Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що відповідно до заочного рішення від 19.05.2020 року Вінницького міського суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно Свідоцтва про зміну імені від 21.11.2020 року серії [NUMBER] прізвище « [PERSON] » змінено на прізвище « [PERSON] ». Від спільного подружнього життя у сторін по справі народилась донька [PERSON] , [INFO] . Після розлучення і по даний час донька залишилась проживати разом з нею. Згідно Судового наказу від 25.11.2019 року з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх виді заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 01.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавче провадження про стягнення за вищевказаним судовим наказом здійснюється Фастівським ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), відомості про виконавче провадження ВП №61267801. Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.08.2025 року вбачається, що розмір заборгованості по сплаті аліментів складає 61258,00 грн. У зв`язку із чим, змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 61258,00 грн та 2500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 22.12.2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Вказану ухвалу, було надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу його останнього відомого місця проживання. Однак поштове відправлення повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2020р. шлюб між сторонами розірваний (а.с. 10-11). Згідно Свідоцтва про зміну імені від 21.11.2020 року серії [NUMBER] прізвище « [PERSON] » змінено на прізвище « [PERSON] » ( а.с.9). Після розлучення і по даний час донька залишилась проживати разом з Позивачем, що підтверджується актом про фактичне проживання осіб зареєстрованих в житловому приміщені від 14.08.2025 року, за яким [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою [ADDRESS] , з 24.009.2015 року (а.с. 17). Згідно Судового наказу від 25.11.2019 року з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх виді заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 01.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16). Виконавче провадження про стягнення за вищевказаним судовим наказом здійснюється Фастівським ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), відомості про виконавче провадження ВП №61267801. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.08.2025 заборгованість зі сплати аліментів по примусовому виконанні судового наказу станом на липень 2025 року становить 61258,00 грн. ( а.с.18-21). Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СКУ країни відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом ст.. 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у справі №333/6020/16-ц від 03.04.2019 року. Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів останній суду не подав, як і свого розрахунку. Позивачем у позовній заяві наведений розрахунок пені, який за період з лютого 2024 року по липень 2025 року складає 173638,39 грн, однак враховуючи, що нарахований розмір перевищує суму заборгованість, яка становить 61258,00 грн, позивач просить стягнути тільки суму заборгованості у розмірі 61258,00 грн. відповідно ст.196 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі, заявленому позивачем. Враховуючи те, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 1211,20 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог ст.137, 141 ЦПК України суд враховує, що дані витрати пов`язані із розглядом цієї справи, витрати відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правничу допомогу), розмір останніх є пропорційним до предмету спору, докази про їх неспівмірність відсутні, відповідачем клопотання про їх неспівмірність не заявлялося, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved