Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

[PERSON] із використанням підсистеми «Електронний суд» звернулась до Салтівського районного суду міста Харкова із позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів на утримання [PERSON] , в якому, з у рахуванням зменшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до завершення навчання [PERSON] , але не довше, ніж до досягнення нею 23 років. В обґрунтування заявлених вимог зазначається, що позивач разом із двома спільними з відповідачем доньками тимчасово мешкає у Великій Британії. Наразі виникла нова необхідність у стягненні аліментів, оскільки старша дочка ( [PERSON] ) донька успішно отримала Вищий національний диплом про закінчення коледжу та продовжила освіту, вступивши на третій курс університету Robert Gordon University за спеціальністю DA Hons Applied Social Sciences. У зв`язку з навчанням, дочка немає можливості повністю себе утримувати та потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, має можливість надавати утримання, однак добровільно цього не робить. Ухвалою суду від 19.09.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення її недоліків. Ухвалою суду від 03.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.10.2025 відповідач звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просив зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2024, на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , з частки від усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/8 частки від усіх заробітків та доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свою заяву відповідач мотивував зміною сімейних обставин, а саме укладанням нового шлюбу та народженням у ньому дитини. 17.10.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив повністю відмовити у задоволенні позову, посилаючись на погіршення свого матеріального становища. Зокрема, відповідач зазначив, що 01.12.2020 він уклав шлюб із [PERSON] від якого у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Наразі дружина відповідача перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею 3-річного віку, а тому на відповідач несе весь тягар матеріального забезпечення своєї родини та їхньої малолітньої дочки. Також відповідач просив врахувати, що з нього вже стягуються аліменти на користь позивача у розмірі частини доходу щомісячно на утримання молодшої доньки [PERSON] . Відповідач стверджує, що не спілкується з дочкою [PERSON] , оскільки саме вона заблокувала усі можливі способи комунікації із ним. Втім, він поважає вибір дочки та бажає їй успіхів. Крім того, відповідач зазначає, що обов`язок утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, не може покладатись повністю на одного з батьків, водночас, позивач не надала доказів на підтвердження власних доходів, а відтак, її фінансової участі в утриманні дочки на період її навчання. Відповідач також вказує, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із навчанням. Окремо відповідач посилається на наявність спору із позивачем щодо користування належною відповідачеві квартири, яку він надав у користування позивачці та дочці. 23.10.2025 позивач надіслала до суду відповідь на відзив, у якому заперечувала проти доводів відповідача, викладених у відзиві, позов просила задовольнити у повному обсязі. Одночасно надала докази: на підтвердження оплати житлово-комунальних послуг, які несе позивач під час проживання закордоном; довідку про розмір доходу; понесені витрати у зв`язку із поданням позову. 28.10.2025 третя особа [PERSON] надіслала до суду пояснення по справі, в яких повністю підтримала позовні вимоги, справу просила розглянути за її відсутності. Також вказала про відсутність добровільної підтримки з боку батька у її житті та виключну роль матері у цьому аспекті. Здебільшого, пояснення дочки мали емоційне забарвлення. 23.10.2025 відповідач надіслав до суду додаткові пояснення по справі, в яких висловив заперечення проти пояснень дочки, які так само, містили прояви емоцій батька відносно своєї дочки, з якою втрачене спілкування та взаємовідносиини. Ухвалою суду від 17.11.2025 відмовлено у прийнятті зустрічного позову відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання меншої дочки - [PERSON] , стягнутих на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2024 22.12.2025 позивач подала до суду заяву про стягнення понесених судових витрат. 22.12.2025 позивач подала до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: 23.12.2025 позивач надіслала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила викласти позовні вимоги у наступній редакції: стягнути з відповідача [PERSON] на мою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до завершення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Окрім цього, просила стягнути з відповідача понесені судові витрати. До вказаного клопотання долучила копії квитанції про сплату послуг з перекладу документів з англійської мови на українську мову та чеки на підтвердження отримання оплати за послугу з постановки на тимчасовий облік позивача та третьої особи. Сторони у судове засідання не з`явились, кожен окремо подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. Позивач та відповідач перебували у шлюбі, який був зареєстрований Київським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 517 від 18.08.2007. В подальшому шлюб розірваний на підставі рішення Меньского районного суду Чернігівської області від 04.04.2017 (справа № 745/119/17). Наведене підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб від 11.12.2018, наданого позивачем. Сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини встановлені рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.10.2024 у справі № 643/9195/24, яке набрало законної сили після апеляційного оскарження, та не заперечуються сторонами, у зв`язку з чим відповідно до ст. 84 ЦПК України не підлягають доказуванню. Крім того, вказаним рішенням суду також встановлено, що на підставі судового наказу Московського районного суду м. Харкові від 25.02.2019 у справі № 643/357/19 стягувались з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.01.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. У зв`язку із досягненням старшою дочкою, [PERSON] , [INFO] , повноліття, стягнення з відповідача аліментів на її утримання припинилося, а розмір аліментів на молодшу доньку [PERSON] , [INFO] , становив 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Між тим, за результатами апеляційного перегляду рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2024 у справі № 643/13491/23, постановою Харківського апеляційного суду від 14.08.2024 стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходів та на утримання [PERSON] у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 21.12.2023 року і до закінчення навчання (21.06.2024 рік), але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. Відтак, судом встановлено, що на підставі судових рішень, із відповідача стягуються аліменти на утримання двох його дочок ( [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ), одна з яких є повнолітньою та продовжує навчання. Згідно апостильованої та перекладеної на українську мову довідки [PERSON] у м. Абердин від 17.09.2025 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є студенткою курсу прикладних соціологічних наук бакалаврської програми з додатковою підготовкою вказаного навчального закладу. Студентка розпочала навчання у вересні 2025, курс має тривалість 2 роки та завершується у травні 2027 (очна форма навчання). Відповідно апостильованої та перекладеної на українську мову довідки, виданої спеціалістом з питань житла та підтримки міської ради м. Абердин вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , АВ16 5PL, в рамках Української суперспонсорської схеми «Дім для українців» Уряду Шотландії. Також судом встановлено, що позивач перебуває на тимчасовому консульському обліку в Консульстві України в Единбурзі (4GBR1) з 06.10.2025, що підтверджується копією відповідної довідки від 06.10.2025. Згідно з копією довідки Податкової та митної служби Великої Британії, перекладеної на українську мову, розмір оподатковуваного доходу [PERSON] від роботи в компанії «Медітерейніан Абердин Лімітед» становить: 1821,48 фунтів стерлінгів (30.05.2025), 1455,70 фунтів стерлінгів (30.06.2025), 1461,71 фунтів стерлінгів (30.07.2025), 1704,27 фунтів стерлінгів (30.08.2025), 804,53 фунтів стерлінгів (30.09.2025), а всього 7247,69 фунтів стерлінгів. При цьому із позивача утримано за вказаний період податку та витрат на страхування 182,02 фунтів стерлінгів та 185,58 фунтів стерлінгів (відповідно). Відтак, середньомісячний дохід позивача за період травень-вересень 2025, тобто до моменту подачі позову, становив 1376,01 фунтів стерлінгів ((7247,69- 182,02-185,58)?5 місяців). Згідно даних з офіційного сайту НБУ курс гривні відносно фунта стерлінгів станом на 17.09.2025 (дату подачі позову) становив 56,1897 грн за 1 фунт стерлінгів. Отже, заявлений позивачем щомісячний дохід в гривневому еквіваленті складає 77304,24 грн, що передбачає обов`язок утримання повнолітньої дочки, з огляду на очну форму навчання. При дослідженні обставин, на які посилається відповідач, судом встановлено наступне. Відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого Подільським районним у місті Києві відділом ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1677 від 01.12.2020. Від вказаного шлюбу відповідач має малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом ДРАЦС у місті Чернігові міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 548 від 01.07.2025. Згідно довідки, виданої Управлінням кадрової роботи Державного бюро розслідування від 06.10.2025 № 500, дружина відповідача, [PERSON] , з 22.10.2020 проходить службу у вказаному правоохоронному органі, водночас з 17.09.2025 та дотепер перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Як зазначає відповідач та підтверджується довідкою про доходи, розмір доходу його дружини за період з січня 2025 по серпень 2025 року становив 866026 грн. При цьому відповідачем не надано доказів на підтвердження розміру доходу його дружини, починаючи з вересня 2025, лише зазначено, що вона отримує щомісячну допомогу в розмірі 860 грн. до досягнення дитиною 3 років. Суд погоджується, що під час перебування дружини відповідача у відпустці по догляду за дитиною, її дохід вочевидь є значно меншим, аніж до відпустки, що може свідчити про погіршення майнового стану відповідача. Проте арифметично визначити, наскільки відбулось погіршення майнового стану відповідача, встановити це неможливо, оскільки такі докази не надано до матеріалів справи. При дослідженні розміру доходів відповідача судом встановлено, що їх розмір за період з січня по вересень 2025 складає 819982,74 грн. Зазначений розмір доходу визнається відповідачем у відзиві на позов. При цьому у довідці про доходи відповідача зазначено, що за вказаний період з нього було утримано податків та військового збору в сумі 147596,89 грн та 40999,15 грн відповідно. Відтак, середньомісячний розмір доходу відповідача на момент звернення позивача до суду із вказаним позовом становив 78923,33 грн, який визначений наступним чином: (819982,74-147596,89-40999,15) )?8 місяців. Отже, на підставі досліджених судом доказів судом встановлено такі ключові обставини: а) повнолітня [PERSON] , починаючи з вересня 2025, продовжує очну форму навчання; б) [PERSON] та її мати (позивач) мешкають разом та, з урахуванням форми навчання, перебуває на утриманні своєї матері; в) Розмір середньомісячного доходу позивача на момент звернення до суду становив еквівалент 77304,24 грн; г) Розмір середньомісячного доходу відповідача на момент звернення до суду становить 78923,33 грн. При цьому суд не вбачає підстав досліджувати докази, що стосуються витрат позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , оскільки це не відноситься до предмета позову та може бути предметом окремого спору між батьками. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дітей регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі СК України). Як визначено ч. 1 ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч. 2 ст. 199 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, яка продовжує навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При вирішенні даної справи судом також враховані правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 19.06.20219 у справі № 666/1408/16-ц та постанові від 21.02.2018 у справі № 208/3075/16. Зокрема, у вказаних постановах Верховний Суд виснував, що вимоги про стягнення аліментів на користь повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають задоволенню тільки за наявності в батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому витрати на навчання дітей після досягнення ними повноліття покладаються на обох батьків незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Оскільки судом встановлено, що повнолітня дочка [PERSON] продовжує навчання, тому є очевидним, що вона не може забезпечити своє існування та потребує матеріальної допомоги від обох батьків. При цьому судом встановлено, що середньомісячний розмір доходу обох батьків є практично однаковим (77304,24 грн та 78923,33 грн) та дозволяє нести витрати, аби забезпечити здобуття дочкою освіти, щоб вона в подальшому могла реалізуватись у професії. Доводи позивача щодо погіршення його матеріального становища у зв`язку з народженням дитини в іншому шлюбі, що не викликає у суду сумнівів, самі по собі не свідчать про відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці на період її навчання. При цьому суд зауважує, що рішення мати ще одну дитину є відповідальним кроком, що передбачає усвідомлену готовність батьків, в даному випадку відповідача, забезпечувати її належний розвиток, виховання та добробут. Суд також не вбачає підстав для дослідження та надання оцінки доводам позивача щодо розміру витрат, які вона вимушена нести під час проживання у Великій Британії, оскільки вибір місця проживання саме в цій країні є результатом її особистого та свідомого рішення. Таке рішення мало прийматися з урахуванням власної оцінки можливості проживання у цій державі, зокрема щодо працевлаштування та спроможності нести витрати, рівень яких є значно вищим порівняно з Україною чи більшістю інших європейських країн. Судом враховано, що виїзд позивача за кордон був зумовлений війною в Україні. Водночас позивач не була позбавлена можливості обрати для проживання іншу країну Європи, де вартість проживання є більш співмірною з рівнем витрат в Україні. Отже, у випадку, якби рішення про переїзд до Великої Британії приймалося спільно обома батьками, саме вони визначали б можливість забезпечення належного рівня проживання для себе та дітей у цій державі. Натомість у ситуації, коли вибір країни проживання залежав від волі одного з батьків (у даному випадку матері), наслідки такого вибору, зокрема підвищена вартість проживання, навчання чи медичного обслуговування, самі по собі не можуть бути підставою для покладення на іншого з батьків додаткових фінансових зобов`язань. Враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, визначивши обґрунтованим розмір аліментів у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. На переконання суду, визначений розмір аліментів не є надмірним для відповідача та забезпечить належне матеріальне утримання дитини на період її навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відтак, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 968,96 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial