Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, у якому просив суд визнати за [PERSON] право власності на одну четверту частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на одну четверту частину машиномісця (гаражного боксу) № [NUMBER] , якии? знаходиться в багатобоксовому гаражі по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що за час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] було, зокрема, придбано: квартиру [ADDRESS] та на машиномісце (гаражнии? бокс) № [NUMBER] , якии? знаходиться в багатобоксовому гаражі по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. 15 квітня 2025 року державним нотаріусом Дев`ятоі? Киі?вськоі? державноі? нотаріальноі? контори Маи?данником Ігорем Віталіи ?овичем винесено постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на маи?но, яке залишилось після смерті и?ого батька - [PERSON] , оскільки правовстановлюючі документи, які посвідчують маи?нові права на спадкове маи?но оформлені на ім`я дружини померлого - [PERSON] , а частки у маи?ні за життя [PERSON] не були виділені. В свою чергу, [PERSON] не визнає права [PERSON] на частку у спадщині. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 березня 2026 року було закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті. 26 липня 2025 року через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну, в якому відповідач зазначає, що не вбачає за можливе зрозуміти, з якого часу та ким допущено порушення, невизнання або оспорювання законних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Відповідач також вказує, що пропонує Позивачу здіи?снити грошову компенсацію вартості 1/4 частки квартири [ADDRESS] та гаражного боксу № [NUMBER] з метою врегулювання даноі? ситуаціі? та мирного вирішення даного спору. Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі та заяву, в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи вбачається, що 16 серпня 1985 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серіі? [NUMBER] . За час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] було, зокрема, придбано: квартиру [ADDRESS] та на машиномісце (гаражнии? бокс) № [NUMBER] , якии? знаходиться в багатобоксовому гаражі по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серіі? [NUMBER] , виданим Шевченківським відділом державноі? реєстраціі? актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиціі? (м. Киі?в). Оскільки [PERSON] заповіт складено не було, право на спадкування після и?ого смерті набули [PERSON] та [PERSON] . 15 квітня 2025 року державним нотаріусом Дев`ятоі? Киі?вськоі? державноі? нотаріальноі? контори Маи?данником Ігорем Віталіи ?овичем винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальноі? діі?, а саме, видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на маи?но, яке залишилось після смерті и?ого батька - [PERSON] . Зі змісту вищезазначеноі? постанови вбачається, що видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки правовстановлюючі документи, які посвідчують маи?нові права на спадкове маи?но оформлені на ім`я дружини померлого - [PERSON] , а частки у маи?ні за життя [PERSON] не були виділені. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК Украі?ни у разі відсутності заповіту, визнання и?ого недіи?сним, неприи?няття спадщини або відмови від і?і? прии?няття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієі? спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК Украі?ни у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після и?ого смерті, тои? з подружжя, якии? и?ого пережив, та батьки. Згідно із частинами 2 та 3 статті 372 ЦК Украі?ни у разі поділу маи?на, що є у спільніи? сумісніи? власності, вважається, що частки співвласників у праві спільноі? сумісноі? власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу маи?на між співвласниками право спільноі? сумісноі? власності на нього припиняється. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, якии? полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня і?х близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє маи?но наи?ближчим родичам, членам сім`і?, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Суд зауважує, що за життя спадкодавця письмового договору про поділ майна або визначення часток у нерухомості між подружжям укладено не було, а тому діє презумпція рівності часток подружжя. Таким чином, незважаючи на реєстрацію об`єктів нерухомості на ім`я [PERSON] , [PERSON] на момент смерті належала 1/2 частка у праві власності на зазначену квартиру та машиномісце. За приписами статеи? 1216, 1218 ЦК Украі?ни спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичноі? особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок и?ого смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення і?і? померлою (частина перша статті 1220 ЦК Украі?ни). Отже, належна [PERSON] частка у розмірі 1/2 у спільному майні подружжя увійшла до складу спадщини після його смерті [INFO] . Відсутність реєстрації такої частки за спадкодавцем за його життя не позбавляє спадкоємців права на її отримання, оскільки право власності на частку у спільному сумісному майні виникає в силу закону з моменту придбання майна у шлюбі. У статті 1223 ЦК Украі?ни встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання и?ого недіи?сним, неприи?няття спадщини або відмови від і?і? прии?няття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієі? спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 355 ЦК Украі?ни маи?но, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить і?м на праві спільноі? власності (спільне маи?но). Згідно з ч.1 ст. 368 ЦК Украі?ни спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК Украі?ни співвласники мають право на виділ у натурі частки із маи?на, що є у спільніи? сумісніи? власності. У разі виділу частки із маи?на, що є у спільніи? сумісніи? власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільноі? сумісноі? власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із маи?на, що є у спільніи? сумісніи? власності, здіи?снюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 372 ЦК Украі?ни маи?но, що є у спільніи? сумісніи? власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Договір про поділ нерухомого маи?на, що є у спільніи? сумісніи? власності, укладається у письмовіи? формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК Украі?ни, у разі поділу маи?на, що є у спільніи? сумісніи? власності, вважається, що частки співвласників у праві спільноі? сумісноі? власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, для поділу часток маи?на, що знаходиться у спільніи? сумісніи? власності за домовленістю співвласників або виділ частки такого маи?на, необхідне укладання договору у письмовіи? формі про такии? поділ чи виділ з обов`язковим нотаріальним посвідченням такого договору, як того вимагають норми ст. ст. 364, 370, 372 ЦК Украі?ни. Суд зауважує на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів укладення між [PERSON] та [PERSON] письмового договору щодо поділу часток маи?на, що знаходиться у спільніи? сумісніи? власності або виділу частки такого маи?на, а тому частки співвласників спірного нерухомого маи?на є рівними. Таким чином, квартира [ADDRESS] та на машиномісце (гаражнии? бокс) № [NUMBER] , якии? знаходиться в багатобоксовому гаражі по [ADDRESS] належали [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. В тои? же час, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина та виникло відповідне право на спадкування у [PERSON] та [PERSON] на належну [PERSON] частку в спільному майні. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Оскільки [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом та вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, він має право на частку у майні, що належало його батькові. Таким чином, оскільки факт придбання , квартира [ADDRESS] та на машиномісце (гаражнии? бокс) № [NUMBER] , якии? знаходиться в багатобоксовому гаражі по [ADDRESS] під час перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] сторонами не оспорюється, а правовий режим спільної сумісної власності передбачає рівність часток співвласників за відсутності іншої домовленості, вимоги позивача про визнання права на частку в порядку спадкування є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved