Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

31 грудня 2026 року через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 1319650327219 від 15 липня 2023 року у розмірі 16750 (шістнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., витрати на правничу допомогу 6000 грн., та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 15 липня 2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія» «ВІВА КАПІТАЛ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1319650327219. У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору. Відповідачка уклала договір № 1319650327219 від 15 липня 2023 року з ТОВ «Фінансова Компанія» «ВІВА КАПІТАЛ» та їй було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 4500 грн. Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, однак не виконав своїх зобов`язань належним чином. 01 травня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01052024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги за Кредитним договором № 1319650327219 від 15 липня 2023 року до відповідача [PERSON] . Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 16750 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4500 грн.; заборгованість за відсотками 12250 грн. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними доказами у справі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 15 липня 2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія «ВІВА КАПІТАЛ» та [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНА ЛІНІЯ СТАРТ» №1319650327219. За допомогою одноразового пароля-ідентифікатора на веб-сайті позикодавця, який позичальник отримав на свій фінансовий номер телефону [NUMBER] , підписано (акцептовано) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), паспорт споживчого кредиту, графік платежів за кредитом, чим підтверджено укладення кредитного договору, отже Договір про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНА ЛІНІЯ СТАРТ» №1319650327219 укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Істотні умови договору такі як сума кредиту, строк, процентна ставка та відповідальність за невиконання/неналежне виконання зобов`язання погоджено в кредитному договорі, який містить електронний підпис [PERSON] у вигляді одноразового ідентифікатора R2Y4W7. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, копією довідки ТОВ «Фінансова Компанія «ВІВА КАПІТАЛ» про ідентифікацію клієнта від 15.07.2023 року, з якої вбачається, що [PERSON] на мобільний номер телефону [NUMBER] надіслано одноразовий ідентифікатор R2Y4W7 15.07.2023 року о 17:20:31. Відповідно до копії паспорту до договору про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНА ЛІНІЯ СТАРТ» №1319650327219 від 15.07.2023, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «ВІВА КАПІТАЛ» та [PERSON] , остання погодила істотні умови договору та підписала його одноразовим ідентифікатором R2Y4W7, зазначив маску картки [NUMBER] . Копією договору про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНА ЛІНІЯ СТАРТ» №1319650327219 від 15.07.2023, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «ВІВА КАПІТАЛ» та відповідачем та підписаним останньою одноразовим ідентифікатором R2Y4W7, зазначила маску картки [NUMBER] . Відповідно до пункту 2.23 договору про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНА ЛІНІЯ СТАРТ» №1319650327219 від 15.07.2023, встановлено, що кредит надається шляхом перерахування суми кредиту на банківський рахунок клієнта, за реквізитима платіжної картки, вказаної в особистому кабінеті. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 4500 грн. строком на 120 днів; дата повернення кредиту 12.11.2023 року; дисконтна процентна ставка становить 2,5% за кожен день строку користування; орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 184361,03%; орієнтовна загальна вартість кредиту 18000 грн. Факт надання кредитних коштів відповідачу підтверджується копією довідки від 10.06.2024 року про підтвердження успішної оплати ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» про перерахування коштів 15.07.2023 року в розмірі 4500 грн. на номер платіжної карти [NUMBER] , платник ТОВ «Фінансова Компанія «ВІВА КАПІТАЛ». 01 травня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01052024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги за Кредитним договором № 1319650327219 від 15 липня 2023 року до відповідача [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до договіру факторингу № 01052024 від 01 травня 2024 року, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 16750 (шістнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1319650327219 від 15 липня 2023 року, загальна сума заборгованості [PERSON] складає 16750 (шістнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., з яких 4500 грн. заборгованості за позикою, 12250 грн. заборгованості за відсотками. Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов договору. Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідачкою [PERSON] умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, проценти за його користування. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача заборгованості в загальному розмірі 16750 (шістнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК України). При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат надані докази, зокрема: договір про надання правової допомоги від 01.01.2025 року; додаткова угода до договору, детальний опис робіт (наданих послуг) від 17.11.2025 року; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 17.11.2025 року. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України). При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення. Враховуючи малозначність та типовість справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Як вбачається з матеріалів справи, вона не є складною, розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, без участі у судовому засіданні учасників справи та їх представників, отже, з цього слідує висновок про те, що дана справа не відноситься до категорії складних справ і складання позовної заяви та клопотань у своїй більшості є подібними. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи,

Outcome: approved