Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

представник позивача адвокат Сечко Сергій Володимирович звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування. В обгрунтування позову зазначає, що 16 березня 2020 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля "Mazda", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] . Під час цієї пригоди було заподіяно матеріальну шкоду автомобілю марки "Toyota" державний номерний знак [NUMBER] . Відповідач під час скоєння дорожньо - транспортної пригод знаходився в стані алкогольного сп?яніння. На момент коли матеріальна шкода була спричинена, діяв договір Обов?язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AO3053809 від 11 квітня 2019 року, укладеного, Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА СТРАХУВАННЯ", з 20 червня 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія АРКС". Згідно з Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 квітня 2020 року у справі №450/1062/20, яка набрала законної сили 05 травня 2020 року, Відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (керування автомобілем у стані алкогольного сп?яніння) та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що причинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна). 30 березня 2020 року власник автомобіля марки "Toyota" державний номерний знак [NUMBER] , звернувся до Позивача з заявою про виплату, за договором ОСЦІВВНТ3. Заява була розглянута, та на підставі: звіту № 999/20 про оцінку автомобіля TOYOTA COROLLA реєстраційний номер [NUMBER] від 6 квітня 2020 року, страхового акту N? ARX2562747 від 8 травня 2020 року, розрахунку розміру страхового відшкодування від 6 травня 2020 року, Позивач, відповідно до умов полісу № A03053809 від 11 квітня 2019 року, в межах ліміту відповідальності, здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки "Toyota" державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 98 000 (дев?яносто вісім тисяч) гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 668 068 від 12 травня 2020 року. Просить суд стягнути з Відповідача - [PERSON] , на користь Позивача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС", суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 98 000 (дев?яносто вісім тисяч) гривень 00 копійок та витрати сплаченого судового збору в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок. Представник позивача неодноразово направляв до суду клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, на підставі яких судом виносились відповідні ухвали про проведення таких засідань в режимі відеоконференції, однак позивач в обумовлений в ухвалах час судових засідань на зв`язок не виходив. 02.02.2026 року надіслав на адресу суду клопотання про долучення доручення від ПАТ "СК "АРКС" та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідач неодноразово подавав до суду клопотання про відкладення слухання справи, однак документи на які він покликався в клопотання про відкладення справ до суду не направляв. 25.02.2026 року до суду надійшло чергове клопотання відповідача про відкладення слухання справи, в якому він вказує, що не може прибути в судове засідання на 13.00 год. 27.02.2026 року, оскільки перебуває на навчанні з підвищення кваліфікації, однак жодних документів які підтверджують цей факт до клопотання не долучив. З огляду на викладене, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи. Зі змісту ст.223 ЦПК України, неявка учасника справи, належним чином повідомленого про судове засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явились без поважних причин. Відповідно до змісту ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши подану позовну заяву та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається зі змісту ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 16.03.2020 року о 15 год. 38 хв. на автодорозі Львів-Пустомити-Меденичі на 7 км.+020 м. поблизу с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області водій [PERSON] керуючи автомобілем MAZDA 626, н.з. [NUMBER] , проявив неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, перед початком зміни напряму руху та перестроювання не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасниками руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Corolla н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по тій смузі на яку він перестроювався, внаслідок чого транспортні засоби виїхали за межі проїзної у кювет, а автомобіль Toyota Corolla н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на дорожній знак 6.8 "Телефон" та в подальшому перекинувся у кювет. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень, а водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Водій [PERSON] керував автомобілем MAZDA 626, н.з. [NUMBER] , 16.03.2020 року о 15 год. 38 хв. на автодорозі Львів-Пустомити-Меденичі на 7 км.+020 м. в стані алкогольного сп`яніння, стан сп`яніння підтверджується висновком медичного огляду №105 та результатом токсикологічного дослідження №1770 виданим КЛШМД м.Львова. Такими діями [PERSON] порушив вимоги п.п.2.9, 1.5, 2.3б, п.12.1, 10.1 ПДР України. Вказані обставини встановлені постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 квітня 2020 року у якій [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП і ч.1 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Станом на 16.03.2020 автомобіль MAZDA 626, н.з. [NUMBER] , відповідно до полісу страхування №АО3053809 від 11.04.2019 був застрахований в АТ "СК "АРКС". На підставі страхового акта №ARX2562747 від 08.05.2020 АТ "СК "АРКС", яке є страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та платіжного доручення №668 068 від 12.05.2020 виплатило [PERSON] , яка є потерпілою у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася за участі відповідача та участі забезпеченого транспортного засобу Страхувальника і мала місце 16.03.2020 страхове відшкодування в розмірі 98000,00 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини. За статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.108 Закону України "Про страхування" страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Відповідно до частини 1статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювана шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Статтею 38 Закону Українивід 01.07.2004№1961-IV"Прообов`язковестрахування цивільно-правовоївідповідальності власниківназемних транспортнихзасобів" передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов. Відповідно до абзацу "а" пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України Закону № 1961-IV: "Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. Оскільки Позивач покрив збитки спричинені відповідачем, то [PERSON] , як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди і він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. Відповідач не подав належні і допустимі докази на спростування позову. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ "СК "АРКС" до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до задоволення в повному обсязі, з відповідача слід стягнути розмір судового збору в розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved