Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 25.02.2012 у Крюківському Відділі ДРАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за актовим записом №45. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Крюківському Відділі ДРАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області за актовим записом №45. Від шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що станом на дату звернення до суду із даним позовом спільне проживання, ведення спільного господарства і шлюбні відносини припинені. Причиною вказаних обставин є відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, наявність суперечок між сторонами та різних поглядів на сімейне життя. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе та є таким, що суперечитиме інтересам сторін і інтересам дитини, надання часу на примирення вважає недоцільним. За викладених обставин позивач і звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 27.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак його представник адвокат Остахов В.П. надав до суду клопотання, згідно якого просив суд розглянути справу без участі сторони позивача та вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та вказала, що проти задоволення позову не заперечує. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, враховуючи думку сторін, викладену у відповідних письмових заявах, проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 25.02.2012 між позивачем [PERSON] , [INFO] , та відповідачем [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб у Крюківському ВДРАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області, про що здійснено актовий запис №45, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видано 25.02.2012. Сторони мають дитину сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.10.2012 Крюківським ВДРАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області. В судовому засіданні встановлено, що сторони фактично шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подружжя не має наміру щодо збереження шлюбу. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, вони не мають наміру щодо збереження шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача [PERSON] і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового, сплаченого ним при подачі позову до суду згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №1.478212747.1 від 06.01.2026, яка міститься в матеріалах справи, а також стягнути на його користь з відповідача [PERSON] сплачений ним судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.

Outcome: approved