Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

У вересні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 46000 грн та понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05 січня 2024 року [PERSON] уклала із товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» кредитний договір № 06180-01/2024, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, та надісланий на номер мобільного телефону відповідача, за яким позикодавець зобов`язується надати позичальнику кошти кредиту у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем з метою отримання кредиту. 24 травня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24052024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24 травня 2024 року до договору факторингу № 24052024 від 24 травня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 32000 грн, з яких: 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 24000 грн сума заборгованості за відсотками. Усупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконашла свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24 травня 2024 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 06180-01/2024 в сумі 32000 грн, яку позивач і просив стягнути судовим рішенням. Також 17 січня 2024 року [PERSON] уклала із товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» кредитний договір № 24610-01/2024, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, та надісланий на номер мобільного телефону відповідача, за яким позикодавець зобов`язується надати позичальнику кошти кредиту у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем з метою отримання кредиту. 24 травня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24052024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24 травня 2024 року до договору факторингу № 24052024 від 24 травня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 24000 грн, з яких: 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 18000 грн сума заборгованості за відсотками. Усупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач лише частково виконала своє зобов`язання, оскільки після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача остання здійснила одноразовий платіж 09 оистпоада 2024 року на загальну суму 10000 грн для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24 травня 2024 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 24610-01/2024 в сумі 14000 грн, з яких: 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8000 грн сума заборгованості за відсотками, яку позивач і просив стягнути судовим рішенням. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2025 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд даної справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 05 грудня 2025 року. Ухвалою суду від 05 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 03 березня 2026 року. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] , яка була належним чином повідомленою судом про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання в порядку ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подавала. Поштові конверти із судовими повістками про виклик відповідача повернулися на адресу суду без вручення із зазначенням причин повернення: «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому суд вважає, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Рішенням ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти росії» (№ 12307/16) визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За письмовою згодою позивача суд постановив 03 березня 2026 року ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 223 ЦПК України. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом установлено, що 05 січня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 06180-01/2024 (а. с. 7-9), відповідно до розділу 1 якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається на 120 днів (п. 1.2. договору). Дата надання кредиту 05.01.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 03.05.2024. За користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 цього договору (п. 1.4.1. договору). Відповідно до п. 7.1 цього договору договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п. 1.2 цього договору. Відповідно до п. 1.6. договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4149-50хх-хххх-2870 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Згідно з п. 2.1. договору перед укладенням цього договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, шляхом отримання через Систему BankID ідентифікаційних даних клієнта. Указаний договір підписаний відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора електронного підпису W1020. Таким же чином [PERSON] підписано додаток до договору № 06180-01/2024, яким є графік платежів (а. с. 10), а також паспорт споживчого кредиту (а. с. 11-12), що містить основні умови кредитування, аналогічні вказаним у договорі. 24 травня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 24052024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а. с. 25-27). Згідно з витягом з Реєстру боржників від 24.05.2024 до Договору факторингу № 24052024 від 24.05.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 06180-01/2024 в сумі 32000 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 24000 грн сума заборгованості за відсотками (а. с. 30). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 06180-01/2024 від 05.01.2024 року станом на 24 травня 2024 року відповідач [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у розмірі 32000 грн, з яких: 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 24000 грн сума заборгованості за відсотками (а. с. 14-15, ). Також судом установлено, що 17 січня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 24610-01/2024 (а. с. 17-19), відповідно до розділу 1 якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 6000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається на 120 днів (п. 1.2. договору). Дата надання кредиту 17.01.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 15.05.2024. За користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 цього договору (п. 1.4.1. договору). Відповідно до п. 7.1 цього договору договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п. 1.2 цього договору. Відповідно до п. 1.6. договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4149-50хх-хххх-2870 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Згідно з п. 2.1. договору перед укладенням цього договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, шляхом отримання через Систему BankID ідентифікаційних даних клієнта. Указаний договір підписаний відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора електронного підпису W8876. Таким же чином [PERSON] підписано додаток до договору № 24610-01/2024, яким є графік платежів (а. с. 20), а також паспорт споживчого кредиту (а. с. 21-22), що містить основні умови кредитування, аналогічні вказаним у договорі. 24 травня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 24052024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а. с. 25-27). Згідно з витягом з Реєстру боржників від 24.05.2024 до Договору факторингу № 24052024 від 24.05.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 24610-01/2024 в сумі 24000 грн, з яких: 6000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 18000 грн сума заборгованості за відсотками (а. с. 31). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 24610-01/2024 від 17.01.2024 року станом на 31 липня 2025 року відповідач [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у розмірі 14000 грн, з яких: 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8000 грн сума заборгованості за відсотками, сплачено відповідачем 09.11.2024 10000 грн на погашення суми заборгованості за відсотами (а. с. 24). Так, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20. Відповідно до ч. 1 статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч.1 статті 519 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Судом встановлено, що з моменту отримання права вимоги до відповідача за вищевказаними кредитними договорами ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій на суми заборгованостей відповідача. Як слідує з матеріалів справи, кредитні договори № 06180-01/2024 від 05.01.2024 та № 24610-01/2024 від 17.01.2024 містять основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, у них зазначено суми кредитів, дати їх видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Указані договори підписано відповідачем з використанням електронних підписів одноразовими ідентифікаторами. Крім того, у кредитних договорах сторони погодили суми кредитів, строки кредитів, розмір процентнної ставки за 1 день користування кредитними коштами. За вказаних обставин, суд уважає встановленим факт укладення між [PERSON] та ТОВ «Аванс кредит» кредитних договорів № 06180-01/2024 від 05.01.2024 та № 24610-01/2024 від 17.01.2024. Доказів протилежного відповідачем до суду не подано. Окрім того, при укладенні вказаних кредитних договорів відповідач сама надала відомості, які її ідентифікують: свої прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, РНОКПП, адресу проживання, номер телефону, номер банківської картки. Саме на вказаний нею номер телефону первісним кредитором було надіслано одноразові ідентифікатори, якими відповідач скористалася, увівши їх у відповідне поле на сайті товариства, тим самим підписала кредитні договори. Судом встановлено, що первісний кредитор ТОВ «Аванс кредит» виконало свої зобов`язання за кредитними договорами № 06180-01/2024 від 05.01.2024 та № 24610-01/2024 від 17.01.2024 у повному обсязі, надавши відповідачеві кредити відповідно до умов укладених кредитних договорів. Виконання первісним кредитором ТОВ «Аванс кредит» зобов`язань з надання відповідачеві кредиту в сумі 8000 грн за кредитним договором № 06180-01/2024 від 05.01.2024 підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 08 липня 2025 року, відповідно до якого через платіжну систему iPay.ua 05.01.2024 о 16:10:10 здійснено платіж на суму 8000,00 грн на картку [NUMBER] (а. с. 13). Виконання первісним кредитором ТОВ «Аванс кредит» зобов`язань з надання відповідачеві кредиту в сумі 8000 грн за кредитним договором № 24610-01/2024 від 17.01.2024 підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 08 липня 2025 року, відповідно до якого через платіжну систему iPay.ua 17.01.2024 о 15:45:00 здійснено платіж на суму 6000,00 грн на картку [NUMBER] (а. с. 23). В обґрунтування наявності заборгованості відповідача за кредитним договором № 06180-01/2024 від 05.01.2024 позивачем надано розрахунок заборгованості, із якого вбачається, що станом на 24 травня 2024 року відповідач має заборгованість у розмірі 32000 грн, з яких: 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 24000 грн сума заборгованості за відсотками (а. с. 14-15). В обґрунтування наявності заборгованості відповідача за кредитним договором № 24610-01/2024 від 17.01.2024 позивачем надано розрахунок заборгованості, із якого вбачається, що станом на 31 липня 2025 року відповідач [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у розмірі 14000 грн, з яких: 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8000 грн сума заборгованості за відсотками. Із указаного розрахунку також встановлено, що відповідач сплатила 09.11.2024 10000 грн, які позивачем зараховано на погашення заборгованості за відсотками (а. с. 24). Оскільки [PERSON] належним чином не виконала умови укладених кредитних договорів, суму отриманих кредитних коштів не повернула, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором № 06180-01/2024 від 05.01.2024 та за кредитним договором № 24610-01/2024 від 17.01.2024. Вирішуючи питання про розмір заборгованості відповідача, яка підлягає стягненню, та правомірність заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, суд виходить з того, що позивач, крім заборгованостей за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за договором № 06180-01/2024 від 05.01.2024 у сумі 24000 грн та за договором № 24610-01/2024 від 17.01.2024 у сумі 8000 грн. Так, у вищевказаних кредитних договорах сторонами погоджено сплату процентів за ставкою 2,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується в межах строку кредитування, тобто в межах 120 днів. Однак, 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким, зокрема, було доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» новими частинами. Так частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Указана норма законодавства була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 498-IX та набрала чинності 24 грудня 2023 року. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Оскільки кредитні договори № 06180-01/2024 від 05.01.2024 та № 24610-01/2024 від 17.01.2024 укладені між сторонами 05 січня 2024 року та 17 січня 2024 року, відповідно, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), то в них повинні бути враховані положення чинного на момент укладення договорів законодавства щодо максимального розміру денної процентної ставки, яка не може перевищувати 1 % в день. А тому відповідні умови договорів щодо нарахування процентів у розмірі 2,5 % в день є нікчемними, оскільки відсоткова ставка, встановлена законом, який регулює спірні правовідносини між сторонами, не може бути збільшена умовами договору. Тому суд з урахуванням умов договорів та норм чинного на час виникнення правовідносин законодавства, що встановлюють максимальний розмір денної процентної ставки (не може перевищувати 1 % у день), уважає за необхідне навести власний розрахунок заборгованості [PERSON] за відсотками. Таким чином, виходячи із суми кредиту у розмірі 8000 грн, процентної ставки у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом та строку кредитування (строку договору) тривалістю 120 днів, заборгованість відповідача по відсотках за кредитним договором № 06180-01/2024 від 05.01.2024 становить 9600 грн (8000,00 грн * 1%*120 днів). Отже, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором № 06180-01/2024 від 05.01.2024 у розмірі 17600 грн, з яких: 8000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 9600 грн сума заборгованості за відсотками. Виходячи із суми кредиту у розмірі 6000 грн, процентної ставки у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом та строку кредитування (строку договору) тривалістю 120 днів, відповідачеві мали бути нараховані відсотки за кредитним договором № 24610-01/2024 від 17.01.2024 у сумі 7200 грн (6000,00 грн * 1%*120 днів), а не 18000 грн, як указано в рохрахунку позивача, тобто за вказаним договором відповідач повинна була сплатити 13200 грн (6000 грн тіла кредиту + 7200 грн нарахованих відсотків), а сплатила 09 листопада 2024 року у рахунок погашення заборгованості по вказаному договору 10000 грн, тобто стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № 24610-01/2024 від 17.01.2024 у розмірі 3200 грн, з яких: 3200 грн заборгованість за основною сумою боргу. Отже, суд уважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами № 06180-01/2024 від 05.01.2024 та № 24610-01/2024 від 17.01.2024 у загальному розмірі 20800 грн. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір відповідно до задоволеної частини позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1369,26 грн грн пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 45,22 %). На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625, 639, 1048, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України та

Outcome: approved