Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка вказала, що 19 грудня 2019 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них є двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спору з відповідачем про місце проживання дітей у них немає, діти проживають та зареєстровані з нею за адресою: [ADDRESS] . Зазначено, що підставою для розірвання шлюбу є те, що з березня 2024 з відповідачем проживають окремо, відповідач проживає тривалий період часу зі своєю матір`ю. У них відсутні спільні інтереси та наявні різні погляди на подальше спільне сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння, оскільки вони назавжди втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства з відповідачем не ведуть і їх шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер. За наведених вище обставин позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та переконана, що шлюб необхідно розірвати. Малолітніх дітей просить залишити на проживанні з нею. Після розірвання шлюбу її прізвище « [PERSON] » не змінювати. Усі судові витрати стягнути на її користь з відповідача. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовну заяву просить задовольнити. Від відповідача суду надійшла заява, відповідно до якої [PERSON] визнає позов, не заперечує проти розірвання шлюбу. Розгляд справи просить здійснювати без його участі. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно Свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 19.12.2019 року, сторони зареєстрували шлюб 19.12.2019 року в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 2868. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачкою при поданні позовнї заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, тому суд приходить висновку, що 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 605,60 грн необхідно повернути позивачці з державного бюджету, а решту - у розмірі 605,60 грн стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі наведеного,

Outcome: approved