Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивачем, Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», пред`явлено до суду позов до відповідача, [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому позивач просив: 1. Поновити строк позовної давності для подання позову до гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200498785 від 08.04.2016 року. 2. Стягнути з гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (04212, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, код ЄДРПОУ: 42649746) заборгованість за договором № 200498785 від 08.04.2016 року у загальному розмірі 47774,26 грн., яка складається з: суми заборгованості 30494,11 грн., суми інфляційних втрат 14533,17 грн., суми 3 % річних - 2746,98 грн. 3. Стягнути з гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (04212, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, код ЄДРПОУ: 42649746) судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. 4. Розглядати дану цивільну справу в спрощеному позовному провадженні на підставі наявних доказів та матеріалів. 5. Справу розглядати без участі представника Позивача, у разі неявки в судове засідання належним чином повідомленого Відповідача - провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. В обґрунтування своїх вимог у позові позивачем зазначено про те, що 08 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», далі Банк, та [PERSON] , далі Відповідач, укладено угоду № 200498785 щодо кредитування, далі Кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 11263 (одинадцять тисяч двісті шістдесят три) гривні 19 копійок з встановленим строком користування з 08 квітня 2016 року по 08 жовтня 2018 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15 червня 2020 року. Таким чином, Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Станом на 21 березня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 30 494 (тридцять тисяч чотириста дев`яносто чотири) гривні 11 копійок з яких: 10 583 (десять тисяч п`ятсот вісімдесят три) гривні 19 копійок заборгованість за кредитом, 19 910 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот десять) гривень 92 копійки заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Заборгованість відповідача за кредитним договором № 200498785 від 08 квітня 2016 року - 30 494 (тридцять тисяч чотириста дев`яносто чотири) гривні 11 копійок. Сума збитків з урахуванням 3% річних - 2746 (дві тисячі сімсот сорок шість) гривень 98 копійок. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 14 533 (чотирнадцять тисяч п`ятсот тридцять три) гривні 17 копійок. Разом заборгованість становить 47 774 (сорок сім тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 26 копійок. Ухвалою судді від 15 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача, директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» Романенко Михайло Едуардович, у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив справу розглядати без участі представника позивача, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином був повідомлена про дату, час і місце судового засідання через кабінет «Електронного суду», про поважні причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача [PERSON] адвокат Голик Євген Валерійович у судове засідання не з`явився, раніше подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив у стягненні з відповідача [PERSON] інфляційних витрат у сумі 14533 гривні 17 копійок та трьох відсотків річних у сумі 2746 гривень 98 копійок відмовити; витрати на правову допомогу та судовий збір стягнути пропорційно задоволених та відхилених вимог, проте не зазначив позицію відповідача щодо решти позовних вимог. На даний час договір про надання правової допомоги між ним та відповідачем розірвано. Відповідно до ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), тому суд вважає за необхідне розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, за наявних у справі даних та доказів вважає, що позов підлягає задоволенню частково за наступних встановлених судом обставин. Судом встановлено, що 08 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», далі Банк, та відповідачем, [PERSON] , далі Відповідач, укладено угоду № 200498785 щодо кредитування, далі Кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 11263 (одинадцять тисяч двісті шістдесят три) гривні 19 копійок з встановленим строком користування з 08 квітня 2016 року по 08 жовтня 2018 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15 червня 2020 року. Таким чином, Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Позивач стверджує, що станом на 21 березня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 30 494 (тридцять тисяч чотириста дев`яносто чотири) гривні 11 копійок з яких: 10 583 (десять тисяч п`ятсот вісімдесят три) гривні 19 копійок заборгованість за кредитом, 19 910 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот десять) гривень 92 копійки заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 та ст. 514 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно з частиною першою ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки, відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом то Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» вважає за доцільне користуватись обсягом прав, якими був наділений попередній кредитор, але в межах, що не суперечать нормам законодавства щодо позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 200498785 від 08 квітня 2016 року у розмірі 30 494 (тридцять тисяч чотириста дев`яносто чотири) гривні 11 копійок, а також суму збитків з урахуванням 3 % річних - 2 746 (дві тисячі сімсот сорок шість) гривень 98 копійок та суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 14 533 (чотирнадцять тисяч п`ятсот тридцять три) гривні 17 копійок. Разом просить стягнути 47 774 (сорок сім тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 26 копійок. Відзив сторони відповідача на позовну заяву не містить будь-яких заперечень щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30 494 (тридцять тисяч чотириста дев`яносто чотири) гривні 11 копійок. Сторона позивача не заперечує факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів згідно договору. Суд вважає, що стороною позивача доведено належними та допустимими доказами наявність вищевказаної суми заборгованості, тому позовна вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30 494 (тридцять тисяч чотириста дев`яносто чотири) гривні 11 копійок підлягає задоволенню. Згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденним строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальник було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми якщо інший розмір процентів не встановленний договором або законом. Отже, стаття 265 ЦК України визначає відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у вигляді: 1) сплати боргу з урахуванням індексу інфляції; 2) сплатити трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший процент не встановлений договором або законом). Тому саме від вказаних видів відповідальності має бути звільнений боржник, якщо дані суми нараховані за період з 24 лютого 2022 року і по теперішній час. Згідно Указів Президента України на території України з 24 лютого 2022 року і по теперішній час діє правовий режим воєнного стану, який не припинявся та не скасовувався. Згідно розрахунків заборгованості інфляційних витрат та трьох відсотків річних, які викладені в позовній заяві, інфляційні витрати та 3% річних нараховані за період з березня 2022 року по березень 2025 року. Таким чином і інфляційні витрати, і три відсотки річних нараховані позивачем в період дії в Україні режиму воєнного стану, що прямо суперечить пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Згідно названої норми закону вищевказані витрати мають бути списані кредитодавцем. Таким чином у стягненні з відповідача інфляційних витрат у сумі 14 533 (чотирнадцять тисяч п`ятсот тридцять три) гривні 17 копійок та трьох відсотків річних у сумі 2746 (дві тисячі сімсот сорок шість) гривень 98 копійок необхідно відмовити. Оскільки позов задовольняється частково, суд вважає за необхідне згідно вимог ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача частину понесених позивачем судових витрат на оплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial