Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 13 жовтня 2007 року зареєстровано шлюб з [PERSON] . Від спільного проживання у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. Різні погляди на сімейні цінності, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини стали причиною розірвання шлюбу. Усе це поступово призвело до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Можливості зберегти сім`ю немає. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з червня 2025 року. Спільне господарство ними не ведеться. Вважає, що шлюб з відповідачкою фактично припинив існування і розірвання шлюбу - єдиний правильний вихід із ситуації, яка склалася у їхній сім`ї. Рішення про розірвання шлюбу ними прийнято спільно та остаточно і змінювати його вони не мають намірів. За таких підстав позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Позивач подав заяву розгляд справи без його участі. Просить позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка подала заяву, відповідно до якої просить розгляд справи здійснювати без її участі, не заперечує позовні вимоги. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва шлюб, серія [NUMBER] , виданого 13.10.2007 року, сторони зареєстрували шлюб 13.10.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1848. Від спільного проживання у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved