Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

В січні 2026 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборогованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказано, що 21.05.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою вебсайту (https://creditkasa.com.ua) укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1398-0139, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким відповідач був попередньо ознайомлений. Відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 8200 грн, строк кредитування 365 днів, базовий період 30 днів, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, знижена % ставка 1,45% в день, стандартна % ставка 1,45 % в день. Відповідно до додаткової угоди до договору про відкриття кредитної лінії № 1398-0139 від 21.05.2024, 02.08.2024 відповідач отримав від позивача ще кредит у розмірі 8200 грн, строк кредитування 365 днів. Однак, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання щодо погашення кредиту, процентів, а тому станом на 26.11.2025 за ним утворилась заборгованість в розмірі 106169,50 грн, з яких 16400 грн прострочена заборгованість за кредитом, 89769,50 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Проте позивачем прийнято рішення про можливість застосування до відповідача програми лояльності, а саме часткового списання заборгованості по процентах в сумі 28253,10 грн. Позивач просить суд стягнути кредитну заборгованість в сумі 77916,40 грн, з яких 16400 грн прострочена заборгованість за кредитом, 61516,40 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також понесені судові витрати по справі. 19.01.2026 у справі відкрито спрощене позовне провадження і постановлено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України. Відповідачу копія позовної заяви з доданими документами надіслана позивачем 12.01.2026 листом. За зареєстрованим місцем проживання відповідачу судом направлено копію ухвали про відкриття провадження та витяг про права та обов`язки. У встановлений строк відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Тому, відповідно до ст.280-289 ЦПК України, за згоди позивача, про що зазначено в позовній заяві, суд ухвалює заочне рішення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на таке. Судом встановлено, що 21.05.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою вебсайту (https://creditkasa.com.ua) укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1398-0139, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким відповідач був попередньо ознайомлений. Відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 8200 грн, строк кредитування 365 днів, базовий період 30 днів, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, знижена % ставка 1,45% в день, стандартна % ставка 1,45 % в день (а.с.13-22). Відповідно до п. 4.6 Договору позичальник зобов`язується перерахувати позичальнику кошти шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника. В розділі 13 Договору вказано номер особистого електронного платіжного засобу [PERSON] [NUMBER] . Відповідач підписав вказаний електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором С0869, цим самим погодився з умовами відкриття кредитної лінії. Відповідно до додаткової угоди до договору про відкриття кредитної лінії № 1398-0139 від 02.08.2024 відповідач отримав від позивача ще кредит у розмірі 8200 грн, строк кредитування 365 днів (а.с.25 зворот-26). Факт перерахуння коштів платником ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» [PERSON] на карту [NUMBER] , підтверджується квитанціями про перерахування кредиту на загальну суму 16400 грн за кредитним договором №1398-0139 від 02.08.2024 та за додатковою угодою до кредитного договору №1398-0139 від 02.08.2024 (а.с.23, 24). ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на адресу [PERSON] надіслало вимогу про усунення порушень умов договору про відкриття кредитної лінії №1536-6805 від 06.04.2025, а саме протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги сплатити заборгованість за кредитом на банківські реквізити ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (а.с.25). [PERSON] , в порушення умов договору та вимоги про усунення порушень умов договору про відкриття кредитної лінії №№1398-0139 від 02.08.2024 та додаткової угоди до нього кредитні кошти не повернув. Згідно розрахунку позивача станом на 26.11.2025 загальна заборгованість за кредитом становить 106169,50 грн, з яких 89769,50 грн прострочена заборгованість за кредитом, 16400 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами (а.с.29-35). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до умов Договору (п.8.5) у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування. Встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув. Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частини 1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою та другою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За статтею 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) в п. 95-108, щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем письмові докази свідчать, що 21.05.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1398-0139, за умовами якого відповідачу надано 8200 грн кредиту, який перераховано на платіжну картку № [NUMBER] , вказану відповідачем, зі сплатою відсотків, строк кредитування 365 днів. Відповідно до додаткової угоди до договору про відкриття кредитної лінії № 1398-0139 від 21.05.2024, 02.08.2024 відповідач отримав від позивача ще кредит у розмірі 8200 грн, строк кредитування 365 днів. Відповідач підписав вищезазначений електронний договір та додаткову угоду до нього шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, цим самим погодився з умовами відкриття кредитної лінії та з умовами додаткової угоди, що підтверджується п.13 Договору та п.11 Додаткової угоди до договору, відповідно до ч.ч.6, 8 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». За змістом ч.13 ст.11 цього Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України. Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Доказів, які б спростували цю заборгованість за кредитним договором, відповідачем не надано. Оскільки між сторонами укладено кредитний договір, відповідач отримав кредитні кошти, проте свої зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому наявна заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням принципу диспозитивності, визначеного у ч.1 ст.13 ЦПК України, а також того, що відповідач [PERSON] порушив умови договору про відкриття кредитної лінії № 1398-0139 від 21.05.2024 та додаткової угоди до вказаного договору від 02.08.2024, допустив прострочення з повернення тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитом, тому з нього на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 77916,40 грн, з яких 16400 грн прострочена заборгованість за кредитом, 61516,40 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Вирішуючи питання про розподіл судового збору, суд відповідно до ст.141 ЦПК України враховує пропорційність задоволених вимог, тому з відповідача на користь позивача пілягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 2662,40 грн.

Outcome: approved