Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Пересипського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що від шлюбу у подружжя народилась дитина [PERSON] , [INFO] . На початку 2025 року відповідач залишив родину та за спільною домовленістю мав надавати допомогу на утримання дитини, на систематичній та добровільній основі. Відповідач є працездатним, працевлаштований військовослужбовцем, має можливість щомісячно сплачувати аліменти. Щодо стягнення аліментів на своє утримання, позивач зазначила, що наразі вона не має можливості працювати, щомісячна одноразова допомога при народженні дитини від держави є єдиним джерелом доходу, а тому коштів для існування не має. На підставі викладеного позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі: частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для утримання дитини відповідного віку, та аліменти на утримання дружини у розмірі: частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дати подання позову та до досягнення дитиною трьох років. Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Пересипського районного суду 15 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзивну на позовну заяву. Також, ухвалою суду від 15 вересня 2025 року було задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано від - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідки за формою 7-ОК (індивідуальні відомості про застраховану особу) за реєстраційним номером облікової картки платника податків [NUMBER] - [PERSON] (а.с.16). На виконання ухвали про витребування доказів, на адресу суду 14.10.2025 року (вх. №42385) надійшов лист-відповідь з надання довідки за формою ОК-7 (а.с.23-24). На адресу суду 25.02.2026 року (вх. №9130) надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача адвоката Рущенко Олени Олександрівни. Згідно відзиву представник відповідача зазначила, що відповідач позов про стягнення аліментів визнає частково, а саме в часті стягнення аліментів на дитину в розмірі: частини, як і просить позивач, та при цьому просить врахувати, що відповідач в добровільному порядку сплачував аліменти на утримання дитини. Щодо аліментів на утримання дружини, представник зазначила, що на дружину визнає аліменти в розмірі: 3%, з огляду на наступне. Так, представник просить врахувати, що відповідач є військовослужбовцем, та отримав поранення під час виконання бойового завдання. Висновком ВЛК встановлено: поранення та травми пов`язані з проходження військової служби, обмежено придатність до військової служби, стійкі наслідки для здоров`я. Представник зазначає, що відповідно до положення ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника. Представник зазначає, що відповідач не має власного житла, несе витрати на лікування, має обмеження за станом здоров`я. При цьому, позивач забезпечена житлом, та не надала доказів свого критичного матеріального становища. Стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі: частини є надмірним тягарем для відповідача. З урахуванням викладеного представник відповідача просить: позов задовольнити частково, врахувати добровільно сплачені аліменти в період з червня 2025 року по лютий 2026 року та врахувати їх у рахунок виконання аліментного обв`язку, визначити розмір аліментів на утримання дружини в розмірі: 3% від усіх видів доходу відповідача (а.с.52-56). До відзиву на позовну заяву представником надано: наказ «Про нагородження відзнакою МВС України, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), довідку ВЛК згідно якої [PERSON] є обмежено придатним до військової служби, посвідчення про нагородження, таблицю про грошові перекази згідно наданих квитанцій, квитанції про оплату аліментів. В судове засідання призначене на 27 лютого 2026 року сторони не з`явились, звернулись на адресу суду з заявами про слухання справи за їх відсутності. Так, 27.02.2026 року на адресу суду надійшла заява за підписом представника позивача адвоката Щербина Ю.І. щодо можливості розгляду справи у відсутність сторони позивача, відповідно до якої адвокат зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити (а.с.82). Представник відповідача адвокат Рушенко О.О. також, 27.02.2026 року (вх. №2567) звернулась на адресу суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої зазначила, що позов визнає частково, відповідно до наданого відзиву (а.с.81). З урахуванням викладеного судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, звернулись на адресу суду з заявами про слухання справи за їх відсутності, а відтак підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України судом не встановлено. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Згідно копії свідоцтва про шлюб встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який було зареєстровано 03 серпня 2023 року Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 669 (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про народження встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 522 (а.с.5). Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання, позивач зазначила, що з початку 2025 року відповідач залишив сім`ю та за спільною домовленістю мав надавати кошти на утримання дитини, однак домовленостей не дотримався, систематично кошти не надає. З урахуванням викладеного просить стягнути аліменти на утримання дитини та на своє утримання. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини та дружини суд виходить з наступного. Як передбачено ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2026 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2817 гривень. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є військовослужбовцем, отримав порання, за рішенням комісії ВЛК є обмежно придатним до військової служби. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Разом з цим, судом встановлено, що відповідач позов про стягнення аліментів на утримання дитини визнав, та при цьому просив врахувати його добровільну сплату аліментів в період з червня 2025 року по лютий 2026, з метою недопущення повторного стягнення. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, заяви відповідача про визнання позову в цій частині, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі: усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягають задоволенню. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Судом враховується обставина того, що відповідач в добровільному порядку здійснював сплату аліментів, що підтверджено доказами, а саме в період з червня 2025 року по лютий 2026 року, загальному розмірі: 101 180 гривень. Сплата одним з батьків аліментів на утримання дитини є одним зі способів виконання обов`язку з утримання дитини. Відповідно до статей 187, 189 Сімейного кодексу України, аліментами є грошові кошти на утримання дитини, які можуть сплачуватися добровільно або стягуватися примусово. Аліменти відраховуються за добровільно поданою одним з батьків заявою з його заробітної плати, пенсії, стипендії; сплачуються добровільно одним з батьків на підставі укладеного між батьками договору про сплату аліментів; стягуються з одного з батьків на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі невиконання ним свого обов`язку за договором про сплату аліментів; стягуються з одного з батьків за рішенням суду. Визначаючи розмір аліментів на утримання позивача, суд виходить з такого. Статтею 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Матеріалами справи встановлено, що й не заперечувалось сторонами малолітня дитина проживає з позивачем, встановлено, що син сторін є 2024 року народження. В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення аліментів на своє утримання позивач зазначила, що потребує матеріальної допомоги, наразі не працює, доглядає дитину, та просить стягнути з відповідача на її утримання аліменти у усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною 3 (три) річного віку. З огляду на викладене судом встановлено, що позивач у справі перебуває у відпустці по догляду за дитиною та потребує матеріальної допомоги. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Відповідно до ст. 77 СК України, аліменти сплачуються щомісячно. Таким чином, законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Разом з цим, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, судом враховується обставина того, що відповідач не має власного житла, несе витрати на лікування та реабілітацію, має обмеження за станом здоров`я, що безпосередньо підтверджено матеріалами справи, а саме доказами наданими до відзиву на позовну заяву. Враховуючи те, що дружина має право на утримання від чоловіка у разі проживання з нею дитини, того, що відповідач обмежено працездатний та відповідно суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення аліментів в розмірі: 1/8 частини від усіх видів доходів відповідача. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі: 1 211, 20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved