Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

У червні 2025 року представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості. В позовній заяві представник позивача просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 213 349, 34 грн., яка складається з заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 19 605, 91 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 2 980, 11 грн., три проценти річних у розмірі 733, 15 грн., заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання в розмірі 16 805, 94 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 2 554, 51 грн., три проценти річних у розмірі 628, 50 грн.; за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 31332,39 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 4 762, 52 грн., 3% річних у розмірі 1 171, 73 грн; заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 36 170, 42 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 5 497, 91 грн. 3% річних у розмірі 1 352, 68 грн; заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 39 966, 22 грн. інфляційної складової боргу у розмірі 5 014, 68 грн. 3% річних у розмірі 1 218, 61 грн., пеня у розмірі 664, 94 грн; заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 34 209, 52 грн. інфляційної складової боргу у розмірі 4 497, 36 грн. 3% річних у розмірі 1 075, 90 грн., пеня у розмірі 583, 86 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 397, 46 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 736, 45 грн; заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 388, 57 грн. та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3 200, 24 грн. Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021, у зв`язку із зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Відповідач зареєстрований у кв. [ADDRESS] , яка під`єднана до внутрішньо будинкової системи тепло та водопостачання, а отже, є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячої води, яку постачає позивач. Разом з тим, відповідач в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого за ним обліковується зазначена вище сума заборгованості. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не сплачує, тому позивач звернувся до суду на захист порушеного права. Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2025 року матеріали справи передані для розгляду судді Романишеній І.П. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.06.2025р. відкрито провадження у даній цивільній справі розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2025 року позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. 16.10.2025 року відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 21.10.2025 року заяву про перегляд заочного рішення призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 28.10.2025 року заяву про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2025 року. Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.10.2025 року, справу передано судді Романишеній І.П. 13.11.2025 року від відповідача засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позов та клопотання щодо залучення у справі співвідповідачів. Згідно змісту відзиву, відповідач зазначав, що заперечує з приводу позовних вимог. Вказував, що квартира належить до державного житлового фонду, а відтак жодна із зареєстрованих у ній осіб не є її власником і не здійснювала приватизації цього житла. Всі зареєстровані мешканці перебувають у рівних умовах користування, а тому укладення будь-якого договору щодо надання житлово-комунальних послуг мало б відбуватися з усіма зареєстрованими особами одночасно, або з уповноваженою особою, визначеною балансоутримувачем будинку. Одного підтвердження укладення такого договору чи делегування відповідних повноважень позивачем не надано. Таким чином, за відсутності індивідуального договору між КП «Київтеплоенерго» та [PERSON] , а також з урахуванням того, що спірна квартира є державною, відсутні підстави для покладення на Відповідача персонального обов?язку зі сплати заявленої заборгованості. У зв?язку з цим, вимоги Позивача про стягнення заборгованості, інфляційних втрат, трьох відсотків річних і пені є необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. 3 наданих позивачем матеріалів та витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва вбачається, що за адресою: [ADDRESS] станом на зазначену дату зареєстровано троє осіб, а саме: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Таким чином, позивачу достеменно відомо, що у спірному житловому приміщенні зареєстровані три особи, кожна з яких користується квартирою та потенційно є споживачем комунальних послуг у рівному становищі. Незважаючи на це, позов подано лише до одного з них - [PERSON] , що свідчить про неналежне визначення кола відповідачів і порушення принципу справедливості у розподілі обов?язків щодо сплати житлово-комунальних послуг. У разі, якщо КП «Київтеплоенерго» вважає, що заборгованість виникла внаслідок спільного користування квартирою всіма зареєстрованими особами, позивач мав подати позов до всіх таких осіб або ініціювати їх залучення до участі у справі як співвідповідачів. Однак, таких дій не вчинено. Отже, пред?явлення позову лише до одного мешканця квартири без залучення інших зареєстрованих осіб свідчить про неналежне визначення сторін спору та є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки не забезпечує повного й об?єктивного з?ясування обставин справи. Окрім того, вказував, що вимоги КП «Київтеплоенерго» у частині стягнення заборгованості, що утворилася до 1 травня 2018 року, є безпідставними, оскільки: не підтверджено існування первинного боргу між ПАТ «Київенерго» та відповідачем; не надано доказів індивідуалізації цього боргу у договорі цесії; не доведено факт повідомлення Відповідача про заміну кредитора; заявлений період повністю охоплюється спливом строку позовної давності, встановленого статтями 256-261 ЦК України. У зв?язку з цим, зазначена частина позовних вимог не підлягає задоволенню. Оскільки розрахунки позивача не підтверджені первинними документами, не містять посилань на рішення про встановлення тарифів, не доводять дату настання прострочення та базуються на неперевірених даних, вимоги про стягнення заборгованості разом із інфляційними втратами, трьома відсотками річних та пенею слід визнати недоведеними і безпідставними. Із тексту позовної заяви вбачається, що КП «Київтеплоенерго» заявило до стягнення суму заборгованості, яка частково стосується періоду до 1 травня 2018 року, коли надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання здійснювалося Публічним акціонерним товариством «Київенерго», а не самим Позивачем. На підтвердження права вимоги Позивач посилається на договір цесії від 11.10.2018 року, укладений між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго». Водночас, наведене посилання не може бути належним доказом існування боргу саме за відповідачем. Враховуючи викладене, відповідач просив: відмовити у задоволенні позову Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та постачання теплової енергії - у повному обсязі, включаючи заявлені позивачем інфляційні втрати, три відсотки річних, пеню та інші додаткові вимоги. Застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності, встановлений статтями 256-261 Цивільного кодексу України, та визнати вимоги позивача за період до березня місяця 2022 року такими, що заявлені поза межами встановленого законом строку позовної давності. Визнати безпідставним застосування до спірних правовідносин солідарного порядку стягнення та врахувати, що між позивачем і відповідачем відсутні договірні відносини, а у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані інші особи. Також, в окремому клопотанні відповідач просив визнати обгрунтованою необхідність залучення до участі у справі №761/24624/25 у якості співвідповідачів осіб, зареєстрованих у спірній квартирі, а саме [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] ; повідомити позивача про необхідність подання клопотання про залучення зазначених осіб як співвідповідачів відповідно до ч.1 ст. 51 ЦПК України. Відповідь на відзив до суду не надходила. З приводу клопотання відповідача щодо визнання обгрунтованою необхідність залучення до участі у справі 761/24624/25 у якості співвідповідачів осіб, зареєстрованих у спірній квартирі, а саме [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Таким чином, оскільки згідно ЦПК України, суд може залучити до участі у справі співвідповідачів лише за клопотанням позивача та не має права самостійно залучати співвідповідачів без ініціативи позивача, клопотання відповідача не підлягає задоволенню. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, встановлені судом. Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води( послуги з ЦО/ЦПГВ); з 01.11.2021 у зв`язку із зміною законодавства, Позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ). На виконання вимог законодавства, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типових договорів, підготовлені та опубліковані/оприлюднені: - договір про надання послуг з ЦО/ЦПГВ опублікований в газеті «Хрещатик» від № 34 (5085) (надалі - Договір); - щодо договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Позивачем, на виконання вимог чинного законодавства, на своєму веб-сайті https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-kyyivteploen/ оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води. Квартира [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи тепло та водопостачання, про що свідчать надані позивачем докази. Згідно даних з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 06.02.2001 року. Згідно наданих представником позивача документів за адресою: [ADDRESS] значиться відкритим особовий рахунок [NUMBER] . Відповідач від послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 від послуг з ТЕ/ПГВ, у встановленому чинним законодавством порядку, не відмовлявся (не відключався). Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, між позивачем та відповідачами підтверджується діями сторін, а саме: позивач щомісячно надає відповідачу послуги з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 послуг з ТЕ/ПГВ, надсилає відповідачам платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язані оплатити їх вартість. Позивач, на підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) (далі Договір цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» (далі - Кредитор) та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - Новий Кредитор), прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн. за вказаною вище адресою. Згідно п. 3.4.2 Договору цесії Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511). В загальному, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 01.05.2025р. за відповідачем обліковується заборгованість в загальному розмірі 213 349, 34 грн., яка складається з заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 31 332, 39 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 4 762, 52 грн., 3% річних у розмірі 1 171, 73 грн; заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 36 170, 42 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 5 497, 91 грн. 3% річних у розмірі 1 352, 68 грн; заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 39 966, 22 грн. інфляційної складової боргу у розмірі 5 014, 68 грн. 3% річних у розмірі 1 218, 61 грн., пеня у розмірі 664, 94 грн; заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 34 209, 52 грн. інфляційної складової боргу у розмірі 4 497, 36 грн. 3% річних у розмірі 1 075, 90 грн., пеня у розмірі 583, 86 грн; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 19 605, 91 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 2 980, 11 грн. 3% річних у розмірі 733, 15 грн; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 централізованого постачання гарячої води у розмірі 16 805, 94 грн. інфляційної складової боргу у розмірі 2554,51 грн. 3% річних у розмірі 628,50 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1397,46 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 736,45 грн; заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 388,57 грн. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Правовідносини у сфері наданих послуг з ЦО/ЦПГВ регулювалися Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила 630). Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-УІП, Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 11.12.2019№ 1182) та Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830). Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених (далі - Правила) споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» (далі - Закон) передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Станом на дату подання позовної заяви письмовий договір між позивачем та відповідачем не укладений. Однак, відсутність укладеного договору не звільняє споживача від сплати за фактично надані послуги. Зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 07 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.11.2024 року у справі №463/6799/18. Розрахунки з відповідачем за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, встановленими Постачальнику Управлінням цінової політики Київської міської державної адміністрації, затвердженими відповідними Розпорядженнями КМДА, за кожну відпущену Гігакалорію. Отже, за період постачання позивачем теплової енергії у гарячій воді при оформленні щомісячно рахунку-фактури останнім застосовувався діючий тариф на теплову енергію, що підтверджується щомісячним обліковим записом до Договору. Позивачем належним чином здійснювалось постачання теплової енергії та гарячої води до приміщення за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується корінцями нарядів, які наявні в матеріалах справи. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 319, 322 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд звертає увагу на те, що відповідачем в ході розгляду справи розрахунок позивача не спростовано та не надано з цього приводу будь-яких належних доказів. Крім того, відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Зі змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На момент розгляду справи відповідачем не сплачена зазначена сума заборгованості. Так, відповідач не відмовлявся від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою свого проживання. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження направлення відповідачем на адресу КП «Київтеплоенерго» заперечень щодо договірних умов. Доказів неотримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] відповідачем не надано. Посилання відповідача на те, що позивачем не враховано можливу солідарну або часткову відповідальність інших зареєстрованих осіб у квартирі за адресою: [ADDRESS] суд вважає необґрунтованим, оскільки кожен співвласник (користувач) зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна. Співвласник (користувач), який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника (користувача) їх відшкодування. Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Відтак, позивач може на власний розсуд вимагати стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги або від відповідача або від усіх зареєстрованих осіб у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Законодавством не передбачено обов`язкової процесуальної співучасті усіх зареєстрованих у квартирі осіб, на яких покладено солідарну відповідальність. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач серед іншого, просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. З матеріалів справи, вбачається, що позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного з ПАТ «Київенерго», прийняв право вимоги до відповідачів щодо заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19 605,91 грн. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 16 805,94 грн. Стороною позивача надано суду додаток № 1 та №2 до даного договору, в яких зазначено перелік споживача право вимоги щодо заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води яких відступлено позивачу. Водночас, жодних доказів наявності такої заборгованості, часу та підстав її виникнення, які повинні бути складені попереднім надавачем послуг - ПАТ «Київенерго» матеріали справи не містять, окрім розрахунку складеного позивачем який таких послуг на той час не надавав. Суд не приймає до уваги вказані розрахунки заборгованості з постачання теплової енергії та гарячої води в період до 01 травня 2018 року, які зроблено та подано позивачем, оскільки такі розрахунок по суті є лише твердженням позивача, яке не створює для суду обов`язок вважати обставини, зазначені в такому твердженні доведеними. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що розрахунки боргу за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період до 01 травня 2018 року, не може бути зроблено особою, яка ці послуги не надавала, а відтак є не належним доказом та не може прийматись до уваги. Разом з тим будь-якого розрахунку заборгованості за вказані послуги, зробленого особою, яка їх надавала в зазначений період, а саме ПАТ «Київенерго», позивач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року на загальну суму - 43 308,12 грн ( 19 605,91 + 2 980,11 + 733,15 + 16 805,94 + 2 554,51 + 628,50) є не доведеними та задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково. В порядку ст. 141 ЦПК України суд вважає на необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір за звернення до суду з даним позовом у розмірі 2 550,40 грн.

Outcome: partial