Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису. У своїй заяві зазначила, що вона з 07 вересня 2024 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З початку 2025 року сімейне життя фактично почало розвалюватися. [PERSON] почав проявляти до неї безпідставну агресію, цькувати, погрожувати, психологічно тиснути, висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою. Між ними почали виникати численні сварки, що породжували стосовно неї як психологічне, так і фізичне домашнє насильство. Зазначила, що [PERSON] систематично застосовує до неї психологічне та фізичне домашнє насильство. 17.01.2026 року я була змушена викликати працівників поліції, оскільки чоловік залякував її, погрожував фізичною розправою, душив її та намагався нанести тілесні ушкодження, штовхав її та висловлювався нецензурною лайкою. Згадані обставини були здійснені ним у присутності дітей. 02.02.2026 року під час зустрічі, яка відбулась за адресою [ADDRESS] , [PERSON] вчинив щодо неї повторне домашнє насильство, а саме принижував її, звинувачував у подружній зраді, висловлювався нецензурно, відібрав її телефон, щоб перевірити інформацію в ньому. Окрім цього, він застосував щодо мене фізичне насильство, що полягало в удушенні та передавлюванні їй горла. [PERSON] систематично чинить щодо неї заходи психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження, завдає мені сильних фізичних та душевних страждань. Така поведінка с системною. Крім того, він допускає і фізичне насильство щодо неї. Вона боїться за своє життя, оскільки чоловік погрожує її вбити. Тому заявник просила суд видати обмежувальний припис щодо [PERSON] на строк шість місяців із заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближення ближче ніж на 100 м до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; телефонних переговорів із [PERSON] або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь- який спосіб спілкуватися з нею. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 25 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду. Заінтересована особа [PERSON] подав письмові заперечення проти заяви про видачу обмежувального припису. Зазначив, що з заяви та доданих до заяви документів неможливо зрозуміти в яких діях проявляється ніби то систематичне психологічне насильство, в чому полягає системність дій, коли саме ці дії вчинялись, за яких обставин, що передувало цим діям. Також жодними доказами не підтверджені слова заявниці про ніби то погрози вбивством на її адресу. Жодних заяви про погрози вбивством зі сторони заявниці до правоохоронних органів на сьогоднішній день не подавалось, у всякому випадку до заяви таких доказів не долучено. Весь текст заяви, усі звинувачення на адресу [PERSON] виключно слова самої заявниці [PERSON] , не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. В той же час зазначав, що [PERSON] замовчує той факт, що по факту конфлікту, що відбувся між нею та її чоловіком 17.01.2026 року співробітниками Деснянського УП ГУ НП у м.Києві складено протоколи про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] серії ВАД №742728, №742729, №742730 за ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП, і стосовно [PERSON] як кривдника 17.01.2026 року працівниками поліції винесено заборонний припису. В зазначених протоколах та заборонному приписі саме заявниця [PERSON] є кривдником, а [PERSON] є потерпілою особою. Що стосується конфлікту, що відбувся 02.02.2026 року, на підтвердження своїх слів заявниця долучила до заяви терміновий заборонний припис щодо [PERSON] серії ЕТ №103229 від 02.02.26 р., в якому вся інформація зазначена працівником поліції «з її слів». Фактично окрім самих слів заявниці жодних доказів на їх підтвердження до заяви не долучено. Більше того, заслуговує на увагу місце, де відбувався конфлікт [ADDRESS] . Це не та адреса, за якою заявниця обліковується як ВПО. Це адреса квартири, яку орендував подобово [PERSON] під час приїзду в м.Полтаву щоб побачитися зі своїми малолітніми дітьми, проте заявниця [PERSON] і на той час, і на теперішній час перешкоджає йому в цьому, і саме на цьому ґрунті у них виник конфлікт. Також зазначив, що [PERSON] після вказаної «розмови» з заявницею бригадою швидкої медичної допомоги доставлено до міської клінічної лікарні м.Полтави, де у нього згідно довідки №1914 від 02.02.2026 р. були виявлені множинні садна обличчя, забій потиличної ділянки голови, садна шиї. А згідно висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи №83-2026 від 03.02.2026 року судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб Державної спеціалізованої установи «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» МОЗ України у [PERSON] мають місце наступні тілесні ушкодження: садна на шиї, обличчі, лівій руці, які утворилися від дії тупих твердих предметів за механізмом тертя-ковзання; синці на тулубі та лівій руці, які утворилися від ударної дії тупих твердих предметів та могли бути отримані на 1-2 доби до проведення огляду і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Посилаючись на ці та інші обставини, [PERSON] просив заяву [PERSON] про винесення обмежувального припису відносно [PERSON] залишити без задоволення. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, уповноваживши адвоката Гриня І.О. представляти її інтереси в суді. Представник заявника Гринь І.О. в судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити. При цьому посилався на обставини, викладені в заяві про видачу обмежувального припису. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання також не з`явився. Уповноважив адвоката Купченка В.В. представляти його інтереси в суді. Представник заінтересованої особи Купченко В.В. в судовому засідання проти заяви про встановлення обмежувального припису заперечив. В її задоволенні просив відмовити. Оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності заявника заінтересованої особи, які в судове засідання не з`явились. Заслухавши заявника, дослідивши докази у справі, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Пунктами 15 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Звертаючись до суду з заявою про видачу обмежувального припису, [PERSON] зазначила, що її чоловік, [PERSON] вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 07 вересня 2024 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначена обставина підтверджується копією актового запису про шлюбі №2061, складеного 07 вересня 2024 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 9). Від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 10,11). Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] виникають сварки, під час яких ними можуть вчинятися неправомірні дії одним щодо іншого. Як підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАД №742728, серії ВАД №742729, серії ВАД №742730 за ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП, які складені інспектором СПДН Деснянського УП ГУНП у м. Києві стосовно [PERSON] , 17 січня 2026 року о 09 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно чоловіка, а саме вчинила сварку, ображала, кидалась в бійку, хапала за руки, щипала, била кулаками по обличчю, руках, чим завдала психологічної та фізичної шкоди та порушила п. 14 та 17 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Вказані дії вчинені [PERSON] в присутності малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (протоколи серії ВАД №742730, серії ВАД №742729). 17 січня 2026 року уповноваженою особою СПДН Деснянського УП ГУНП у м. Києві видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] у зв`язку зі скоєнням нею домашнього насильства відносно чоловіка [PERSON] . Їй заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис видано на 1 добу з 11 год. 00 хв. 17.01.2026 року по 11 год. 00 хв. 17.01.2026 року. Також 17 січня 2026 року терміновий заборонний припис стосовно кривдника видано [PERSON] у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства відносно [PERSON] . Йому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис видано на 1 добу з 11 год. 00 хв. 17.01.2026 року по 11 год. 00 хв. 17.01.2026 року (а.с. 12). Наступний конфлікт між подружжям стався 02 лютого 2026 року за адресою: [ADDRESS] . Після зазначеного конфлікту уповноваженим працівником СПДН ВП Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області видано терміновий заборонний припис серії ЕТ №103 від 02.02.2026 стосовно кривдника [PERSON] у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства відносно [PERSON] . Йому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Також йому вставлено заборону на вхід та перебування в місця проживання (перебування) постраждалої особи. Терміновий заборонний припис видано на 5 діб з 14 год. 30 хв. 02.02.2026 року по 14 год. 30 хв. 07.02.2026 року (а.с. 13). 03 лютого 2026 року за заявою [PERSON] внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №12026175420000044 за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 14). Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, [PERSON] повідомила, що 02.02.2026 близько 12-30 год. в приміщенні квартири за адресою: [ADDRESS] на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин її чоловік [PERSON] , [INFO] , наніс їй тілесні ушкодження. Також встановлено, що 18 лютого 2026 року за заявою [PERSON] внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №12026175420000070 за ч. 1 ст. 125 КК України. Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, [PERSON] повідомив, що його дружина [PERSON] , [INFO] , 02.02.2026 близько 12-40 год. перебуваючи у квартирі за адресою: [ADDRESS] спричинила йому тілесні ушкодження ступінь тяжкості яких встановлюється. Згідно довідки, виданої КП «Перша міська клінічна лікаря Полтавської міської ради від 02.02.2026 №1914, [PERSON] оглянутий 02.02.2026 та йому встановлено діагноз: множинні садна обличчя, забій потиличної ділянки голови, садна шиї. Як підтверджується висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи Державної спеціалізованої установи «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» МОЗ України №83-2026 від 03.03.2026, на підставі судово-медичного огляду гр-на [PERSON] з урахуванням наданої медичної документації, у нього мають місце наступні тілесні ушкодження: садна на шиї, обличчі, лівій руці, які утворилися від дії тупих твердих предметів за механізмом тертя-ковзання; синці на тулубі та лівій руці, які утворилися від ударної дії тупих твердих предметів та могли бути отримані за 1-2 доби до проведення огляду. Наведеними доказами підтверджується наявність між [PERSON] та [PERSON] конфлікту, під час якого вони обопільно можуть вчиняти один щодо одного неправомірні дії. Факт наявності або відсутності в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП має бути встановлено судом за результатами розгляду адміністративних протоколів серії ВАД №742728, серії ВАД №742729, серії ВАД №742730. Факт наявності або відсутності в діях [PERSON] та [PERSON] складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, має бути вставлено за результатами досудового розслідування та судового розгляду. Вказані вище обставини в їх сукупності суд розцінює як такі, що можуть свідчити про обопільні дії подружжя один щодо одного, а тому не вбачає підстав для визначення одного з них в якості кривдника, а іншого в якості постраждалої особи. Крім того, за фактом конфлікту між подружжям [PERSON] 17.01.2026 протоколи про адміністративне правопорушення складено щодо заявника [PERSON] . Після конфлікту, що виник між ними 02.02.2026, долученими доказами підтверджується факт наявності тілесних ушкоджень у [PERSON] . Докази наявності тілесних ушкоджень або іншої шкоди після подій 02.02.2026 у [PERSON] в матеріалах справи відсутні. Пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України визначено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальним кодексом України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Суд враховує, що [PERSON] та [PERSON] на даний час проживають окремо. Тому ризики продовження ними неправомірних дій один щодо одного є мінімальними. На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для вставлення обмежувального припису щодо [PERSON] . Тому заява [PERSON] задоволенню не підлягає. Згідно ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed