Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

01 грудня 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» (далі - ТОВ «ІННОВА НОВА») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13 березня 2025 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», яке змінило назву на ТОВ «ІННОВА НОВА», та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 7422550325, який разом із правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 17 листопада 2024 року, складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору позики позикодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на строк 360 днів, у розмірі 8000 грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки вказаної відповідачем, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачці грошові кошти в розмірі 8000 гривень, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів. Однак, позичальник [PERSON] , всупереч умовам договору позики, свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила Загальна заборгованість відповідачки перед позивачем за договором про надання грошових коштів у позику № 7422550325 від 13 березня 2025 року становить 20489 грн. 60 коп., з яких: 8000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12489 грн. 60 коп. - заборгованість за процентами, які нараховувалися з 13 березня 2025 року по 24 листопада 2025 року. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості за кредитним договором. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь вже понесені судові витрати, а саме витрати на оплату судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та судові витрати, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а саме витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи без участі представника ТОВ «ІННОВА НОВА», а також, що проти винесення заочного рішення суду у сторони позивача заперечення відсутні. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Крім того, враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов такого. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 13 березня 2025 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», яке змінило назву на ТОВ «ІННОВА НОВА», та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 7422550325. Як вбачається із змісту договору позики, разом із правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 17 листопада 2024 року, вони складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, з якими позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 9-22). Відповідно до п.п. 2.2., 3.1 договору позики позикодавець зобов`язався надати позичальнику [PERSON] позику у розмірі 8000 грн. шляхом перерахунку на її поточний рахунок, включаючи використання реквізитів платіжної картки ( [NUMBER] ) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно з п. 2.6.1. цього договору, його додатків. Основні умови договору щодо надання коштів у позику: п. 2.4. Тип кредиту - кредит; п. 2.5. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; п. 2.6.1. Стандартна процентна ставка становить 1% за кожен день користування кредитом та застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього договору або дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше); п. 2.7. комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим договором кредиту у день надання кредиту. Якщо в цьому пункту договору значення розміру комісії за видачу кредиту становить 0%, це означає, що комісія за видачу кредиту відсутня; п. 2.8 Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.; п. 3.2 дати надання кредиту: 13 березня 2025 року або наступний за ним календарний день. Згідно з договором про надання послуг з приймання та переказу платежів № 160523/1 від 16 травня 2023 року, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» та ТзОВ «Іннова Фінанс», ТзОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків (а.с. 28-31). Як вбачається з квитанції до платіжної інструкції № 20160-1354-198180367 від 13 березня 2025 року ТзОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» здійснило переказ в сумі 8000 грн. на платіжну карту № [NUMBER] (а.с. 49). Згідно з повідомленням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 08 лютого 2026 року № 20.1.0.0.0/7-260202/55682-БТ на ім`я [PERSON] в банку емітовано банківську карту № [NUMBER] на яку у період з 13 березня 2025 року по 16 березня 2025 року було зараховано кошти в сумі 8000 грн. (а.с. 85). Таким чином, відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Договору позики, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти, однак належним чином умови договору не виконала, кошти не повернула. З розрахунку заборгованості зазначеному в позовній заяві вбачається, що заборгованість відповідачки за кредитним договором становить в сумі 20489 грн. 60 коп., з яких: 8000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12489 грн. 60 коп. - заборгованість за процентами (а.с 23-27). Як вбачається з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань назва позивача зазначена як «ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІННОВА-НОВА» (а.с. 51). Пункт 1 частини 2 статті 11 ЦПК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦПК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦПК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 207 ЦК України вказує, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до змісту ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Як передбачено ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Враховуючи викладене, а також, що відповідачка порушила умови договору та не виконала взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп., сплата яких підтверджується відповідною платіжною інструкцією (а.с. 1). Судом не вирішується питання щодо стягнення понесених позивачем судових витрат на надання правничої допомоги в розмірі 5000 грн., про що ним було зазначено в позовній заяві, оскільки позивачем відповідних доказів на час винесення рішення не надано. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази понесених судових витрат можуть бути надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved