Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі банк) звернулось в суд з позовом до [PERSON] та просило стягнути з відповідача заборгованість за Договором кредиту № 500842260 у розмірі 376 370.77 грн, з яких: 274 280.36 грн - заборгованість за кредитом та 102 090.41 грн заборгованість за відсотками. В обґрунтування вимог банк вказав, що 03 листопада 2020 року між АТ «Альфа-банк», який змінив назву на АТ «Сенс Банк», та відповідачем було укладено угоду про надання споживчого кредиту №500842260, відповідно до умов якої банк надав відповідачу кредит у розмірі 279 903.83 грн, із сплатою процентів 23 % річних, строком на 84 місяці до 04.11.2027 року, для повернення заборгованості за Угодою. Відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання за укладеним договором належним чином не виконав, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 376 370.77 грн. Банк направив відповідачу вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості в розмірі простроченого боргу. Однак, по даний час порушення не усунуті. Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Відповідач надав суду відзив на позов. Вказ ав, що оферта і акцепта, які долучені позивачем до позову, не створили договору у розуміні норм ЦК, а тому між сторонами не досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору. Посилаючись на те, що між ними не було укладено кредитного договору, вважає, що підстав для стягнення процентів за користування коштами та дострокового повернення коштів, не має. Сторонами не погоджено права на дострокове повернення коштів. Долучена банком вимоги не мітить дати її формування, відсутні докази надсилання її відповідачу. Посилаючись на наведене, просив відмовити у позові. У судове засідання представник банку не з`явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо подав заяву про слухання справи за їх відсутності. Адвокат Іщук К.В. заперечив щодо задоволення позову, з підстав викладених у відзиві. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. 03 листопада 2020 [PERSON] звернувся із офертою пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №500842260, у якій зазначив, що він, як позичальник пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб (далі-Угода). Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк». Відповідач зазначив про умови для укладення угоди, а саме: тип кредиту «Кредит готівкою»; «сума кредиту» - 279 903.83 грн; «процента ставка» - 23 % річних, тип ставки- фіксована; «Строк кредиту»-84 міс. У пункті 2 зазначеної пропозиції [PERSON] вказав дату повернення кредиту 04.11.2027 року. У пункті 3 вказав, що кредит просить надати для повернення заборгованості за кредитним договором №501236661 від 19.02.2020 року, розмір 279 903.83 грн; спосіб видачі -переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк». Підписанням даної оферти відповідач зазначив, що надає власну згоду Банку на передачу до кредитного реєстру НБУ інформації у випадках, обсязі, строки та порядку, передбачених чинним законодавством України, а також підтверджує, що перед укладенням Угоди ознайомлений, в тому числі у письмовій формі: - зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; - із нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ; - з інформацією, зазначеною в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка розміщена на офіційній сторінці Банку. В додатку №1, що є невід`ємною частиною Угоди відповідач пропонував визначити: -детальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки; - графік платежів з повернення Кредиту, сплати процентів за його користування; - сум комісійної винагороди та інших платежів за Угодою. Цього ж дня, АТ «Альфа-Банк» прийняло пропозицію Середи О.М. на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500842260 від 03.11.2020 року, підписавши акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №500842260. Крім цього, 03.11.2020 року сторонами складено та підписано паспорт споживчого кредиту, а також графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту, у якому передбачено щомісячний платіж у розмірі на період з 04.12.2020 року по 04.11.2027 року. 03.11.2020 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Підписанням зазначеного акцепту, відповідач у пункту 2.1.1. підтвердив акцепт публічної пропозиції на укладення договору між ним та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці Банку www.alfabank.ua (або у разі її подальшої зміни за іншою електронною адресою, що буде вказана в договорі). В пункті 2.1.2 відповідач підтвердив, що в день підписання цього Акцепту отримав примірних договору та всіх додатків до нього; ознайомлений з положеннями законодавства України, що регулюють порядок відкриття, використання та закриття рахунків, а також надання та користування іншими послугами Банку згідно із Договором, а тому числі, ознайомлення зі змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, також йому відомо про те, що рахунки відкриті на підставі договору забороняється використовувати для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності та незалежної професійної діяльності; на момент підписання цього Акцепту він отримав згоду осіб, щодо яких АТ «Альфа-Банк» може здійснювати обробку персональних даних, в тому числі, але не виключно даних про контактну особу для зв`язку, дружину/чоловіка, довірену особу, на обробку АТ «Альфа-Банк» їх персональних даних; надав Банку доручення на здійснення договірного списання коштів у визначених договором випадках та порядку з будь-яких рахунків, що будуть відкриті йому на підставі договору, а у випадку відсутності або недостатності коштів на будь-якому з рахунків, що будуть відкриті на його ім`я на підставі договору у валюті, що відповідає валюті зобов`язання, доручає здійснювати продаж списаної валюти на міжбанківському валютному ринку України в порядку та на умовах, передбачених договором. У пункті 2.1.5 відповідач прийняв пропозицію Банку на використання його електронного підпису (ЕП) зразок якого наведений в договорі, чи будь-якого іншого аналогу власноручного підпису, що передбачений договором для вчинення будь-яких правочинів та/або підписання будь-яких документів, підписання яких згідно з умовами договору можливе з використанням ЕП та /або будь-якого іншого аналогу власноручного підпису. 04 листопада 2020 року АТ «Альфа Банк» на виконання укладеного договору перераховано на рахунок, який було відкрито відповідачу в АТ «Альфа-Банк», кошти в розмірі 279 903.83 грн, як надання кредиту за кредитним договором № 500842260 від 03.11.2020 року, що підтверджується меморіальним ордером № 807916 від 04.11.2020 року ( а.с 15). Згідно виписки по особовим рахункам відповідача з 03.11.2020 року по 21.08.2024 року (а.с. 22) встановлено, що 04.11.2020 року на рахунок [NUMBER] , який погоджений сторонами у договорі, зараховано кошти у розмірі 279 903.83 грн. Як вбачається із виписок по особових рахунках відповідача, що є первинними банківськими документами, наданими позивачем за період з 03.11.2020 року по 21.08.2024 року, відповідач погодився із укладеним договором споживчого кредитування №500842260 від 03.11.2020 року та погашав заборгованість за ним шляхом внесення коштів на рахунки позивача на загальну суму 26 981.30 грн. З розрахунку заборгованості за кредитом № 500842260 встановлено, що відповідачем 04 грудня 2020 року, 04 січня 2021 року та 04 лютого 2021 року та 04 березня 2021 року сплачено заборгованість за тілом кредиту на загальну суму 5 623.47 грн. Заборгованість за тілом кредиту становить 274 280.36 грн (279 903.83-5623.47 грн). На погашення процентів відповідачем сплачено 03.11.2020 року, 04.12.2020 року 04.01.2021, 04.02.2021 та 04 березня 2021 на загальну суму 21 357.83 грн. Після 04 березня 2021 року будь-які платежі відповідачем на погашення кредиту не вносились. Заборгованість за процентами становить 102 090.41 грн, які нараховані за період з 04 квітня 2021 року по 04.11 2022 року. 02 квітня 2024 року банк направив відповідачу вимогу про усунення порушень та дострокову сплату заборгованості за кредитом у розмірі 376 370.77 грн протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання такої вимоги. По даний час заборгованість не сплачена. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справи докази, заслухавши пояснення представника відповідача, доходить такого висновку. В силу вимог ч. ч.1, 2 ст.641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до вимог ч. ч.1, 2 ст.642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних пропозицій умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей, тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно із вимогами частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною другою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055ЦК України). Згідно з вимогами абз. 1 ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. В силу вимог ч.2 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. В силу вимог п.11 ч.1 ст.1 зазначеного Закону, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. В силу вимог ч.4 ст.6 Закону України «Про споживче кредитування, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, перед укладенням договору про споживчий кредит кредитний посередник повинен надати споживачу в письмовій формі інформацію про: 1) своє найменування (прізвище, ім`я, по батькові) та місцезнаходження; 2) державну реєстрацію (для фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб); 3) те, чи є кредитний посередник кредитним брокером чи кредитним агентом, сферу власних повноважень; 4) найменування кредитодавця (кредитодавців), в інтересах якого (яких) діє кредитний посередник; 5) перелік послуг, які пропонує кредитний посередник; 6) розмір винагороди (комісійного збору) чи іншої плати за послуги кредитного посередника. Відповідно ст.9 зазначеного Закону у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. В силу вимог ч.1 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції чинній на момент укладення спірного правочину, передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Судом встановлено, що сторони договору у переддоговірному порядку узгодили всі істотні умови договору про надання споживчого кредиту, що слідує із наданих суду доказів, а саме: - оферти [PERSON] на укладення угоди про надання кредиту №500842260 від 03.11.2020 року, направленої АТ «Альфа-Банк», де відповідач зазначив про умови для укладення угоди, а саме: тип кредиту «Кредит готівкою»; сума 279 903.83 грн; процента ставка - 23% річних, строк кредиту-84 міс. Вказав дату повернення кредиту 04.11.2027 року, а також те, що кредит просить надати для повернення заборгованості за кредитним договором №501236661 від 19.02.2020 року, розмір 279 903.83 грн. Підписанням даної оферти відповідач підтвердив, що перед укладенням Угоди ознайомлений, в тому числі у письмовій формі: - зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; - із нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ; - з інформацією, зазначеною в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка розміщена на офіційній сторінці Банку. В додатку №1, що є невід`ємною частиною Угоди відповідач пропонував визначити: -детальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки; - графік платежів з повернення Кредиту, сплати процентів за його користування; - сум комісійної винагороди та інших платежів за Угодою. - прийняття АТ «Альфа-Банк» пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500842260 від 03.11.2020 року, шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту; - паспорту споживчого кредиту від 03.11.2020 року підписаного сторонами, а також графіку платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту; - Анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» від 03.11.2020 року, підписаною [PERSON] . Підписанням зазначеного акцепту, [PERSON] у пункті 2.1.1. підтвердив акцепт публічної пропозиції на укладення договору між ним та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці Банку www.alfabank.ua (або у разі її подальшої зміни за іншою електронною адресою, що буде вказана в договорі). Судом встановлено, що банк на виконання умов даного договору перерахував на рахунок, який було відкрито відповідачу на виконання укладеного договору кошти в розмірі 279 903.83 грн, які згідно із умовами договору були направлені на повернення заборгованості за раніше укладеним кредитним договором №501236661 від 19.02.2020. Вказаний факт не заперечив відповідач. [PERSON] погодився із укладеним договором споживчого кредитування №500842260 від 03.11.2020 року та частково до березня 2021 року погашав заборгованість саме за цим договором шляхом внесення коштів на рахунки позивача на суму 5623.47 грн на погашення тіла кредиту та 21 357.83 грн на погашення процентів, що підтверджується виписками по особових рахунках відповідача за період з 03.11.2020 року по 21.08.2024 року, які є первинними банківськими документами і належними та допустимими доказами у справі. Починаючи з квітня 2021 року відповідач будь-яких коштів на погашення кредиту не вносив, а тому банк просить достроково стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, що залишилась у розмірі 376 370.77 грн, з яких: 274 280.36 грн - заборгованість за тілом кредитом (279 903.83- сплачені 5623.47 грн) та 102 090.41 грн заборгованість за відсотками, які нараховані за період з 04 квітня 2021 року по 04 листопада 2022 року. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд доходить висновку, що доводи відповідача є безпідставними, а позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості за Договором кредиту № 500842260 від 03.11.2020 року у розмірі 376 370.77 грн, з яких: 274 280.36 грн - заборгованість за кредитом та 102 090.41 грн заборгованість за відсотками нарахованими з 04 квітня 2021 року по 04 листопада 2022 року. Відповідачем не спростовані надані позивачем докази, не надано свого контррозрахунку. Доводи відповідача фактично зводяться до заперечення факту укладення договору, одна такі доводи, як зазначалось вище, спростовуються матеріалами справи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Обґрунтовуючи своє рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 4516.45 грн судового збору. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 29 592.20 грн. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Положеннями ч. 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження вказаних витрат позивач надав суду копію договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025, укладеного із Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», а особі керуючого партнера Лойфера А.Е. Згідно умов п. 1 .1 даного договору, Замовний замовляє, в виконавець зобов`язується надати послуги, які полягають у здійснення від імені та в інтересах Замовника юридичних та фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникни внаслідок невиконання боржниками кредитних договорів, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги. У Договорі про надання послуг передбачено комплекс юридичних послуг, які надає Адвокатське об`єднання та винагороду (гонорар) виконавцю з порядком розрахунків, а саме: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн, за отримання рішення суду 225,00 грн, комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85 % (п. 3.1 договору). Однак, позивачем на підтвердження понесення таких витрат не надано акту приймання-передачі справ, акту прийманняпередачі реєстру боржників, які б підтверджували факт отримання таких послуг саме у справі про стягнення заборгованості із [PERSON] . З долученого договору судом не встановлено, що виконавець надавав позивачу послуги у справі про стягнення заборгованості із [PERSON] за кредитним договором № 500842260 від 03.11.2020 року. Крім того, позов та інші процесуальні документи підписані адвокатом Дворською А.Р. Однак, будь-яких доказів на підтвердження відносин між адвокатом Дворською А.Р. та АО «СмартЛекс» позивачем суду не надано. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено понесення ним витрат на правову допомогу адвоката. На підставі наведеного,

Outcome: approved