Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

В січні 2026 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, мотивуючи тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Спадкоємців першої-четвертої черги у [PERSON] не було, та лише онуки [PERSON] і [PERSON] , є єдиними спадкоємцями померлої [PERSON] . Заявник проживав разом зі своєю бабусею в одній квартирі, хоча місце реєстрації заявника за іншим адресом. Заявник доглядав бабусю, був поряд коли вона померла, самостійно організував поховання. На даний час заявник продовжує проживати в квартирі, власником якої є його бабуся, позивач користується та сплачує комунальні платежі, утримує майно, та вважається таким, що прийняв спадщину, але в 2025 році нотаріус надав йому роз`яснення, де зазначено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, заповіту не має, але заявник пропустив 6-місячний строк для прийняття спадщини та не був зареєстрованим із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. А тому заявник просить суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою судді від 20.01.2026 року дану справу було прийнято та відкрито провадження, призначено до розгляду. В судовому засіданні представник заявника, адвокат Шаблій Ю.О. заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити заяву. Заінтересована особа [PERSON] заяву підтримав. Заслухавши позицію учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановленим є те, що [INFO] померла [PERSON] . Зазначене підтверджено свідоцтвом про смерть /серія [NUMBER] / (а.с.15). Син [PERSON] [PERSON] помер [INFO] (а.с.18) Зібраними матеріалами справи підтверджено, що заявник [PERSON] приходиться онуком [PERSON] (а.с.13,17). Встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . [PERSON] на день смерті була зареєстрвоана у власній квартирі за адресою : [ADDRESS] (а.с.12,16,19). Листом-роз`ясненням державного нотаріуса Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори заявнику повідомлено, що він надав документи в підтвердження родинних стосунків з [PERSON] та документи, що посвідчують її право власності на майно, але заявник пропустив встановлений строк для подачі заяви про прийняття спадщини та не є таким, що прийняв спадщину. (а.с.43). Представник заявника суду пояснила, що [INFO] помер батько заявника і [PERSON] перейшов жити до своєї бабусі та постійно проживав з нею більше 20 років, але залишився зареєстрованим в іншій квартирі, разом з мамою і братом. Після смерті баби, заявник продовжує постійно проживати в її квартирі, утримує житло. [PERSON] хворіла, заявник постійно був поряд, доглядав пристарілу бабу до смерті. Встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем необхідно [PERSON] для реалізації права на оформлення спадкового майна. Заінтересована особа [PERSON] суду пояснив, що його рідний брат постійно проживав разом з бабою [PERSON] , доглянув її до смерті. Рідні й близькі знають, що квартира має належати [PERSON] . На сьогодні заявник продовжує проживати в бабиній квартирі, що належить бабі. Допитана в якості свідка, [PERSON] , яка приходиться заявнику мамою, дала суду показання, що її свекруха проживала з разом з [PERSON] близько 20 років. За життя [PERSON] завжди говорила, що її квартира належить онуку [PERSON] , але невідомо, чому вона не оформила все належно. [PERSON] доглянув свою бабу до смерті, повністю самостійно організував, оплатив поховання. Після смерті своєї баби, [PERSON] продовжує проживати в її квартирі. Допитана в якості свідка [PERSON] , яка проживала по-сусідству з [PERSON] дала суду показання, що з 1997 року живе в будинку [ADDRESS] . Добре була знайома з [PERSON] . Свідку відомо, що 2004-2005 р. до [PERSON] прийшов жити її онук [PERSON] і постійно проживає в тій квартирі і на сьогодні. [PERSON] господарює в тій квартирі разом зі своєю дружиною [PERSON] . Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно ч.1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті [INFO] в одному помешканні, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи вищевикладене та те, що встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто по [INFO] .

Outcome: approved