Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Представник позивача адвокат Загоруйко Г.А. у лютому 2025 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з вищезазначеним позовом в якому просить суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] пеню у розмірі 397 357,43 гривень, нараховану за період з 01.11.2022 року по 01.11.2024 року; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 10940,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14.08.2020 року по справі №766/6080/18, з урахуванням постанови Херсонського апеляційного суду від 09.01.2021 року (№ 22-ц/819/80/21) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, із застосуванням щомісячної індексації для перерахунку суми в залежності від офіційного індексу інфляції, починаючи з 10 квітня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи, що відповідач станом на 01.11.2024 року має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 397 357,43 гривень та жодного платежу з 10.04.2018 року не здійснив, станом на 01.11.2024 року розмір нарахованої пені становить 420 800 гривень. Однак, враховуючи вимоги ч.1 ст.196 СК України, розмір пені (420 800 грн.) не може бути більшим 100% заборгованості за аліментами (397 357,43 грн.), тому розмір пені за несплату відповідачем аліментів позивачу за період з 01.11.2022 року по 01.11.2024 року визначається у розмірі заборгованості за аліментами, а саме в сумі 397 357,43 грн. У зв`язку із зазначеним позивач звернулась суду із цим позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.02.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.06.2025 року закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч.4 ст.223 та ст. ст.280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові доводи позивача, дослідивши подані ним докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14.08.2020 року по справі №766/6080/18, з урахуванням постанови Херсонського апеляційного суду від 09.01.2021 року (№ 22-ц/819/80/21) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, із застосуванням щомісячної індексації для перерахунку суми в залежності від офіційного індексу інфляції, починаючи з 10 квітня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Від 29.03.2021 року виконавчий лист з виконання зазначеного рішення перебуває на примусовому виконанні Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у ВП № 74746714, за наслідком чого станом на жовтень 2024 року за відповідачем утворилась заборгованість по несплаченим аліментам у розмірі 397 357,43 гривень. Так, у відповідності до розрахунку Суворовського ВДВС у місті Херсоні Південного МУ МЮ (м. Одеса) станом на жовтень 2024 року у ВП № 74746714 нарахована та не сплачена заборгованість відповідача щодо сплати позивачу аліментів на утримання спільного неповнолітнього сина [PERSON] на загальну суму 397 357,43 гривень. 13.08.2021 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане 13.08.2021 року. Прізвище дружини змінилось на « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.ст.183,184 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. У відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2019 року у справі №752/10763/14-ц (провадження №61-46628св18). Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. 25 квітня 2018 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову в справі № 572/1762/15-ц, в якій вважала за необхідне відступити від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі 6-94цс15, відповідно до якої було обраховано розмір пені судом першої інстанції в даній справі, та дійшла висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в новій редакції ч. 1ст. 196 СК України, яка діє з 08 липня 2017 року, згідно положень якої, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідач станом на 01.11.2024 року має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 397 357,43 гривень, станом на 01.11.2024 року розмір нарахованої пені становить 420 800 гривень, що підтверджується розрахунком Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у ВП № 74746714. За змістом частини 4 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відомостей про оспорювання боржником зазначеного розрахунку заборгованості по аліментам матеріали справи не містять. Будь-яких обставин, за яких можливо було б звільнити відповідача від неустойки за прострочення сплати аліментів, суду не надано. Тому суд вважає, що заборгованість по аліментам виникла саме з вини відповідача і він повинен понести відповідальність, передбачену ст.196 СК України, оскільки це буде відповідати насамперед інтересам дитини. Разом з тим, оскільки загальний розмір неустойки (пені) у зв`язку із простроченням сплати аліментів станом на 01.11.2024 року становить 420 800,00 гривень, що є не більшим 100 відсотків фактичної заборгованості по сплаті аліментів, відповідач неналежно виконує покладений на нього обов`язок, оскільки стягнуті з нього рішенням суду аліменти не сплачував, тому, виходячи з вищезазначеного, враховуючи норму ч.1 ст.196 СК України, суд дійшов висновку про задоволення позову. Щодо судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем надано копії рахунку-фактури №31/2023/3 від 09.02.2025 року, Акт наданих послуг від 09.02.2025 року №31/2023/3 за договором №31/2023 про надання правової допомоги від 05.05.2023 року. Разом із тим, вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України, такі витрати підлягають компенсації іншою стороною лише у разі, якщо вони є реальними, необхідними, обґрунтованими та співмірними із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, а також значенням справи для сторони. Суд бере до уваги, що дана справа про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, не відзначається підвищеною складністю, не потребувала значного обсягу доказування чи здійснення тривалих процесуальних дій, позивач з представником участі у судових засіданнях не приймали. Відповідач заперечень щодо заявленого клопотання про стягнення судових витрат не подавав. Разом із тим, відсутність заперечень з боку відповідача не звільняє суд від обов`язку перевірити заявлений розмір витрат на правничу допомогу на предмет їх співмірності та розумності, оскільки суд здійснює розподіл судових витрат з урахуванням принципів справедливості та пропорційності. З огляду на характер спору, обсяг виконаної адвокатом роботи, кількість судових засідань та відсутність необхідності здійснення значних процесуальних дій, суд доходить висновку, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10940,00 грн є завищеною та не відповідає критерію співмірності. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача, до 5 000 грн, що буде відповідати принципу розумності та справедливого балансу між правом позивача на компенсацію понесених витрат і недопущенням покладення на іншу сторону надмірного фінансового тягаря. Таким чином, заява представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати у виді судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved