та потерпілого, і такий розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика, то при вирішені спору, за позовом потерпілого у ДТП до винуватця про відшкодування шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, підлягає встановленню: - загальний розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи; - розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, яка підлягала відшкодуванню страховиком відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; - чи покриває ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Верховний суд у постанові від 05.09.2018 по справі №534/872/16-ц вказав, що шкода (і моральна також), спричинена у зв`язку ДТП з вини водія, котрий виконував свої трудові обов`язки та керував автомобілем, що належить його роботодавцю, відшкодовується саме власником цього автомобіля, а не безпосередньо винним водієм. Підсумовуючи вищенаведене, слід зробити висновок про те, що у цій справі відповідач несе відповідальність за завдану шкоду внаслідок ДТП у розмірі різниці між завданою шкодою та лімітом відповідальності страховика. Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі №208/2600/17. Як роз`яснено у пунктах 16, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Встановлено, що сторонами у справі не оспорюється обставина ДТП, наявність вини працівника відповідача та отримання позивачем суми страхового відшкодування у розмірі 160000 грн. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача, загальний розмір який становить 271086,12 грн. У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як видно з матеріалів справи, висновок щодо розміру заподіяної шкоди від 19.12.2024 був складений начальником експертно-технічного відділу ПрАТ «Європейський страховий альянс» Мукієвським М.М., який має сертифікат аварійного комісара АК-А3 №146 виданий 09.12.2005 (Том №1 а.с.20-54). Аварійний комісар - особа, яка з`ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає установленим кваліфікаційним вимогам. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновками експертів. Позивачем до позовної заяви в якості доказу отримання матеріальних збитків у заявленому нею розмірі був наданий висновок експерта №241/24 від 02.01.2025 (Том №1 а.с.90-135). Відповідно до ч.ч.1, 2, 5, 6 ст.106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 наголосив, що висновок експерта обов`язково має містити відомості, що він підготовлений для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. За відсутності зазначеної інформації висновок експерта не може вважатись належним та допустимим доказом у справі. Як видно із долученого позивачем висновку експерта №241/24 від 02.01.2025, в ньому зазначено, що він підготовлений для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст.384, 385 КК України (а.с.90). Крім того, огляд пошкодженого автомобіля був здійснений експертом в присутності винуватця ДТП [PERSON] , який є працівником відповідача. Таким чином, суд визнає даний доказ як належний, допустимий та достовірний. Натомість представник відповідача, не погоджуючись із наданим позивачем висновком, клопотань про призначення експертизи у справі з метою встановлення вартості матеріального збитку, позивачу не заявляла. Таким чином, суд вважає, що заявлена позивачем різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 119086,12 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частинами 2, 3 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 по справі №815/7401/16. Для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. До таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 90 постанови від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації. Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди та стягнення її з відповідача, позивач посилалась на те, що неправомірними діями працівника відповідача позивачу була завдана моральна шкода, оскільки вона є єдиною хто може доглядати її хвору матір, у зв`язку чим було прийнято рішення придбати автомобіль, який мав забезпечити швидкий та полегшений спосіб пересування до медичних закладів, адже власний автомобіль впливає на зручність для людини з обмеженою рухливістю, забезпечує комфорт та позитивний вплив на психічне самопочуття хворої людини. Така неможливість використання власного автомобіля призводить до додаткових емоційних навантажень, необхідності витрачати зайвий час та зусилля з метою відновлення порушених прав, організації свого життя та життя рідної людини, яку позивач доглядає. Крім того, ушкодження майна позивача безумовно негативно вплинуло на її моральний стан і призвело до душевних страждань. При визначенні грошової компенсації моральної шкоди, з урахуванням засад розумності та справедливості, характеру правопорушення, глибини душевних страждань, вимоги розумності й справедливості, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню 15000 грн. як грошової компенсації моральної шкоди з відповідача. Зрозуміло, що пошкодження належного позивачу транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди викликає переживання і незручності, проте, виходячи з обставин справи та наданих доказів, ці страждання, на думку суду, не досягли аж такого рівня моральних страждань, як оцінив позивач. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] за звернення до суду з позовом був сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. (Том №1 а.с.1), а також понесені судові витрати на проведення експертизи в сумі 8000 грн. (Том №1 а.с.137-138). Оскільки, позовні вимоги [PERSON] були задоволенні судом частково, а саме із заявленої позивачем до стягнення загальної суми в розмірі 161086,12 грн (111086,12 грн. сума матеріального збитку + 50000 грн. сума моральної шкоди) позовні вимоги задоволені лише на суму 126086,12 грн. (78,27% від заявленої суми), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1896,01 грн. витрат понесених на сплату судового збору, а також 6261,60 грн. витрат понесених на проведення експертизи.

Outcome: partial