Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який у подальшому уточнила, про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.11.2019 року між гр. [PERSON] , [INFO] та гр. [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін по справі народились донька: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2024 року у справі №191/2247/24 шлюб між сторонами по справі розірваний. Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її повному утриманні. Ще до розірвання шлюбу між сторонами по справі та по теперішній час позивач з дитиною фактично проживають та зареєстровані в [ADDRESS] . Дитина відвідує місцевий навчальний заклад, а саме є вихованкою Інтеграційного дитячого садка №12 у м. Вроцлав, повністю соціалізувалася, забезпечена всім необхідним для комфортного життя та гармонійного розвитку. З метою подальшого оформлення додаткових виплат на дитину, а також врегулювання питання навчання доньки, відвідування гуртків, закладів охорони здоров`я, виникла необхідність отримати рішення суду про визначення місця проживання дитини з матір`ю. В телефонній розмові відповідач неоднозначно висловлює свою позицію з приводу визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , у позивача та відповідача виникають конфліктні ситуації з приводу зустрічей зі спільною малолітньою дитиною. На даний час виключно мати - [PERSON] , самостійно виховує та утримує малолітню доньку - [PERSON] , піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, забезпечує всім необхідним: житлом, харчуванням, одягом, дозвіллям, медичним лікуванням, повністю опікується її інтересами та потребами, створюючи при цьому усі необхідні умови для її повноцінного життя. Дитина фактично мешкає разом із матір`ю, а відповідач приймає участь у її вихованні. Крім того позивач зазначає, що батько дитини [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, позивачка не має на меті перешкоджати його прояву турботи відносно дитини та участі у вихованні доньки і батько зможе реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування. Просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 29.05.2025 року ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини передано на розгляд за підсудністю до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя. Ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 02.06.2025 року позовну заяву залишено без руху. 05.06.2025 року, після усунення недоліків, відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Відзив до суду не надходив. 06.10.2025 року від позивача надійшла уточнена позовна заява. 21.01.2026 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач, [PERSON] та представник позивача, [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягають. Відповідач, [PERSON] , у судові засідання повторно не з`явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки з повідомленням, до суду повернувся конверт не врученим. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Представник служби у справах дітей Синельниківської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомили, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідко про доставку електронного листа. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. 05.11.2019 року між гр. [PERSON] , [INFO] та гр. [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 05.11.2019 року і про що зроблено відповідний актовий запис № 690 Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Від шлюбу у сторін по справі народились донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження та яка наразі проживає разом з матір`ю. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2024 року у справі №191/2247/24 шлюб між сторонами розірваний. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статей 150-157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з вимогами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час дитина проживає разом з матір`ю [ADDRESS] , що підтверджується копіями закордонних паспортів з відмітками (штампами) про перетин польського кордону; копією довідки про реєстрацію тимчасового місця проживання від 05.09.2025р.; копією повідомлень про присвоєння ідентифікаційного номера від 08.07.2024 року та від 05.09.2025 року; копією довідки з реєстру ідентифікаційного номера від 11.09.2025 року; копію додаткової угоди №2 до договору доручення від 31.05.2025 року. Дитина відвідує місцевий навчальний заклад, а саме є вихованкою Інтеграційного дитячого садка №12 у м. Вроцлав, що підтверджується довідкою виданою за місцем навчання від 11.09.2025 року. Враховуючи вищенаведені обставини, враховуючи, що батько дитини не заперечує проти проживання дитини з матір`ю, суд погоджується з доводами сторони позивача про те, що визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] з матір`ю буде відповідати інтересам дитини, сприятиме повноцінному її вихованню та розвитку. Суд приходить до висновку, що позов про визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню. При цьому суд вказує на те, що визначення місця проживання дитини разом із матір`ю не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання останньої з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого та документально підтвердженого судового збору.

Outcome: approved