Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

ТОВ «Рівнетеплоенерго» (надалі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , власниками якого є відповідачі. Згідно з витягом оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] станом на 01.06.2025 (за період з 01.06.2022 по 31.05.2025) виникла заборгованість за надані ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 66 356, 90 грн. Згідно з розрахунком, наданим представником позивача, сума пені станом на 01.06.2025 (за період з 01.06.2024 по 31.05.2025) становить 1 678, 04 грн, сума інфляційних втрат станом на 01.06.2025 (за період з 01.01.2024 по 31.05.2024) становить 7 561, 44 грн, сума трьох процентів річних від простроченої суми станом 01.06.2025 (за період з 01.01.2024 по 31.05.2025) становить 1 840, 98 грн. Ухвалою суду від 14.07.2025 прийнято до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у справі, призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті. 28 жовтня 2025 року від представника відповідачки Д. Просюк - адвоката Ф. Кхатера надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що позивач у справі стверджує, що у відповідачів виникла заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 66 356, 90 грн. При цьому матеріали справи не містять будь-яких підтверджуючих документів щодо формування такого тарифу. Оскільки позивач не вказав жодної формули, розрахункових показників чи вихідних даних, відповідач позбавлений можливості перевірити правильність, достовірність і законність обчислення суми 66 356,90 грн. Фактично, позовна заява містить лише підсумкову суму, без обґрунтування джерел даних, що суперечить вимогам ст. 175 ЦПК України щодо зазначення у позові обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і доказів на їх підтвердження. Згідно з даними, що отримані через веб портал судова влада України встановлено, що в провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебували справи, відповідно до яких винесено два судові накази, у справі № 569/13082/20, де сторони по справі: стягувач ТОВ «Рівнетеплоенерго», боржниця: [PERSON] , результат розгляду справи: 25 серпня 2020 року видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ«Рівнетеплоенерго» за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 18 833 (вісімнадцять тисяч вісімсот тридцять три) грн. 73 коп. Крім того, було винесено судовий наказ від 28.06.2022 у справі № 569/7423/22, згідно з яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Рівнетеплоенерго» за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 48694 грн. 28 коп. Вказані судові накази свідчать про те, що заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання вже була предметом судового розгляду між тими ж сторонами (ТОВ «Рівнетеплоенерго» стягувач, [PERSON] боржник), і рішення з цього питання набрали законної сили. Таким чином, наявність двох судових наказів ставить під сумнів достовірність нової заявленої суми боргу у 66 356,90 грн, оскільки позивач не навів жодних доказів, що дана сума не дублює раніше стягнуті або нараховані заборгованості, які вже були вирішені у судовому порядку. Також, з матеріалів справи встановлено, що власниками житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи спільне прізвище та по батькові можна прийти до висновку, що відповідна сім`я є багатодітною та має відповідний статус. Так, багатодітна сім`я має право на пільгу на опалення, яка становить 50% знижки на оплату комунальних послуг в межах соціальних норм, відтак дані обставини мають бути додатково з`ясовані під час розгляду даної справи. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. 04 листопада 2025 року від представника відповідача М. Просюка - адвоката Ф. Кхатера надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому він навів такі ж аргументи, як і у своєму відзиві на позовну заяву від 28.10.2025. Також вказав, що матеріали справи не містять будь-яких підтверджуючих документів щодо формування застосованого тарифу тарифу, оскільки позивач не вказав жодної формули, розрахункових показників чи вихідних даних, відповідач позбавлений можливості перевірити правильність, достовірність і законність обчислення суми 66 356,90 грн. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. 10 листопада 2025 року від представника позивача надійшла до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він вказав, що твердження відповідача про відсутність обґрунтування розрахунку є непідтвердженими, надуманими та спрямованими на уникнення виконання грошового зобов`язання за фактично отримані послуги. Не заслуговують також уваги суду також доводи відзиву щодо окремого розрахунку заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячою водопостачання, так як відповідні розрахунки, наведені в оборотній відомості по особовому рахунку № [NUMBER] , долучені до матеріалів справи. Вказана оборотна відомість містить усю необхідну інформацію та вихідні дані, дозволяє здійснити розрахунок спірної заборгованості та надає можливість її перевірити під час судового розгляду. Подібним чином усі необхідні відомості щодо нарахування пені, інфляційних та 3% річних, включаючи період обчислення, базу нарахування, дати прострочень та розрахункові періоди було додано до позову та може бути легко обраховано і перевірено сторонами і судом. Не зрозумілою для Товариства є також позиція представника співвідповідачів щодо врахування до заявленої суми заборгованості попередніх судових рішень у справах №569/13082/20 (судовий наказ від 25 серпня 2020 року) та №569/7423 22 (судовий наказ від 28 червня 2022 року), адже спірна заборгованість, що є предметом позову, заявлена з червня 2022 року, тобто першого календарного місяця та слідує після того, як було видано судовий наказ у справі №569/7423/22 від 28 червня 2022 року. При цьому, фактично, спірна заборгованість почала формуватись за особовим рахунком ще пізніше - з листопада 2022 року, тож жодним чином не могла бути ні предметом попередніх судових розглядів щодо заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] , адже відповідні провадження стосувалися різних, більш ранніх періодів нарахувань, та, відповідно, різних сум заборгованості. Також, представник позивача зауважує, що шкала пільг па оплату житлово-комунальних послуг пільговикам тепер здійснюється у грошовій готівковій формі шляхом перерахування коштів Пенсійним фондом України, Товариство не має повноважень самостійно нараховувати пільги для споживачів. Просить задовольнити позовні вимоги повністю. 24 листопада 2025 року від представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвоката Ф. Кхатера до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому він вказав, що статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. В свою чергу оборотно-сальдова відомість не є первинним бухгалтерським документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оборотно-сальдова відомість є зведеним обліковим документом, який фактично формується на підставі первинних документів з метою контролю, узагальнення та впорядкування оброблення даних. Таким чином Оборотно-сальдова відомість - один із стандартних звітів, який містить для кожного розрахунку залишки на початок та кінець періоду та обробки за дебетом і кредитом за обраний період, тобто не є первинним документом в розумінні ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Оскільки позивач не обґрунтував належним чином свої позовні вимоги, не долучив належних та допустимих доказів, він просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Учасники справи у судове засідання 02.03.2026 не з`явилися, хоч про дату час ті місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 18.02.2026 від представника відповідачів адвоката Ф. Кхатера надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із задіянням в іншому судовому процесі. Розглядаючи заяву представника відповідачів про відкладення розгляду справи суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстави першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Із наведеної вище норми процесуального права слід дійти висновку, що заява сторони про відкладення розгляду справи не є безумовною підставою для такого відкладення. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховним Судом 04 серпня 2021 року у справі №758/6080/19. Окрім того, суд зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Приймаючи до уваги обмеження строків розгляду справи, які встановлені процесуальним законом, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній документами, оскільки зібрані матеріали справи містять всі необхідні докази для вирішення спору. Крім того, явка учасників справи у судове засідання не визнавалася судом обов`язковою. Відтак, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності учасників справи та їх представників, на підставі даних та доказів, що є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , власниками якого є відповідачі. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №420162412 від 28.03.2025, власниками житлового приміщення за вищезгаданою адресою є відповідачі у справі. Статтею 322 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічні положення містить і ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час розгляду справи. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Обов`язок відповідачів як споживача житлово-комунальних послуг закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР. Відповідно до ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів", виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Таким розрахунковим документом є квитанція, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм комунальних послуг. Підтвердженням наданої споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, доказів на спростування зазначеної обставини суду не надано. Розрахунок вартості наданих послуг здійснюється ТОВ «Рівнетеплоенерго» за тарифами з теплопостачання у розмірах, затверджених рішеннями виконавчого комітету Рівненської міської ради № 6 від 04 січня 2011 року (із відповідними змінами) та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" № 449 від 23 квітня 2014 року, № 569 від 23 травня 2014 року, № 664 від 13 червня 2014 року, № 792 від 27 червня 2014 року, № 146 від 17 жовтня 2014 року, № 1171 від 31 березня 2015 року, № 174 від 21 травня 2015 року, № 1101 від 9 червня 2016 року, № 1536 від 28 грудня 2017 року та № 1791 від 11 грудня 2018 року. Оскільки відповідачі є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , будь-якої домовленості щодо оплати комунальних послуг між ними та іншими особами судом не встановлено, а тому суд дійшов висновку, що відповідачі мають відповідати за порушення зобов`язань з оплати спожитих послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Отже, відповідачі, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання належної якості, зобов`язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. Судом встановлено, що позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачам відповідні послуги, однак відповідачі не виконують належним чином свого обов`язку по оплаті цих послуг, внаслідок чого за ними утворилася заборгованість станом на 01.06.2025 (за період з 01.06.2022 по 31.05.2025) в сумі 66 356, 90 грн. Правильність нарахування суми боргу підтверджується особовим рахунком № [NUMBER] , яким підтверджено розмір боргу та факт невнесення за вказаний період оплати за комунальні послуги. При цьому, відсутні докази щодо оспорювання тарифів, а правильність нарахування зазначених у розрахунку позивача сум, відповідачами не спростована, зокрема, власного розрахунку або контррозрахунку відповідачами не надано. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором, або законом. Частиною 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з розрахунком, наданим представником позивача, сума пені станом на 01.06.2025 (за період з 01.06.2024 по 31.05.2025) становить 1 678, 04 грн, сума інфляційних втрат станом на 01.06.2025 (за період з 01.01.2024 по 31.05.2024) становить 7 561, 44 грн, сума трьох процентів річних від простроченої суми станом 01.06.2025 (за період з 01.01.2024 по 31.05.2025) становить 1 840, 98 грн. Суд погоджується з вірністю здійснених позивачем розрахунків пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладені вище обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними представником позивача, належними та допустимими доказами, не спростовані відповідачами, а тому підлягають до задоволення. Стосовно доводів представника відповідачів про включення до заявленої суми заборгованості за попередніми судовими рішеннями у справах №569/13082/20 (судовий наказ від 25.08.2020) та №569/7423 22 (судовий наказ від 28.06.2022), слід вказати, що заборгованість, яка є предметом цього спору, заявлена з червня 2022 року, тобто першого календарного місяця та слідує після того, як було видано судовий наказ у справі №569/7423/22 від 28.06.2022, а відтак не була предметом спору у попередніх справах, адже відповідні провадження стосувалися більш ранніх періодів нарахувань та, відповідно, різних сум заборгованості. Твердження представника відповідачів щодо можливих пільг відповідачів не заслуговують на увагу, оскільки відповідачі будь-яких доказів про наявність пільг на оплату комунальних послуг не надали. Пунктом 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води і водовідведення затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 встановлено, що у разі отримання права на пільги споживач подає виконавцю письмову заяву та документи, які підтверджують пільги. Оплата за послуги з врахуванням пільг нараховується з дати надання документів, що підтверджують право на пільгу. Тобто законодавець чітко покладає обов`язок саме на споживача послуг (пільговика) повідомляти організації надавачів послуг про наявність пільг. При цьому інші доводи відповідачів не спростовують висновків суду про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в в сумі 3 028, 00 грн Водночас, враховуючи те, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 757, 00 грн з кожного (3 028, 00 грн/4).

Outcome: approved