Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом в якому просить визначити додатковий строк два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] померлого [INFO] . Вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на належно йому майно. [PERSON] успадкував частку житлового будинку, з господарчо-побутовими будівлями та частку земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] і відповідно став співвласником вказаних об`єктів нерухомого майна. Іншим співвласником житлового будинку, з господарчо-побутовими будівлями та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] є її мати - [PERSON] . Ні вона, ні її мати не перебували в родинних відносинах з [PERSON] , однак у них добрі стосунки. Її мати все життя проживала в будинку за адресою - [ADDRESS] , на даний час також проживає в ньому, та фактично все своє життя займається поліпшенням вказаного житлового будинку. Вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак з 2022 року фактично проживає за місцем реєстрації матері, оскільки вона є особою похилого віку, у зв`язку з наявністю у неї хронічних захворювань, вона постійно здійснює догляд за нею. На початку 2025 року від знайомої вона випадково дізналась, що помер [PERSON] , а також що він склав заповіт на належну йому частку будинку на її ім`я. З метою отримання свідоцтва про спадщину вона звернулась до нотаріуса. Однак їй було відмовлено у зв`язку з пропущенням шестимісячного терміну. За таких обставин вважає, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, і просить суд визначити їй додатковий достатній, для подання заяви про прийняття спадщини після вступу рішення в законну силу. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання. 17.09.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. 17.09.2025 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на таке. [PERSON] був відомою людиною і тривалий час очолював Конотопську ЦРЛ, про його смерть було розміщено повідомлення в мережі «Фейсбук», тому позивач не могла не знати про смерть її батька. Щодо заповіту складеного на ім`я [PERSON] , вона не заперечує, водночас зауважує, що позивач була обізнана про його існування, оскільки вона разом з її батьком їздили до приватного нотаріуса. Як повідомляла її мати, після складання батьком заповіту він одразу його віддав [PERSON] , тобто позивач була з самого початку обізнана про наявність заповіту. Вважає зазначені підстави на підтвердження пропуску строку для прийняття спадщини безпідставними. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Задоволено клопотання представника позивача та витребувано у приватного нотаріуса Конотопського РНО Сумської області Засоріна А.І. належним чином засвідчену спадкову справу, яка відкрилася після смерті [PERSON] 07.10.2025 року на адресу суду від приватного нотаріуса Конотопського РНО Сумської області Засоріна А.І. надійшла копія спадкової справи №55/2024. 09.10.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких представник наголошує на тому, що [PERSON] не знала про заповіт на своє ім`я і дізналася вже після спливу передбаченого законом строку, не була обізнана про смерть [PERSON] , оскільки не проживала спільно з ним, та не була членом його родини, не мала спільного побуту зі спадкодавцем, крім того, [INFO] на час смерті [PERSON] , [PERSON] перебувала за кордоном у своєї доньки. Також звертає увагу на той факт, що приватний нотаріус, у якого заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , приватний нотаріус знаючи про наявність заповіту не повідомив позивача про відкриття спадщини, відповідно до вимог ст. 63 «Про нотаріат». Всі ці обставини свідчать про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача вимоги викладені в позовній заяві та додаткових пояснень підтримала, прохала їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, з підстав викладених у відзиві. Представник відповідача заявив клопотання про допит відповідача, в якості свідка. Суд вислухавши учасників судового розгляду, свідків, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Судом встановлено, що [INFO] в м. Конотоп Сумської області помер [PERSON] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.34.). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема на частину житлового будинку в [ADDRESS] (а.с.6,72) [INFO] в с. Підлипне померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.31) Згідно довідки-характеристики № 506 від 15.05.2019 року ? частина будинку [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] а інша ? частина- належить [PERSON] (а.с.9,12). Згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 05.10.2005 року [PERSON] є спадкоємцем житлового будинку по [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.32,33,38) 17.01.2020 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів належну йому частину будинку в [ADDRESS] [PERSON] (а.с.,36,71 зв.). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] , яка спадщину прийняла та дружина [PERSON] , яка від спадщини відмовилась. До складу спадщини входить земельна ділянка площею 3,17 га , розташована на території Дубов`язівської селищної ради, ? частина квартири [ADDRESS] , яку [PERSON] прийняла. (а.с.14,85 зв.87). З копії закордонного паспорту [PERSON] вбачається, що вона з 06.08.2023 по 12.10.2023 року перебувала за межами України (а.с.92-94). Приватний нотаріус листом № 646/02-14 від 03.07.2025 року повідомив, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрилась спадщина, позивачу роз`яснено, що у зв`язку з ненаданням заяви про прийняття спадщини у встановлений строк, їй необхідно звернутися до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після померлої (а.с.10). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] проживає за місцем своєї реєстрації, а також доглядає за матір`ю, яка живе в с. Підлипне. Думала, що власником будинку є мати [PERSON] , оскільки в будинку проживала лише вона. [PERSON] вона не знає. Коли [PERSON] їздила до своєї доньки за кордон, вони доглядали за її матір`ю. Свідок [PERSON] - мати відповідачки, пояснила, що вона з [PERSON] та чоловіком їздили до нотаріуса засвідчувати заповіт, тому [PERSON] знала про його існування, оскільки відповідач була присутня у нотаріуса при його засвідченні. Після складання заповіту чоловік віддав його [PERSON] . Зазначила, що позивач також була обізнана про смерть її чоловіка, оскільки він був головним лікарем Конотопської ЦРЛ і про його поховання писали у соціальній мережі. Крім того, у неї є дача біля кладовища, і після смерті її чоловіка вона бачила [PERSON] , яка висловлювала співчуття щодо його смерті. Також підтвердила, що у її чоловіка була домовленість про те, що він складе на ім`я позивача заповіт, а [PERSON] , в свою чергу сплатить кошти за догляд за могилою [PERSON] , кошти на пам`ятник та витрати на поминальні обряди. [PERSON] домовленість виконала. Допитана, в якості свідка, відповідач [PERSON] , пояснила, що її батько склав заповіт на ім`я [PERSON] , остання знала про його існування, але вчасно не звернулася до нотаріуса, у зв`язку з чим, вона вступила у спадщину після смерті батька. Про смерть батька [PERSON] не могла не чути, оскільки він був головним лікарем Конотопської ЦРЛ і про його смерть було оголошення в соцмережі, зокрема «Facebook». Як розповідача її мати [PERSON] та її батько разом їздили до нотаріуса засвідчувати заповіт. Після складання заповіту батько віддав його [PERSON] . За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (див. постанову Верховного Суду від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22)). Вирішуючи спір у спадкових справах, зокрема, щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини необхідно врахувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19 (провадження № 61-17072св20), від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18 (провадження № 61-195св21), від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19 (провадження № 61-18000св20), від 21 жовтня 2021 року у справі № 643/13260/19 (провадження № 61-9552св21), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. При цьому слід зазначити, що закон пов`язує виникнення у нотаріуса обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Звертаючись до суду із вказаним позовом, [PERSON] вказувала, що про смерть спадкодавця дізналась випадково на початку 2025 року, тому відразу, в подальшому, звернулась до нотаріуса, проте їй було відмовлено через пропуск строку для прийняття спадщини. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Судом після дослідження матеріалів спадкової справи №55/2024, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] встановлено, що нотаріус не повідомляв спадкоємця про відкриття спадщини. Слід зазначити, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004, нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Однак, нотаріусом не було вчинено таких дій щодо належного повідомлення [PERSON] про складений на її ім`я заповіт. Відповідно до правової позиції зазначеної в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року в справі №565/1145/17 поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивач був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом Суд погоджується з твердженням позивача, що причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними: не знаючи про існування заповіту, не будучи спадкоємцем перших черг, вона не знала про свій статус спадкоємця за заповітом, і, відповідно, про необхідність подання заяви про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини (смерті [PERSON] ). Будь-яких доказів того, що позивач була обізнана про наявність заповіту, матеріали справи не містять. Суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON] та [PERSON] , які вказували на обізнаність [PERSON] про існування заповіту, складеного на її ім`я, оскільки жодних доказів на підтвердження цього факту суду надано не було. Крім того, вказані свідки є зацікавленими особами, оскільки [PERSON] вступила в спадщину після смерті батька у тому числі на спірне майно. Щодо обізнаності [PERSON] про смерть [PERSON] суд зауважує, що сам факт публікування оголошення в соціальній мережі про смерть, не може підтверджувати ту обставину, що [PERSON] було відомо про смерть [PERSON] . Суд також не приймає до уваги покази свідка [PERSON] , про те, що [PERSON] при зустрічі з нею висловлювала співчуття щодо смерті [PERSON] , оскільки жодним доказом вказаний факт не підтверджується, в свою чергу, суд зауважує на те, що [PERSON] є матір`ю відповідача, тобто зацікавленою особою. Суд дійшов висновку про наявність у позивача об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки вона не проживала з останнім, про існування заповіту дізналась вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, жодних доказів, які б спростовували вказані обставини суду не надано. Крім того, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (частина друга статті 1223 ЦК України). Про свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 28 травня 2021 року у справі № 688/106/20, від 17.12.21 року у справі № 315/368/19. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи що причина пропуску позивачем строку є поважною, позовні вимоги є обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved