Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

У позовній заяві представник позивача ТОВ «Фінпром Маркет» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики № 3632366 від 16.12.2020 в загальній сумі 13002,00 гривень. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 16 грудня 2020 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» уклали договір позики № 3632366, за умовами якого позикодавець надає відповідачу грошові кошти у розмірі 4000,00 гривень на строк 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Того ж дня, позикодавець на виконання умов договору позики виконав свої зобов`язання, а саме передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 4000 грн шляхом перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] за посередництва платіжної установи ТОВ "ФК Фінекспрес". Умови продовження строку користування позикою (пролонгація) визначена п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику, за змістом яких позикодавець вправі нараховувати проценти за кожний день понадстрокового користування позикою і закінчуючи днем повернення позики, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Відповідач взятого на себе зобов`язання належним чином не виконувала. Враховуючи умови договору та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення боргу, які складають 311,20 грн, загальний розмір заборгованості відповідача за договором позики склав 13002,00 грн, з яких: 4000,00 грн основна сума боргу, 9002,00 грн відсотки. Право вимоги за указаним договором позики на зазначену суму боргу перейшло до позивача ТОВ «Фінпром Маркет» на підставі укладеного із ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» договору факторингу від 03.04.2023 №030423-ФК, яке, у свою чергу, набуло права вимоги до відповідача за укладеним із первісним позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договором факторингу від 21.06.2021 №2106. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 23 грудня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали без вручення з причин відсутності адресата як внутрішньо переміщеної особи за зареєстрованою адресою , ухвалою від 06 січня 2026 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності та висловила згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті двічі у встановленому порядку була повідомлена, у тому числі шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судові засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала, про причини неможливості розгляду справи за її відсутності не сповістила. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі № 911/3142/19 висловив правову позицію про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 16 грудня 2020 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 3632366. Договір укладений в електронній формі, відповідачем підписаний електронним підписом шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 253iyfkDrw. За умовами договору ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" надає [PERSON] кредит в розмірі 4000 гривень строком на 30 днів з базовою процентною ставкою 1,99 % в день (п.2 Договору). Проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п. 4 Договору). У пункті 5.2 Договору вказано, що позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті позикодавця, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) їй зрозумілі. Пунктом 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але у будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Надання ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" у позику відповідачу 4000 грн шляхом їх перерахувавши на платіжну картку № [NUMBER] , указану відповідачем в договорі позики, підтверджується довідкою ТОВ "Фінансова компанія "Фінекспрес" № КД-0000025628/ТНПП від 05.05.2025, копією платіжної інструкції fa37689b-40a7-4575-b191-867a73b8037a та наданою на виконання ухвали суду від 23.12.2025 листом АТ «Ощадбанк» від 09.01.2026 №46/12-11/3682/2026/БТ випискою про рух коштів по банківському рахунку відповідача № [NUMBER] . 21 червня 2021 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" укладено договір факторингу № 2106, відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" за грошові кошти відступає ТОВ "Фінансова компанія управління активами" права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей. З реєстру прав вимог № 1 до цього договору факторингу вбачається, що ТОВ "Фінансова компанія управління активами" набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 3632366 в сумі 13002,00 грн, з яких: 4000,00 грн основна сума боргу, 9002,00 грн відсотки. 03 квітня 2023 року між ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" укладено договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до умов якого ТОВ "Фінансова компанія управління активами" за грошові кошти відступає ТОВ "Фінпром Маркет" права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей в розмірі портфеля заборгованості. Згідно з реєстром заборгованості до указаного договору факторингу ТОВ "Фінансова компанія управління активами" набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 3632366 в сумі 13002,00 грн, з яких: 4000,00 грн основна сума боргу, 9002,00 грн відсотки. Із наданого позивачем розрахунку суми заборгованості [PERSON] за Договором позики № 3632366 від 16.12.2020 за період з 16.12.2020 по 05.06.2025 встановлено, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість в сумі 13002,00 грн, з яких: 4000 грн - заборгованість за тілом позики; 9552 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами. З розрахунку вбачається, що первісним позикодавцем нараховувались відсотки за користування позикою впродовж 120 днів. На погашення заборгованості відповідач здійснила лише два платежі: 13.01.2021 на суму 11,20 грн; 12.02.2021 300,00 грн, які в загальній сумі 311,20 грн зараховані позикодавцем в рахунок погашення нарахованих відсотків. Після переходу прав вимог нові позикодавці ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" не здійснювали нарахування процентів та штрафних санкцій. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Статтю 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» (тут і надалі в редакції на дату укладення кредитного договору 28.11.2020) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в поряд-ку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України). Досліджені в справі докази свідчать, що укладений між первісним кредитором ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та відповідачем [PERSON] договір позики № 3632366 від 16.12.2020 відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію», відповідачем підписаний одноразовим ідентифікатором, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, у ньому визначені усі істотні умови для даного виду договорів. Після підписання договору у його сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання у позику коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Первісний позикодавець свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу у користування кредитні кошти в сумі 4000,00 грн. Позивач ТОВ «Фінпро Маркет» приєднаними до позову договорами факторингу з додатками довів набуття ним права вимоги до відповідача за вищевказаним договором позики, а відтак є належним позивачем у спірних правовідносинах. Розрахунком заборгованості підтверджується невиконання відповідачем взятого на себе зобов`язання щодо повернення суми позики і сплати відсотків за їх користування, внаслідок чого за нею у позивача облікується заборгованість в загальній сумі 13002,00 грн, яка складається із тіла позики в сумі 4000 грн та відсотків в сумі 9552 грн. Заборгованість по тілу кредиту відповідає умовам договору, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Аналіз розрахунку заборгованості та умов договору позики в частині строку нарахування відсотків за користування позикою приводить суд до висновку про невідповідність заявленої до стягнення суми заборгованості по відсотках умовам договору позики з огляду на таке. Дослідженими доказами встановлено, що умовами договору позики визначені такі умови: сума позики 4000,00 грн, строк позики - 30 днів, базова процентна ставка - 1,99 % в день. Розмір відсотків за цей період становить 2388,00 грн (4000 х 1,99% : 100 х 30). Договір позики не містить у собі положень щодо пролонгація строку користування позикою, у ньому наявне лише посилання на Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у яких в пункті 6.5 йдеться про такі умови. Проте, приєднана до позову Правил надання грошових коштів у позику ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (на умовах повернення позики в кінці строку позики) не може слугувати належним доказом узгодження між сторонами такої істотної умови договору позики як пролонгація строку користування позикою, оскільки перш за все ці Правила не підписані відповідачем та цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила кредитування. Крім цього, у матеріалах справи відсутні докази, що саме з цими Правилами ознайомилась і погодилась відповідач, підписуючи договір позики. Без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила надання грошових коштів у позику, надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17-ц. Доказів того, що відповідач як позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту, позивач суду не надав. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, відповідач зобов`язана сплатити відсотки лише в межах визначеного умовами договору позики 30-денного строку користування позикою, а нарахування відсотків поза межами цього строку суперечить вимогам ЦК України та правовим висновкам Верховного Суду. Враховуючи сплату відповідачем 311,20 грн, які первісним позикодавцем зараховані в рахунок погашення заборгованості по відсотках, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає решта непогашених відсотків у сумі 2076,80 грн (2388,00 311,20). У статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання щодо погашення заборгованості за позикою та сплати відсотків належним чином не виконувала, тим самим порушила умови договору, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість в загальній сумі 6076,80 грн, з яких тіло позики в розмірі 4000,00 грн та нараховані в межах строку надання позики відсотки в сумі 2076,80 грн, які підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку. З наведених підстав і мотивів позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 46,73 % таких вимог. У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500,00 грн. На підтвердження цих витрат до позову додано: укладений між позивачем та адвокатом Ткаченко Ю.О. договір про надання правничої допомоги № 01-11/2024 від 01.11.2024, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 від 03.04.2018, витяг з акту №14-П приймання-передачі від 19 травня 2025 року, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, ордер на надання правничої (правової) допомоги №1149961 від 01 листопада 2024 року, платіжною інструкцією № 579934713.1 від 19.05.2025 про здійснення оплати згідно з актом №14-П приймання наданої правничої допомоги від 19.05.2025 за договором про надання правничої допомоги № 01-11/2024 від 01.11.2024. Враховуючи часткове задоволення позову та належне документальне підтвердження позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також сплату судового збору, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1131,98 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 1635,55 грн.

Outcome: partial