Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки та піклування, у якій він просить: визнати [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , недієздатною; встановити над [PERSON] , опіку та призначити його опікуном заявника. В обґрунтування своєї заяви заявник вказує на те, що його мати [PERSON] має психічне захворювання. У 2025 році [PERSON] поставлено діагноз: судинна деменція. У судовому засіданні заявник, його представник, представник особи, стосовно щодо якої вирішується питання про визнання особи недієздатною проти задоволення заяви не заперечували. Представник заінтересованої особи надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що вимоги заяви не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджено свідоцтво про народження серії [NUMBER] згідно якого [PERSON] народився [INFO] , в графі батько [PERSON] , в графі мати з [PERSON] . Судом досліджено рішення народного суду Жовтневого району Миколаївської області від 12 травня 1970 року згідно якого шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, дружині залишено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Судом дослідження виписку з рішення ЛКК № 74 від 29 січня 2025 року згідно якого [PERSON] , [INFO] має наступний діагноз: універсальний атеросклероз облітеруючий та діабетичний з ураженням нижніх кінцівок, гіпертонічна хвороба ІІ ст. Судом досліджено висновок ЛКК № 74 від 29 січня 2025 року згідно якого [PERSON] рекомендовано соціальні послуги денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду. Судом досліджено довідку № 92 КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 03.02.2025 року згідно якого [PERSON] поставлено діагноз: Судинна деменція, потребує постійної сторонньої допомоги. Судом досліджено висновок судово-психіатричного експерта № 302 від 28.11.2025 року згідно якого [PERSON] , [INFO] страждає на даний час іншими психічними розладами, обумовленими ушкодженням чи дисфункцією головного мозку або соматичною хворобою з легким когнітивним розладом. Психічний розлад на даний час не має характер хронічного стійкого, на даний час здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України). Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша - третястатті 41 ЦК України). Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України). Згідно з частиною першоюстатті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядаєв порядкуокремого провадженнясправи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Частиною третьою статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина друга статті 89 ЦПК України). Відповідно до чатсини третьої статті 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України). Частинами першою та другою статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Дослідивши висновок судово-психіатричного експерта № 302 суд дійшов всиновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що внаслідок виявлених у [PERSON] психічних розладів вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Судовим експертом встановлено, що з огляду на психічний стан [PERSON] остання здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким частином підстав для визнання особи [PERSON] недієздатною під час розгляду справи судом не встановлено. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, а вимоги про призначення опікуна є похідними від вимоги про визнання особи недієздатною, то останні також задоволенню не підлягають. За такого заява [PERSON] є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed