Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про зобов`язання виконати умови договору та погасити заборгованість щодо витрат на утримання в навчальному закладі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04.04.2024 Харківський національний університет внутрішніх справ уклав договір про відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року з [PERSON] . Договором передбачено, що відповідач зобов`язується провести розрахунки (погашати зазначену суму заборгованості) витрат не пізніше 10 числа кожного місяця рівними частинами починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому укладено договір. Строк вказаний в договорі з 10.05.2024, сума платежів на погашення заборгованості по договору складає 45256 грн. 42 коп., строк закінчення 10.04.2025. Відповідно до п. 1.1 І розділу договору ЗВО надає боржникові розстрочку на строк до одного року для сплати заборгованості з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі з специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (надалі - заборгованість), усього на суму 45256 грн. 42 коп. Згідно п. 2.3 договору боржник зобов`язується забезпечити своєчасну сплату розстрочених сум заборгованості у строки, визначені розділом І цього договору. 10.04.2025 останній строк належної сплати заборгованості сплинув. Відповідач всупереч умов вказаного договору не забезпечив своєчасну сплату розстрочених сум, свої зобов`язання не виконав в повному обсязі, сума витрат пов`язаних з утриманням у ХНУВС не погашена. Відповідно до ч. 2 ст. 520 ЦК України представником ХНУВС було надіслано до відповідача повідомлення (вимогу) за вих. № 4/103 від 09.09.2025 про погашення заборгованості в розмірі 45256 грн. 42 коп. за місцем мешкання останнього за штрихкодовим ідентифікатором № 0601190333667. За даними бухгалтерського обліку згідно довідки № 24/1362 від 12.11.2025 Харківського національного університету внутрішніх справ станом на 10.11.2025 заборгованість [PERSON] перед ХНУВС становить 45256 грн. 42 коп. Просить стягнути з [PERSON] на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням в сумі 45256 грн. 42 коп.; судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача Харківського національного університету внутрішніх справ Романишина Л.С. надала заяву, в якій позов підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій позов визнає, просить слухати справу без його участі, проводити судове засідання без фіксації технічними засобами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.04.2024 Харківський національний університет внутрішніх справ уклав договір про відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року з [PERSON] . Договором передбачено, що відповідач зобов`язується провести розрахунки (погашати зазначену суму заборгованості) витрат не пізніше 10 числа кожного місяця рівними частинами починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому укладено договір. Строк вказаний у договорі з 10.05.2024, сума платежів на погашення заборгованості по договору складає 45256 грн. 42 коп., строк закінчення 10.04.2025. Відповідно до п. 1.1 І розділу договору ЗВО надає боржникові розстрочку на строк до одного року для сплати заборгованості із відшкодування витрат, пов`язаних з його (її) утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, усього на суму 45256 грн. 42 коп. Згідно п. 2.3. договору боржник зобов`язується забезпечити своєчасну сплату розстрочених сум заборгованості у строки, визначені Розділом І цього Договору. Відповідно до п. 3.1. ІІІ розділу договору сторони несуть відповідальність за повне виконання взятих на себе зобов`язань за цим Договором. 10.04.2025 останній строк належної сплати заборгованості сплинув. Відповідач всупереч умов вказаного договору, не забезпечив своєчасну сплату розстрочених сум, свої зобов`язання не виконав в повному обсязі, сума витрат пов`язаних з утриманням у ХНУВС не погашена. Відповідно до ч. 2 ст. 520 ЦК України представником ХНУВС було надіслано до відповідача повідомлення (вимога) вих. № 4/103 від 09.09.2025 про погашення заборгованості у розмірі 45256 грн. 42 коп. за місцем мешкання останнього за штрихкодовим ідентифікатором № 0601190333667. За даними бухгалтерського обліку згідно довідки № 24/1362 від 12.11.2025 Харківського національного університету внутрішніх справ станом на 10.11.2025 заборгованість [PERSON] перед ХНУВС становить 45256 грн. 42 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Статтею 610 Цивільного кодексу України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 5 ст. 81 та ч. 2 ст. 83 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач належним чином не виконав обов`язки за договором, розрахунок заборгованості не спростований та не оскаржений, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявність заборгованості та її розміру суду відповідачем не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги позицію відповідача, який позов визнав, про що надав відповідну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки під час судового засідання відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову підлягає прийняттю, а позов - задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved