Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія" ДЕБТ КОЛЛЕКШН" звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 09 лютого 2020 року між ТОВ "ГОУФІНГОУ" та відповідачем був укладений договір №3416416397/236385, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 3500,00 грн. Договір був укладений в електронному вигляді та підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". 31 травня 2021 року між ТОВ "ГОУФІНГОУ" і ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" був укладений договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3416416397/236385 від 09 лютого 2020 року. 03 червня 2021 року між ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" і ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" був укладений договір факторингу №1-03/06/2021, відповідно до умов якого ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3416416397/236385 від 09 лютого 2020 року у загальній сумі 11 917,50 гривень, з яких: 3500,00грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8417,50 грн. сума заборгованості за відсотками. За таких обставин ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" звернулось до суду та просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у сумі 11 917,50 гривень, та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, з додаткових пояснень просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги не визнає, просить відмовити в їх задоволенні. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 09 лютого 2020 року між ТОВ "ГОУФІНГОУ" та відповідачем був укладений договір №3416416397/236385, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 3500,00 грн. з процентною ставкою 1,85% на день, строком кредитування 30 днів (до 09 березня 2020 року). 31 травня 2021 року між ТОВ "ГОУФІНГОУ" і ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" був укладений договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3416416397/236385 від 09 лютого 2020 року. 03 червня 2021 року між ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" і ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" був укладений договір факторингу №1-03/06/2021, відповідно до умов якого ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3416416397/236385 від 09 лютого 2020 року у загальній сумі 11 917,50 гривень, з яких: 3500,00грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8417,50 грн. сума заборгованості за відсотками. Позивачем надано виписку по особовому рахунку, яка містить лише відомості: 3500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8417,50 грн. сума заборгованості за відсотками. До матеріалів справи позивачем не надано детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №3416416397/236385 від 09 лютого 2020 року. Так, доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Разом із тим, позивачем ТОВ "ГОУФІНГОУ" не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів згідно кредитного договору на рахунок відповідача. Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі "UnionAlimentariaSanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. У своїй позовній заяві ТОВ "ГОУФІНГОУ" просило розглянути справу у їх відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19. Додані до позовної заяви копії кредитного договору, факторингових договорів, не свідчать про отримання відповідачем кредитних коштів. Крім того, виписка з особового рахунку за кредитним договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19. У зв`язку із недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов вищезазначеного кредитного договору, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника) підстави для стягнення на користь позивача заборгованості відсутні. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно положень ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина першастатті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Відповідно до положень ч.2 ст.9 Закону України" Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позивачем не надано достатніх доказів на обґрунтування заявлених ним позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed