Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Представник Комунального некомерційного товариства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради звернувся до суду із заявою про госпіталізацію невстановленої особи, який назвався [PERSON] до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Свої вимоги представник заявника обґрунтував тим, що особу, який назвався [PERSON] , [INFO] було госпіталізовано до психіатричного стаціонару для лікування у зв`язку з тим, що він виявляв ознаки тяжкого психічного захворювання - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. У заяві представник заявника [PERSON] просив задовольнити заяву та госпіталізувати особу, який назвався як [PERSON] , пояснивши, що останнього 25.02.2026 ввечері доставлено в ДБКЛПД поліцією в кайданках. Згідно рапорту поліції відомо, що госпіталізований вів себе на вулиці неадекватно, роздягався, кидався на людей з ножем, бив машини, голосно кричав, на зауваження не реагував, проявляв агресію на адресу оточуючих, роздягався, знімав взуття, бився, падав на землю, не контролював свою поведінку. Документів при собі не має. Під час огляду: брудний, неохайний, непосидючий, дистанцію не тримає, намагався покинути кімнату. Афективно заряджений, нецензурно лається, каже, що його напоїли вином, в якому були наркотики, на запитання відповідає не завжди по суті, викрикує окремі несуразні слова «мир», «чемпіон», «ворота», «нога». Мислення непослідовне алогічне. Критика до свого стану відсутня. 26.02.2026 [PERSON] був оглянутий комісією лікарів КНТ «ДБКЛПБ» ДОР. При теперішньому обстеженні напружений, збуджений, злісний. Себе хворим не вважає, критика до свого стану та поведінки відсутня. В клінічній картині у хворого спостерігається загострення галюцинаторно-параноїдної симптоматики, у зв`язку з чим пацієнт представляє загрозу для оточуючих. В судовому засіданні лікар зазначив, що коли, особу, що назвався [PERSON] було доставлено до лікарні він дійсно виявляв ознаки тяжкого психічного захворювання, проявляв агресію, що давало підстави вважати його небезпечним для оточуючих, однак наразі цей стан минув і останній агресії до оточуючих не проявляє. До того ж лікар зауважив, що [PERSON] на момент потрапляння до лікарні мав ознаки алкогольного сп`яніння, однак медичний огляд на стан сп`яніння не проходив. В судовому засіданні особа стосовно якої розглядається заява про примусову госпіталізацію назвався [PERSON] та пояснив, що дійсно має алкогольну залежність і на момент затримання перебував у стані алкогольного сп`яніння, він не є психічно хворим, після вживання алкоголю випадки проявляння агресії у нього вже були, однак наразі він зробив висновки та в подальшому буде уникати вживання спиртних напоїв. Захисник-адвокат Яструб О.П. в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви в зв`язку з тим, що вважає, що наявність у його підзахисного тяжкого психічного захворювання не доведена в повній мірі. Прокурор в судовому засіданні заявлені лікарнею вимоги щодо госпіталізації [PERSON] підтримала та просила задовольнити. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 1489-ІІІ від 22 лютого 2000 року (далі Закон), особа, яка досягла 14 років, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги добровільно - на її прохання або за її усвідомленою письмовою згодою. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, зокрема, на підставах, передбачених ст. 14 Закону. В силу ст. 14 Закону особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 25 лютого 2026 року особу, який назвався та був встановлений, згідно з рапортом поліції, як [PERSON] , було госпіталізовано до КНТ «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР. Особу, який назвався [PERSON] було доставлено до лікарні співробітниками поліції в кайданках за направленням лікар-психіатра ШМД Грицай, де комісією лікарів було зроблено висновок про необхідність його госпіталізації до психіатричного стаціонару у зв`язку із наявністю у нього діагнозу: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. При обстеженні психічного стану в КНП «ДБКЛПД» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим афективно заряджений, нецензурно браниться, каже, що його напоїли вином, в якому були наркотики, на запитання відповідає не завжди по суті, викрикує окремі нецензурні слова «мир», «чемпіон», «ворота», «нога». Мислення непослідовне, алогічне. Критика до свого стану відсутня. Хворому встановлено діагноз: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Та обставина, що особа, яка назвався, як [PERSON] являє собою небезпеку для себе та оточуючих не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки лікарем-психіатром [PERSON] підтверджено, що даний час останній небезпеки для себе та оточуючих не становить. Наразі психічний стан особи, який назвався як [PERSON] є задовільним, а тому небезпеки для себе для оточуючих не становить та здатний особисто задовольнити свої життєві потреби. Крім того, суд під час вирішення порушеного лікарнею питання, звертає увагу, що стаття 8 Конвенції передбачає право людини на повагу до приватного життя та умови, за яких втручання в приватне життя є виправданим, серед яких, зокрема: законна підстава, законна ціль (мета), та додаткова умова, за якою втручання має бути «необхідним в демократичному суспільстві». Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (справа «Кутцнер проти Німеччини», п.60, та рішення від 18.12.2008 року «Савіни проти України»). Поняття «приватне життя» у практиці ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, в т.ч. здоров`я людини, медичне втручання. Пунктом 2 Конвенції передбачено, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Враховуючи вищевикладене та даючи оцінку доказам, що були зібрані в ході розгляду справи, суд приходе до висновку, що у задоволенні заяви КНТ «ДБКЛПД» ДОР слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed