Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

ТОВ Факторинг Партнерс звернулося до суду із даним позовом та просить стягнути з [PERSON] 16318 грн. заборгованості за договором №3226074 від 20.11.2020 р. Вимоги обгрунтовують тим, що 20.11.2020 р. між ТОВ Авентус Україна та [PERSON] укладено договір №3226074, у формі електронного документу з використанням електронного підпису, згідно якого останній отримав кредит в сумі 5500 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом, строком на 360 дн. 28.07.2021 р. ТОВ Авентус Україна та ТОВ ФК ЄАПБ уклали договір факторингу №28072021, останній став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 23.05.2024 р. ТОВ ФК ЄАПБ та ТОВ Факторинг Партнерс уклали договір факторингу №23/05/24, останній став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Умови кредитного договору [PERSON] не виконувались і утворилась заборгованість на суму 16318 грн., з яких: 5500 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 10818 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, що і змусило звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просить розглядати справу без його участі, винесенню заочного рішення не заперечує. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України. Встановлено судом, що 20.11.2020 р. ТОВ Авентус Україна уклало з [PERSON] договір №3226074 про надання споживчого кредиту (а.с.7-13). 28.07.2021 р. ТОВ Авентус Україна та ТОВ ФК ЄАПБ уклали договір факторингу №28072021, останній став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (а.с. 20-26). 23.05.2024 р. ТОВ ФК ЄАПБ та ТОВ Факторинг Партнерс уклали договір факторингу №23/05/24, останній став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (а.с.27-38). Ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Ст. 526 ЦК України передбачено зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір,укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору,укладеного у письмовій Формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ч.6 ст. Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з п.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Враховуючи те, що [PERSON] не виконував належним чином умови кредитного договору, тому слід стягнути з нього на користь позивача заборгованість за договором №3226074 від 20.11.2020 р. в сумі 16318 грн., яка складається з: 5500 грн. заборгованість по тілу кредиту; 10818 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.14-19). Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі за вищевказаних підстав. На підставі ст.ст.137, 141 ЦПК України, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ Факторинг Партнерс 9000 грн. витрат на правничу допомогу та 2662,40 грн. судового збору.

Outcome: approved