Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, який згодом уточнив, до Тернопільського обласного комунального лісогосподарського підприємства «Тернопільоблагроліс» про стягнення заборгованості за заробітною платою у розмірі 58 945.24 грн . В обґрунтування вимог позивач вказав, що 10 лютого 2022 року прийнятий на роботу в Тернопільське обласне комунальне лісогосподарське підприємство «Тернопільоблагроліс». 10 лютого 2025 року звільнений з роботи на підставі наказу № 1-К. Станом на день звільнення йому не виплачена заборгованість за заробітною платою у розмірі 103 945.24 грн. Посилаючись на наведене та те, що відповідач частково сплатив заборгованість під час розгляду справи у суді, просив стягнути 58 945.24 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2025 року відкрито провадження у даній справи та призначено розгляд справи за правилами загального провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Відповідач відзив на позов не подавав. У судове засідання сторони не з`явились, хоча про час та місце його були повідомлені належним чином. Попередньо представник позивача подав заяву про слухання справи без їх участі, а також зменшив позовні вимоги до 58 945.24 грн. Відповідач відзив та заяв про слухання справи за його відсутності суду не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Встановлено, що позивач працював у Тернопільському обласному комунальному лісогосподарському підприємстві «Тернопільоблагроліс» з 10 лютого 2022 року, спочатку на посаді начальника відділу лісового господарства (наказ від 09.02.2022 року № 21К), а з 01 грудня 2022 року переведений на посаду заступника директора (наказ від 01.12.2022 року №14-К), що підтверджується записами у трудовій книжці позивача від 09.11.1998 року серії [NUMBER] . 10 лютого 2025 року позивача звільнено з роботи за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпПУ (наказ від 10.02.2025 року № 1К), про що відчить запис за №7 у трудовій книжці серії [NUMBER] від 09.11.1998 року. Згідно довідки Тернопільського обласного комунального лісогосподарського підприємства «Тернопільоблагроліс» за №67 від 15.10.2025 року встановлено, що [PERSON] працював у ТОКЛП «Тернопільоблагроліс» на посаді заступника директора з 10 лютого 2022 року по 10 лютого 2025 року. Заборгованість з виплати заробітної плати складає станом на 14.10.2025 року 129 441.04 грн (в т.ч. готівка до видачі 103 945.24 грн, ПДФО -10 198.32 грн, військовий збір 2832.87 грн, ЄСВ 12 464.61 грн). Відповідно до листа-відповіді Південно-Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці від 13.11.2025 року встановлено, що станом на день перевірки, позивачу не виплачено заробітної плати на суму 103 945.24 грн, в тому числі грошова компенсація за 81 день не використаної відпустки 39 945.51 грн. За результатами перевірки керівнику внесено припис щодо забезпечення норм законодавства про працю. Розяснено право на звернення до суду щодо стягнення заборгованості по зарплаті. Із письмових пояснень позивача встановлено, що відповідачем частково виплачено заборгованість із заробітної плати на загальну суму 45 000 грн, у звязку з чим він зменшив позовні вимгоги до 58 945.24 грн. Відповідач в судове засідання жодного разу не з`явився та будь-яких заперечень щодо позовних вимог не надав. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу вимог ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до вимог ч. 1 ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно з вимогами ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що у день звільнення і по даний час відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати на суму 58 945.24 грн. Доказів іншої суми заборгованості чи її відсутності відповідач суду не надав. Факт наявності заборгованості та її невиплати в день звільнення підтверджується довідкою відповідача за № 67 від 15.10.2025 року про існування заборгованості з заробітної плати та листом-відповіддю Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 13.11.2015 року. Будь-які інші докази відповідачем не надані. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 58 945,24 грн заборгованості із виплати заробітної плати. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що з Тернопільського обласного комунального лісогосподарського підприємства «Тернопільоблагроліс» на користь позивача слід стягнути заборгованість із заробітної плати у розмірі 58945.24 грн. Відповідно до вимог ст. 144 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються , у разі задоволення позову - на відповідача. З врахуванням наведеного, з відповідача на користь державного бюджету слід стягнути судовий збір в сумі 1331,20 грн.

Outcome: approved