Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом, в якому просять визнати за ними право власності по 1/5 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] мали у приватній власності житловий будинок по [ADDRESS] , який належав колгоспному двору без визначення часток. [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт на все належне їй майно, яке заповіла своїй онучці [PERSON] . Реалізуючи свої спадкові права [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Городенківської ДНК, де отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через реєстрацію спадкового житлового господарства, як колгоспного двору без визначення часток його членів. Це змусило [PERSON] звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове житлове господарство по [ADDRESS] . Рішенням Городенківського району суду від 04.08.2021 у цивільній справі № 342/1374/23, яке набрало законної сиди, за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позивачкам [PERSON] та [PERSON] , як членам колишнього колгоспного двору, у вищевказаному господарстві належить по 1/5 частці. Позивачці звернулися до державного реєстратора із заявами про проведення державної реєстрації права власності на належні їй частки . Проте, рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 22.10.2025 державним реєстратором відмовлено позивачам у державній реєстрації належних їм часток у вищевказаному господарстві у зв`язку з тим, що подані ними документи для проведення державної реєстрації прав не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. 29.12.2025 позивач [PERSON] подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд окрім визнання права власності на 1/5 частину житлового будинку по [ADDRESS] визнати за нею ще право власності на 1/10 вищевказаного господарства в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . (а.с.100) Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року по справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Городенківської міської ради про визнання права власності на 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами - замінено відповідача Городенківську міську раду на Чернелицьку селищну раду Коломийського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: вул. Незалежності,19 селище Чернелиця Коломийський район Івано-Франківська область. (а.с.116-119) Ухвалою суду від 12 січня 2026 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог. Закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с.151-152) В судове засідання сторони не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] , через канцелярію суду, подала заяву в якій просить судове засідання у даній справі проводити без її участі та ухвалити судове рішення на її користь. Позивач [PERSON] , через канцелярію суду, подав заяву в якій просить судове засідання у даній справі проводити без його присутності та ухвалити позитивне судове рішення на його користь. Відповідач [PERSON] , через канцелярію суду, подала заяву в якій просить судове засідання у даній справі проводити без її участі. Щодо задоволення позовних вимог у позові [PERSON] та [PERSON] не заперечує. Представник Чернелицької селищної ради в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи Чернелицька селищна рада була повідомлена у передбаченому чинним законодавством порядку. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Із копії виписки з інвентаризаційних матеріалів № 10930 виданої 10.05.2023 ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано. (а.с.36) Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2024 року по справі № 342/1374/23 (провадження 2/342/85/2024) позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано за [PERSON] , [INFO] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . В іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено. Даним рішенням встановлено, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/5 частині кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що: спадщину після смерті [PERSON] прийняли - спадкоємець за заповітом [PERSON] та спадкоємець першої черги за законом [PERSON] ; спадщину після смерті [PERSON] прийняла спадкоємець за заповітом - [PERSON] . Через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] та [PERSON] , які теж є колишніми членами колгоспного двору, на даний час можуть на власний розсуд розпоряджатися своїм майном та їх право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у них немає перешкод в оформленні права власності на належне їм майно. Також [PERSON] має право на звернення до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] на належну спадкодавцю, як колишньому члену колгоспного двору, частину вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Рішення набрало законної сили 09.01.2025. (а.с.105-113) Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається із вищенаведеного, рішенням Городженківського районного суду від 23 вересня 2024 року по справі № 342/1374/23 (провадження 2/342/85/2024) встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/5 частині кожному. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] суд виходи в із того, що [PERSON] та [PERSON] , які теж є колишніми членами колгоспного двору, на даний час можуть на власний розсуд розпоряджатися своїм майном та їх право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у них немає перешкод в оформленні права власності на належне їм майно. Також, [PERSON] має право на звернення до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] на належну спадкодавцю, як колишньому члену колгоспного двору, частину вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Позивачі, як члени колишнього колгоспного двору, яким належить по 1/5 частині в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , зверталися до державного реєстратора із заявою про проведення державної реєстрації права власності на належну їм частину в даному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами. Проте, Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 81467728 від 22.10.2025 державним реєстратором прав на нерухоме майно Гвіздецької селищної ради Івано-Франківської області Григорів О.П., позивачу [PERSON] відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку із зазначеними вище обставинами, а саме у зв`язку з відсутністю документів передбачених ст.27 Закону України 1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав у [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.38) Також, Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 81467728 від 22.10.2025 державним реєстратором прав на нерухоме майно Гвіздецької селищної ради Івано-Франківської області Григорів О.П., позивачу [PERSON] відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку із зазначеними вище обставинами, а саме у зв`язку з відсутністю документів передбачених ст.27 Закону України 1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав у [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.39) Окрім того, відповідно до довідки № 217 виданої 18.12.2025 Кунисівським старостинським округом Чернелицької селищної ради на час смерті [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою [ADDRESS] були зареєстровані і проживали: дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та внука [PERSON] , [INFO] (а.с.103) [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що доводиться копіями: свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 24.02.1968, свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 08.11.1987, свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] від 18.10.2016. (а.с.174-175, 10-11) З копії спадкової справи № 1232/2008, яка надана суду Городенківською ДНК, вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. 13.11.2008 видано: [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), розміром 45,86 в кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлому [PERSON] згідно сертифікату серія ІФ № 0108024; [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади з процентами в філії ощадбанку в селищі Чернелиця, що належали померлому [PERSON] . (а.с.125-134) Позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом та законом першої черги після смерті батька [PERSON] зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на належну батькові частку в житловому будинку по [ADDRESS] . Проте, Постановою державного нотаріуса Городенківської ДНК Капріян С.В. позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на належну йому частку житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що спадкоємець не надала документ, який посвідчував би право власності спадкодавця а вищевказаний житловий будинок, оскільки згідно даних органів БТІ право власності не було зареєстровано. (а.с.102) З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 462972414 від 05.02.2026, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] - відсутні. (а.с.162) З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] вбачається,що житловий будинок споруджений в 1990 році, господарські будівлі та споруди в 1960, 1970 роках. Згідно Звіту про оцінку вартості майна житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 430 від 24.10.2025, ринкова вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 28.10.2025 становить 324 450 грн. Із копії довідки № 11 виданої 20.02.2026 Кунисівським старостинським округом Чернелицької селищної ради слідує, що за будинком по [ADDRESS] розташований на земельній ділянці (ожб) площею 0,15 га. (а.с.176) Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, беручи до уваги, що відповідачі не заперечують щодо задоволення даного позову, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення, а саме за позивачем [PERSON] слід визнати право власності по 1/5 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , яка належать йому, як члену колишнього колгоспного двору, за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на 3/10 частки, зокрема: 1/5 яка належить їй як члену колишнього колгоспного двору та 1/10 в порядку спадкування після смерті батька, та у відповідності до норм ЦК України для оформлення права власності на належне їм майно, позивачам необхідно визнати право власності на визначений розмір частки у приватній спільній сумісній власності, а саме у вищевказаному житловому будинку, який відносився до колгоспного двору. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 355, 368, 370, 372 ЦК України,

Outcome: approved