Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі ТОВ «Бізпозика») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 111922 грн. Позовна заява обґрунтовується тим, що 23 грудня 2024 року ТОВ «Бізпозика» і [PERSON] уклали договір про надання кредиту № 517239-КС-002, за умовами якого відповідач отримала в борг грошові кошти в розмірі 50000 грн., які зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування ними. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит в обумовленому в договорі розмірі. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість в загальному розмірі 111922 грн., з яких: 43900 грн. тіло кредиту, 43022 грн. проценти, 25000 грн. проценти відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Представник позивача ТОВ «Бізпозика», будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документа), в судове засідання не з`явилася. В позовній заяві сформовано клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Бізпозика». Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та довідка про доставку електронного документа), в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомляла, відзиву на позов не подала. Процесуальні дії у справі 19 січня 2026 року відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 9 лютого 2026 року відкладено розгляд справи у зв`язку із неявкою відповідача. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом 23 грудня 2024 року ТОВ «Бізпозика» та [PERSON] (підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2137) уклали договір про надання кредиту № 517239-КС-002 (далі Договір), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 50000 грн. на строк на 24 тижні, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів (п. 2.1, 2.3 Договору). Процентна ставка 1% в день (п. 2.4 Договору) (арк. спр. 16-25). Графіком платежів, який зазначений у п. 4.2.2 Договору, доведено до відома [PERSON] інформацію про залишок по основній сумі кредиту, проценти за користування кредитом, часткові платежі основної суми, комісія за надання кредиту, дати платежів. У анкеті клієнта, наданої ТОВ «Бізпозика», окрім даних щодо особи [PERSON] , зазначено номер банківської картки для перерахунку коштів [NUMBER] (арк. спр. 38). Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, наданого ТОВ «ПрофітГід», 23 грудня 2024 року ТОВ «Бізпозика» перерахувало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 50000 грн. на картку № [NUMBER] за договором від 23 грудня 2024 року № 517239-КС-002 (номер транзакції 43495-11672-40253) (арк. спр. 49). Листом АТ КБ «Приватбанк» від 30 січня 2026 року № 20.1.0.0.0/7-260126/119029-БТ підтверджено, що на ім`я [PERSON] було емітовано карту № [NUMBER] (рахунок № [NUMBER] ), на яку 23 грудня 2024 року зараховано грошові кошти у сумі 50000 грн. (арк. спр. 97). Реквізити банківської карти № [NUMBER] у листі АТ КБ «Приватбанк» співпадають із банківськими реквізитами карти, вказаними в анкеті клієнта та п. 12 договору про надання кредиту від 23 грудня 2024 року № 517239-КС-002. Згідно з поданими ТОВ «Бізпозика» розрахунком заборгованості за кредитом та довідкою про стан заборгованості станом на 6 січня 2026 року у [PERSON] наявна заборгованість за договором про надання кредиту від 23 грудня 2024 року № 517239-КС-002 в загальному розмірі 111922 грн., з яких: 43900 грн. тіло кредиту, 43022 грн. проценти, 25000 грн. проценти відповідно до ст. 625 ЦК. Нарахування процентів здійснено за період з 23 грудня 2024 року по 9 червня 2025 року включно (арк. спр. 12-14, 15). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК). Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що відповідач [PERSON] та ТОВ «Бізпозика» уклали договір про надання кредиту від 23 грудня 2024 року № 517239-КС-002 в електронній формі. Відповідно до умов договору ТОВ «Бізпозика» надало відповідачу кошти в сумі 50000 грн. строком на 24 тижні, а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити проценти за користування ними, розмір яких визначений договором. 23 грудня 2024 року кредитні кошти перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «Бізпозика» суд вважає доведеним. У підписаному відповідачем договорі про надання кредиту від 23 грудня 2024 року № 517239-КС-002 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитом та строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, оскільки не повернула кредитні кошти та проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість за договором про надання кредиту від 23 грудня 2024 року № 517239-КС-002: 43900 грн. за тілом кредиту, 43022 грн. за процентами. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Вказані обставини відповідач не спростувала, інших розрахунків чи доказів про належне виконання умов договору не надала. Отже, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором про надання кредиту від 23 грудня 2024 № 517239-КС-002: 43900 грн. тіла кредиту, 43022 грн. процентів. Щодо заявлених ТОВ «Бізпозика» вимог про стягнення з [PERSON] процентів у розмірі 25000 грн. відповідно до ст. 625 ЦК, то суд зазначає таке. Приписами ч. 2 ст. 625 ЦК передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, виходячи із цих приписів, суд не вбачає підстав для стягнення з [PERSON] процентів у розмірі 25000 грн. відповідно до ст. 625 ЦК. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК стягненню із відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог також підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 2067,62 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 77,66%.

Outcome: partial