Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2024 року по 01.10.2025 року у загальному розмірі 12 920,49 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . ТОВ «Новобудова» є управителем вказаного будинку на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 5-В від 31.01.2020 року. Протягом зазначеного періоду позивач надавав послуги з управління будинком та вивезення побутових відходів, проте Відповідач оплату за ці послуги не здійснювала. Окрім основного боргу, Позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати на підставі ст. 625 ЦК України ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надала , оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини встановлені судом Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до рішення правління АТ ХТ «Київміськбуд» житловий будинок [ADDRESS] передано ТОВ «Новобудова» на обслуговування і експлуатацію та всю необхідну технічну документацію. Відповідач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] у зазначеному будинку. Як встановлено з матеріалів справи, зокрема з наданої Позивачем інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за Відповідачем зареєстровано право власності на частку вказаної квартири. Впродовж періоду з 01.04.2024 року по 01.10.2025 року Позивач належним чином виконував свої зобов`язання щодо надання послуг з управління будинком та вивезення побутових відходів. Вартість послуг визначалася згідно з умовами Договору та Додаткової угоди № 3 від 29.12.2023 року. Проте Відповідач, всупереч вимогам ст. 322 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг не виконувала. Внаслідок цього за вказаний період виникла заборгованість у розмірі 10 373,23 грн. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, Позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано інфляційні втрати у сумі 2 031,19 грн та 3% річних у сумі 516,07 грн. За період з 01.04.2024 року по 01.10.2025 року утворилась заборгованість: Основний борг - 10 373,23 грн; 3% річних - 516,07 грн; Інфляційні втрати - 2 031,19 грн Доказів, які б спростовували факт надання послуг або підтверджували їх оплату у повному обсязі, Відповідачем суду надано не було. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, у зв`язку з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Системний аналіз положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української PCP дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов`язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими. З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які є обгрунтованими та підтвердженні матеріалами справи, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 12 920,49 грн. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь ТОВ «Новобудова» » витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved