Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] , 29 квітня 2024 року уклала із ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір позики № 79812842, за умовами якого остання отримала позику у розмірі 7 000 грн., строком на 30 днів та зобов`язалася сплачувати проценти за користування позикою у порядку та на умовах, визначених договором. Також, 13 жовтня 2024 року [PERSON] повторно уклала з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір про надання коштів у кредит № 8581177, у відповідності до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5 000 грн., строком на 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 0,85 % на добу. Взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитів відповідачка [PERSON] не виконала, через що за нею утворилася заборгованість за кредитними договорами, а саме: - № 79812842 від 29.04.2024 року на загальну суму 12 112,44 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5375,12 грн. та заборгованості за пенею 6737,32 грн.; - № 8581177 від 13.10.2024 року на загальну суму 12 372,75 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5000 грн., заборгованості за процентами 150 грн., заборгованості за пенею у розмірі 6737,32 грн. та заборгованості за комісією у сумі 1125 грн. 27 березня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 27/03/25 у відповідності до умов якого, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло права вимоги за вказаними кредитними договорами № 79812842 від 29.04.2024 року та №8581177 від 13.10.2024 року укладених із відповідачко [PERSON] . Оскільки [PERSON] на порушення умов вищевказаних договорів, свої зобов`язання щодо своєчасного повернення отриманих кредитів та сплатити відсотків не виконує, за нею утворилася заборгованість на загальну суму 24 485,19 грн., яку позивач як правонаступник первісного кредитору, просив стягнути з відповідачки, а також витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 09 жовтня 2025 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали та позовної заяви з додатками було надіслано відповідачці. В матеріалах справи міститься заява представниці позивача Кудіної А.В. про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи просила провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] будучі належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася без поважних причин, відзив на позов не надала, а відтак з урахуванням ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Судом встановлено, що 29 квітня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачкою [PERSON] , було укладено договір позики № 79812842 у відповідності до умов якого відповідачці було надано кредит у сумі 7 000 грн., строком на 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 0,75 % на добу (а.с. 57-63). Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 78356. У вказаному договорі також зазначені анкетні та паспортні дані позичальника [PERSON] , її РНОКПП, номер мобільного телефону, електронна адреса, номер банківської картки [NUMBER] , на який банком було перераховані кредитні кошти, що у свою чергу підтверджує факт укладення відповідачкою з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» кредитного договору в електронній формі. Окрім цього, 13 жовтня 2024 року між відповідачкою [PERSON] та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» також було укладено договір про надання коштів у кредит за №8581177, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5 000 грн., строком на 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 0,85 % на добу та сплати комісії у розмірі 25,21% від суми кредиту, яка складає 1260,50 грн. Даний договір кредиту підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора 081137. У вказаному договорі також зазначені анкетні та паспортні дані позичальника [PERSON] , її РНОКПП, номер мобільного телефону, електронна адреса, номер банківської картки [NUMBER] , на який банком було перераховані кредитні кошти, що у свою чергу підтверджує факт укладення відповідачкою з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» кредитного договору в електронній формі. За договором факторингу № 27/03/25 від 27 березня 2025 року укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач набув право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] , а саме: - за договором позики № 79812842 від 29 квітня 2024 року на загальну суму 12 112,44 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5375,12 грн. та заборгованості за пенею 6737,32 грн., про що свідчить реєстр боржників № 6 від 27.03.2025 року; - за договором про надання коштів у кредит № 8581177 від 13 жовтня 2024 року на загальну суму 12 372,75 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5000 грн., заборгованості за процентами 150 грн., заборгованості за пенею у розмірі 6737,32 грн. та заборгованості за комісією у сумі 1125 грн., що підтверджується реєстром боржників №1 від 27.03.2025 року до вказаного договору факторингу. Станом на день подання позову відповідачка взяті на себе зобов`язання по вищевказаним кредитним договорам не виконала, у зв`язку з чим за нею рахується заборгованість на загальну суму 24 485 грн. 19 коп., яку позивач як правонаступник ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» просив стягнути з відповідачки. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Як вбачається з матеріалів справи відповідачка з метою отримання кредитних коштів пройшла реєстрацію на сайті ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», шляхом заповнення відповідної заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, що у свою чергу свідчить про її ознайомлення з усіма істотними умовами отримання позики, а договір про споживчий кредит було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.ст.6, 627 ЦК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. Отже, суд приходить до висновку, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» уклало з відповідачкою [PERSON] кредитні договори в електронній формі, за якими первісний кредитор надав відповідачці кредитні кошти, а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити проценти у відповідності до умов кредитних договорів. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Сукупність письмових доказів, наданих позивачем та досліджених судом, свідчить про те, що до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» як правонаступника ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» перейшло право вимоги за кредитними договорами № 79812842 від 29 квітня 2024 року та № 8581177 від 13 жовтня 2024 року, укладеними між зазначеним Товариством і відповідачкою [PERSON] . Тобто позивач набув право вимагати від відповідачки виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами. Відтак, ураховуючи що позичальник відповідачка, отримала та використала кредитні кошти та в обумовлені договорами строки добровільно їх не повернула, з огляду на положення ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд знаходить вимогу позивача як правонаступника ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» про стягнення з відповідачки заборгованості в частині заборгованості щодо тіла кредитів за кредитними договорами кредитними договорами № 79812842 від 29 квітня 2024 року та №8581177 від 13 жовтня 2024 року, в межах заявлених позовних вимог, на загальну суму 10 375,12 грн. (5000 грн. + 5375,12 грн.) обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Оскільки, відповідачкою не спростовано розмір заборгованості за нарахованими процентами за кредитним договором № 8581177 від 13 жовтня 2024 року на загальну суму 150 грн., які нараховані позивачем у відповідності з узгодженими сторонами умовами кредитування, то така заборгованість також підлягає стягненню у судовому порядку, тобто в цій частині вимога позивача також підлягає задоволенню. Щодо нарахування комісії за кредитним договором № 79812842 від 29 квітня 2024 року слід зазначити про наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Як визначено ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», нарахування комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо, включається до загальних витрат за споживчим кредитом. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 рок у№ 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Аналізуючи умови кредитних договорів № 73845619 від 11 листопада 2024 року та №8786237 від 16 листопада 2024 року, суд приходить до висновку про правомірність дій позивача щодо нарахування заборгованості з включенням комісії, оскільки укладеним між первісними кредиторами та відповідачем кредитних договорів передбачено сплату комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Отже, урахуванням наведених обставин з відповідачки [PERSON] також слід стягнути на користь позивача заборгованість за комісією на загальну суму 1125 грн. Вирішуючи питання стягнення заборгованості за пенею за кредитними договорами №79812842 від 29 квітня 2024 року та №8581177 від 13 жовтня 2024 року, слід зазначити про наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом вказаних статей нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних або інший розмір процентів входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Зважаючи на вищевказані положення законодавства, неустойка (штраф, пеня) сплата яких передбачена договорами, нараховані позивачем під час дії в Україні воєнного стану. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми штрафних санкцій за договорами № 79812842 від 29 квітня 2024 року та № 8581177 від 13 жовтня 2024 року у розмірі 6097,75 грн. та 6737,32 грн., тобто на загальну суму 12 835,07 грн., суперечать вимогам закону та задоволенню не підлягають. Зважаючи на те, що відповідачкою не оспорюється факт отримання кредитних коштів від первісних кредиторів, та з урахуванням того, що на день розгляду справи не надано доказів про виконання свого обов`язку в частині погашення заборгованості по спірним кредитним договорам, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, та необхідності стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 11 650,12 грн., а саме за: - договором №79812842 від 29 квітня 2024 року укладений з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», на загальну суму 5375,12 грн; - договором №8581177 від 13 жовтня 2024 року укладений з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», на загальну суму 6275 грн., з яких 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 150 грн. сума заборгованості за процентами за користування кредитом та 1125 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то з відповідачки слід стягнути на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1440,72 грн. (47,58%*3028 грн). На підставі наведеного,

Outcome: partial