Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що з відповідачем вони проживали разом з 2005 року, мали фактичні шлюбні відносини, вели спільний бюджет та спільні майнові відносини без офіційної реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання з відповідачем народилися дві доньки: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). На початку жовтня 2025 року відповідач вигнав позивачку разом з дітьми з будинку, де вони проживали разом. На теперішній час позивачка з дітьми проживають в орендованій квартирі. Відповідач забороняє родині самостійно заходити до будинку, дозволяє лише доступ на прибудинкову територію, де позивачка продовжує займатися домашнім господарством, доглядає та турбується про спільну худобу і курей. Усі речі та спільно придбана побутова техніка залишилися в будинку, і відповідач не дозволяє їх забрати. Відповідач ухиляється від покладеного на нього відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати своїх дітей. Це, зокрема, виявляється в тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання доньок на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів та оплату орендованого житла. Доньки проживають і повністю знаходяться на утриманні позивачки. Добровільно виділяти кошти на утримання дітей відповідач відмовляється, витрачає гроші на власні потреби, інтересами спільних доньок не цікавиться. Позивачка повністю віддає дітям свою любов і турботу, опікується їхніми інтересами та потребами, виховує їх, приділяє значну увагу розвитку та навчанню дітей. Відповідач має власну лісопилку, де працює неофіційно. ФОП він не зареєстрував, ця лісопилка знаходиться на території будинку його матері. Офіційної заробітної плати він не отримує та не сплачує податки як ФОП. Також відповідач здійснює неофіційну діяльність як майстер з ремонту: виконує ремонтні роботи на замовлення та отримує за це грошові кошти готівкою, без декларування доходів. Крім того, відповідач має інші джерела доходу та нерухоме майно. Зокрема, у повній власності перебуває: житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Цей будинок був придбаний за спільні кошти сторін, і в ньому зареєстровані діти відповідача та сама позивачка. На відповідача також зареєстровано автомобіль марки ВАЗ, модель 2121, рік випуску 1990. Позивачка просить суд стягнути відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 8000 гривень щомісячно на двох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісяця з моменту звернення до суду з позовом до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилась, але від неї надійшла телефонограма про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду телефонограму в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі письмових доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у разі визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено, сторони проживали разом з 2005 року, мали фактичні шлюбні відносини, вели спільний бюджет та спільні майнові відносини без офіційної реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання з відповідачем народилися дві доньки: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.22-23/. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади донька [PERSON] , [INFO] має зареєстроване місце проживання біля батька по [ADDRESS] /а.с.18/. Згідно з світлокопією договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.02.2012 року відповідач є власником житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] /а.с.34/. Ст. 51 Конституції України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до повноліття. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ч. 3 ст. 181 СК України вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ч. 2 ст. 182 СК України йдеться мова про обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до приписів ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітніх дітей, суд у відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України враховує обставини, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. І приходить до наступного висновку, що відповідач на сьогоднішній день можливо має нерегулярний, мінливий дохід (в цивільній справі відсутні документи підтверджуючі зайнятість відповідача), але є дієздатним та працездатним і на думку суду має можливість працювати, отримувати доход та виплачувати аліменти на утримання дитини. Позивачка визначила способом стягнення аліментів в розмірі 8000 грн. щомісячно на двох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісяця з моменту звернення до суду з позовом до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим суд задовольняючи позовні вимоги враховує положення зазначених статей суд наголошує на тому, що закон не містить чіткого розміру частки, яка повинна бути призначена судом на утримання дитини, цей розмір визначається судом. А тому суд аналізуючи в сукупності наданні позивачем письмові докази приходить до виваженого та обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі 8000 грн. щомісячно на двох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісяця з моменту звернення до суду з позовом до досягнення дітьми повноліття, даний розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З відповідача на користь держави у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене та

Outcome: approved