Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

28.05.2025 представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 931674, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 4000 грн на умовах, визначених кредитним договором. Згідно з умовами Договору Відповідач зобов`язалася отримати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши Відповідачу грошові кошти у розмірі та у строки, визначені умовами кредитного договору. Відповідно до умов Договору Відповідач зобов`язана у встановлений строк повернути кредит, сплатити проценти, а також штрафні санкції (у разі їх наявності) та інші платежі, передбачені Договором. На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надано копію договору № 931674 про надання споживчого кредиту, підписаного Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором; копію додатку № 1 до договору № 931674, підписаного Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором; копію довідки про ідентифікацію. Позивач зазначає, що строк повернення кредиту настав, однак Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за кредитним договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з даним позовом про стягнення заборгованості з метою захисту порушених прав, а саме повернення кредитних коштів та процентів. Станом на дату подання позову заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 30 208 грн, з яких: 4000 грн заборгованість за тілом кредиту; 26 208 грн заборгованість за процентами. Також позивач зазначає, що 21 червня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 21062024. Відповідно до умов зазначеного договору до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до боржників ТОВ «Селфі Кредит», у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 931674 від 10.08.2023 року. Крім того, позивачем зазначено, що ним понесено судові витрати, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. З урахуванням викладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 931674 від 10.08.2023 року у розмірі 30 208 грн; судовий збір у сумі 2422,40 грн; витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Просив суд на підставі наявних у справі доказів позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судові засідання призначені на 19.01.2026, 10.02.2026, 04.03.2026 не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзив на позовну заяву не надала, тому суд на підставі ч. 1ст.280ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Ухвалою суду від 19.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також клопотання про витребування доказів задоволено. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, прийшов до наступного. Усі досліджені письмові докази надані суду через систему «Електронний суд». Судом встановлено, що 10 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 931674, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 4000 грн на умовах, визначених кредитним договором. Згідно з умовами Договору Відповідач зобов`язалася отримати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши Відповідачу грошові кошти у розмірі та у строки, визначені умовами кредитного договору. Ухвалою суду від 19.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також клопотання про витребування доказів задоволено. На виконання вищевказаної ухвали АТ «Універсал Банк», надано інформацію про успішне зарахування грошових коштів на карту відкриту на ім`я відповідачки, яка отримана судом 20.01.2026 року. Відповідно до умов Договору Відповідач зобов`язана у встановлений строк повернути кредит, сплатити проценти, а також штрафні санкції (у разі їх наявності) та інші платежі, передбачені Договором. На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надано копію договору № 931674 про надання споживчого кредиту, підписаного Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором; копію додатку № 1 до договору № 931674, підписаного Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором; копію довідки про ідентифікацію. У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем станом на дату подання позову заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 30 208 грн, з яких: 4000 грн заборгованість за тілом кредиту; 26 208 грн заборгованість за процентами. 21 червня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 21062024. Відповідно до умов зазначеного договору до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до боржників ТОВ «Селфі Кредит», у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 931674 від 10.08.2023 року. За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першоюстатті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] , дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманого нею кредиту, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань за кредитним договором у розумінні норм ЦК України, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення витрат професійну правничу допомогу, суд зауважує наступне. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої ташостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року; від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18; від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, ціни позову. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, а також у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи, об`єм позовної заяви, ціну позову, а також те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки даний спір є незначної складності, клопотання представника позивача про розгляд справи без їх участі, суд вважає, що зазначені витрати на правову допомогу у розмірі 8000грн. є суттєво завищеними. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial