Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Матір`ю [PERSON] є [PERSON] , а [PERSON] [PERSON] . 09 жовтня 2018 року Носівським районним судом Чернігівської області у справі № 741/1257/18 (провадження № 2/741/587/18) було ухвалено рішення, яким стягнуто з нього (позивача) на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 серпня 2018 року і до досягнення дочкою повноліття. 27 серпня 2024 року Носівським районним судом Чернігівської області у справі № 741/1716/24 (провадження № 2-н/741/267/24) було видано судовий наказ, яким стягнуто з нього (позивача) на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 серпня 2024 року і до досягнення дочкою повноліття. Отже, на даний час з нього (позивача) стягуються аліменти на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] у загальному розмірі 1/2 частини, тобто 50 % від всіх видів мого заробітку (доходу). Він (позивач) вважає, що наявні законні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку), оскільки після ухвалення судом 09 жовтня 2018 року у справі № 741/1257/18 (провадження № 2/741/587/18) рішення про стягнення з аліментів на утримання дочки [PERSON] у нього відбулася зміна сімейного стану, тобто він став проживати у цивільному шлюбі з [PERSON] та [INFO] у них народилася спільна дитини [PERSON] . Під час видачі судом 27 серпня 2024 року у справі № 741/1716/24 (провадження № 2-н/741/267/24) судового наказу про стягнення з аліментів на утримання дочки [PERSON] суд не врахував наявність у нього (позивача) іншої неповнолітньої дитини, на утримання якої він сплачує аліменти. Він (позивач) своєчасно сплачує аліменти, заборгованість по сплаті аліментів відсутня, однак такий їх розмір ставить його у скрутне матеріальне становище. [PERSON] просив суд: - зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Носівського районного суду Чернігівської області у справі № 741/1257/18 (провадження № 2/741/587/18) від 09 жовтня 2018 року, з 1/4 частки на 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу Носівського районного суду Чернігівської області у справі № 741/1716/24 (провадження № 2-н/741/267/24) від 27 серпня 2024 року, з 1/4 частки на 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просив їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, просила розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, її представник позов не визнав повністю, подав до суду відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до того, що позовні вимоги є безпідставними. У [PERSON] при народженні були виявленні численні захворювання у зв`язку з чим на другу добу після народження вона потрапила у реанімацію, а в подальшому у патологічне відділення лікувального закладу (основний діагноз, ускладнення, супутні захворювання: Р37.8 внутрішньоутробна інфекція: двобічна пневмонія, субепендимальні кісти головного мозку, тромбоцитопенія, поліцитемія. Дихальна недостатність у новонародженого I-II ступеня. Р91.8 Гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС, двобічні крововиливи в СЕП, незрілість структур головного мозку, синдром рухових розладів за гіпотонічним типом. Не можна виключити СМА, хвороби накопичення-Помпе. Q21.0 Перимембранозний дефект міжшлуночкової перегородки. Q21.1 Функціонує відкрите овальне вікно. Q76.0 Spina bifida occulta грудного відділу хребта (Th2, ThS). Q67.5 Вроджений сколіоз грудного відділу хребта). Стан здоров`я [PERSON] є надзвичайно складним, дитина потребує постійного спостереження лікарів, спеціалізованого догляду, додаткового лікування, що значно підвищує рівень необхідного фінансового забезпечення, перелік встановлених медичних діагнозів свідчить про вроджені патології, які призводять до додаткових витрат на медичне обслуговування, реабілітацію та догляд. [PERSON] потребує постійного лікування, яке у свою чергу призводить до суттєвих фінансових витрат. Зменшення розміру аліментів, за умови необхідності постійних, значних витрат на лікування, точно не відповідатиме інтересам дитини. Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували значне погіршення його матеріального становища, а наявність іншої неповнолітньої дитини (яка народилась ще у вересні 2014 року), на утримання якої він також сплачує аліменти, не є самостійною та достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, визначених судовим рішенням. У зв`язку з цими обставинами представник просив у задоволенні позову відмовити, а також стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] витрати на правничу допомогу. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідачів за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача [PERSON] , вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Матір`ю [PERSON] є [PERSON] , а [PERSON] [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8-9). З матеріалів справи (а.с. 10-11) вбачається, що: - 9 жовтня 2018 року Носівським районним судом Чернігівської області у справі № 741/1257/18 (провадження № 2/741/587/18) було ухвалено рішення, яким стягнуто з позивача на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 серпня 2018 року і до досягнення дочкою повноліття; - 27 серпня 2024 року Носівським районним судом Чернігівської області у справі № 741/1716/24 (провадження № 2-н/741/267/24) було видано судовий наказ, яким стягнуто з позивача на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 серпня 2024 року і до досягнення дочкою повноліття. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України, ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20 та від 9 червня 2024 року у справі № 686/22677/23, підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Суд погоджується з доводами позивача, що після ухвалення судом 9 жовтня 2018 року у справі № 741/1257/18 (провадження № 2/741/587/18) рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] відбулася зміна його сімейного стану, а саме [INFO] у нього народилася дочка [PERSON] . Окрім цього, під час видачі судом 27 серпня 2024 року у справі № 741/1716/24 (провадження № 2-н/741/267/24) судового наказу про стягнення з позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] судом не було враховано наявність у позивача іншої неповнолітньої дитини, а саме [PERSON] , [INFO] , на утримання якої з нього стягуються аліменти. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність визначених законом підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачів на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Доводи представника відповідача [PERSON] адвоката Скрибки І.Ю. про те, що у позивача відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, суд визнає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи. Доводи представника відповідача [PERSON] адвоката Скрибки І.Ю. про те, що зменшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] за умови необхідності постійних та значних витрат на її лікування точно не відповідатиме інтересам дитини, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки у відношенні до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в ухвалі від 16 грудня 2009 року у справі № 6-20478св09, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при призначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. У судовому засіданні встановлено, що незалежно від сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , відповідач належним чином виконує свій обов`язок щодо участі у додаткових витратах, що викликані особливими обставинами, а саме хворобами дочки, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 112-113). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 3). Зазначені витрати позивача підлягають стягненню з відповідачів у рівних частинах. Ураховуючи те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, витрати, понесені відповідачем [PERSON] на професійну правничу допомогу, не підлягають стягненню з позивача на її користь. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved