Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 13.01.2021 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що в Книзі реєстрації шлюбів 13.01.2021 року зроблено відповідний актовий запис за № 9, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.01.2021 року. У шлюбі у подружжя [INFO] народилася дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 13.01.2021 року Серії [NUMBER] . Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та різними поглядами на життєво важливі питання. Сім`я фактично розпалася, подружжя мешкає окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують та не ведуть спільного господарства. Відповідач перестав забезпечувати утримання спільної дитини та допомагати позивачу вести домашнє господарство. Відповідач залишив без належної батьківської уваги доньку, унеможливив нормальне спілкування з позивачем та поклав обов`язок утримання сім`ї лише на дружину. Ця поведінка відповідача продовжується протягом тривалого часу, вона нестерпна для позивача, приносить дружині та дитині лише негативні емоції, душевні страждання та значні фінансові витрати. У зв`язку з цим дитина залишилася проживати разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Відповідач проживає окремо та жодної участі у житті сім`ї не приймає. На даний час саме матір самостійно виховує та утримує малолітню доньку та забезпечує всі її потреби: харчування, лікування, одяг, навчання, розвиток, відпочинок тощо. Позивач у повному обсязі створює всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольняє гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, дбає про її розвиток, займається вихованням, навчання та дбає, щоб у неї було все необхідне. Позивач займається питанням здоров?я дитини, особисто супроводжує її під час візитів в медичні заклади, забезпечує їй регулярний огляд у лікарів, які здійснюють планові обстеження. Визначення місця проживання дитини з матір?ю, необхідно їй для можливості пересування з дитиною без документальної згоди батька, зняття дитини з реєстрації місця проживання та реєстрації дитини за новим місцем проживання, можливості забезпечити дитині відпочинок та оздоровлення за кордоном, оформлення та отримання належних соціальних виплат. Крім того це повністю відповідає інтересам дитини з огляду на вищевказане. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 29.10.2024 від Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві Державної адміністрації на адресу суду надійшла заява зі змісту якої вбачається, що при розгляді справи встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю (позивачем) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Орган опіки і піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації не має правових підстав у наданні висновку за вищевказаною позовною заявою, у зв`язку з проживанням позивача разом з дитиною на території, на яку не поширюється юрисдикція Подільської районної в місті Києві державної адміністрації. 08.11.2024 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15.01.2026 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області. 20.02.2026 від третьої особи Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області на адресу суду надійшов висновок від 22.01.2026 про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . В судове засідання позивачка не з`явилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, від відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі. Треті особи в судове засідання не з`явилися, від представника третьої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Судом встановлено, що 13.01.2021 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що в Книзі реєстрації шлюбів 13.01.2021 року зроблено відповідний актовий запис за № 9, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.01.2021 року. У шлюбі у подружжя [INFO] народилася дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 13.01.2021 року Серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Як вбачається із Висновку служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 22.01.2026 № 9/3, служба вважає за доцільне визначити місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Зі змісту висновку вбачається, що на засідання комісії з?явився батько дитини [PERSON] , який повідомив, що не заперечує щодо фактичного проживання дитини разом з матір?ю, з дитиною постійно має зв?язок, бачиться, проводить час згідно встановленого графіку і навіть більше. Заперечує щодо визначення місця проживання дитини з матір?ю через побоювання, що мати не дасть спілкуватись з донькою. Також, на засіданні комісії була присутня мати дитини, [PERSON] , яка повідомила, що з батьком дитини знайшли спільну мову, графік спілкування батька з дитиною виконується в повному обсязі, має на меті визначити місце проживання дитини з собою у зв?язку з тим, щоб уникнути бюрократичних питань та задля реалізації своїх материнських прав без отримання на те згоди батька. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. [PERSON] є повністю дієздатною особою, немає шкідливих звичок, має стабільний фінансовий дохід, що дозволяє їй забезпечувати доньку всім необхідним. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог та визначення місця проживання дитини на даний час разом з матір`ю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved