Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 8721900725 у розмірі 32480,40 гривень та судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. 1.Позиція сторін у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 13 липня 2025 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику № 8721900725, у вигляді електронного документу. За умовами договору відповідачу надано позику на поточні потреби у розмірі 7000,00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідач [PERSON] зобов`язувався повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.2.6.1., п.2.6.2. та п.2.6.3. цього Договору, його додатків. Основними умовами договору визначено: строк кредиту (строк дії договору) - 360 днів; дату надання кредиту - 13.07.2025 року або наступний за ним календарний день; стандартна процентна ставка - 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5. цього договору, 0,87% - за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше); знижена процентна ставка 0,60% в день але застосовується за умови, якщо позичальник 06.08.2025 року, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, з комісією за надання кредиту, яка становить 15% від суми наданого кредиту. Позивач свої зобов`язання виконав та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 7000 грн. Однак, відповідач умови договору не виконував у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 32 480,00 грн., з яких: 7 000,грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10 430, грн. - заборгованість за процентами; 1 050, грн. - комісія за надання кредиту; 14 000, грн. - неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/ або прострочення сплати процентів у строки. Вказані суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача. 20.01.2026 року відповідачем на адресу суду направлено відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] зазначив, що не визнає позовні вимоги, оскільки позивач не надав докази видачі кредиту. Щодо нарахування пені відповідач зазначає, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення він є таким, що звільнений від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки. Щодо вимоги про стягнення комісії відповідач вважає, що вимоги є безпідставники та не підлягають задоволенню оскільки умова кредитного договору щодо встановлення комісії суперечить вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» оскільки продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори із споживачем умови які є несправедливими. Крім цього, відповідач заперечує проти стягнення відсотків у заявленому розмірі, які обраховані поза межами строку дії договору, вважає що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припинилися після спливу визначеного договором строку кредитування. Також, відповідач зазначає, що позивач протиправно просить стягнути з відповідача проценти в розмірі, які вище 1% денної процентної ставки, що суперечить вимогам Закону «Про споживче кредитування». Крім того, відповідач вказує, що надані позивачем документи не є належним доказом виконання умов договору (перерахування коштів відповідачу), а є лише внутрішніми документами. Наданий розрахунок суми заборгованості, на який посилається позивач у позові не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах які викладені в позові, а отже не є належним доказом наявності заборгованості. Представник позивача адвокат Андрущенко М.В. скористався своїм правом та через систему «Електронний суд» скерував до суду заяву/запереченняна прийняття відзиву, оскільки 08.09.2025 року було здійснено реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, а саме змінено найменування юридичної особи з ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» на ТОВ «ІННОВА-НОВА» (на підтвердження чого позивачем було долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і рішення №05-09/2025). Позивач вказує, що відзив на позовну заяву було подано без врахувань вищенаведених змін та сторону позивача вказано всупереч останнім ТОВ «ІННОВА ФІНАНС». Відзив на позовну заяву просили залишити без розгляду. 2. Процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.01.2026 року відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2026 року задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Іннова Нова» про витребування доказів. 20.01.2026 року відповідач [PERSON] направив відзив на позов. 02.02.2026 року представник ТОВ «Іннова Нова» Андрущенко М.В. через систему «Електронний суд» подав заперечення на прийняття до розгляду відзиву на позовну заяву, що було розцінено судом, як формальне, та не підлягає до задоволеня. 10.02.2026 року від АТ "ПРИВАТБАНК" надійшла запитувана інформація. 16.02.2026 року відповідач [PERSON] направив суду письмові пояснення по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, відповідач подав суду відзив на позов та заяву про розгляд даної справи без його участі. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась. Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Ч. 2. см. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акценту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку. Згідно ст.1054 ЦК України банк зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин по кредитних договорах застосовуються положення ст.ст.1046-1053 ЦК України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму боргу, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір % не встановлений договором. Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонам. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України , зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовим ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду . Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Платежі, згідно з ч. 2. ст. 625 Цивільного Кодексу України - проценти від суми простроченої заборгованості Позичальника (Клієнта) у розмірі процентів за користування несанкціонованим кредитом, який зазначено у Тарифному плані. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, уклали договір про надання грошових коштів у кредит № 8721900725 в електронній формі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абзац другий частини другої статті 679 Цивільного кодексу України). Порядок укладення електронного договору визначено статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно приписів якої пропозиція укласти електронний двір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію, укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції, в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частина 6 статті 11 Закону України « Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснений логічно пов`язані з нею. Отже, ч. 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено три способи надання особою, якій була адресована пропозиція укласти електронний договір, відповіді про її прийняття (акцепт). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди) (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України). З матеріалів справи слідує, що в результаті платіжної операції, ініційованої позикодавцем, за посередництва надавача платіжних послуг, сума коштів в розмірі позики була перерахована на картковий рахунок, вказаний позичальником при укладанні Договору позики, що підтверджується відповідною довідкою, яка додана до позовної заяви. За умовами договору Товариство надає Позичальнику кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити комісію за надання Кредиту, проценти за користування Кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сторони договору погодили його істотні умови, зокрема погодили, що сума кредиту - 7 000, 00 грн, строк кредиту (строк дії договору) - 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 24 днів, із стандартними процентними ставками в день 1% та 0,87%, та із зниженою процентною ставкою в день 0,60%, з комісією за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту (п. 2.3., 2.5., 2.6.1, 2.6.2., 2.7. Договору). Відповідно до п.2.6.1. Договору стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5. цього Договору та становить 1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього Договору. В цей період можливе використання Позичальником право користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою. 0.87% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше). Пунктом 2.6.2. передбачена знижена процентна ставка 0.6% в день та визначені умови застосування такої ставки. Відповідно до п.2.7. Договору комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту у день надання кредиту. Відповідно п. 3.1. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] . Відповідно до п. 6.1 Договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку визначеного в п. 6.3 Договору. Сторонами підписаний додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 8721900725 від 13.07.2025, графік платежів із зазначенням строків та сум сплати коштів за кредитом. Також, під час укладення вказаного договору позики, відповідачем 13.07.2025 підписаний електронним підписом з одноразовими ідентифікаторами Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання позивачем ТОВ «Іннова фінанс» кредитних коштів відповідачу [PERSON] . З матеріалів справи слідує, що 16 травня 2023 року між ТОВ «ФК «Контрактовий дім» та ТОВ «Іннова Фінанс» («Клієнт») укладено договір №160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів, відповідно до умов якого клієнт доручує ФК за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням Реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МЛС для сервісів Visa Direct / Master Card Money Send. Відповідно до квитанції до платіжної інструкції №20282-1354-235212670, ТОВ "ФК "Контрактовий дім" перерахував відповідачу кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» у розмірі 7000 грн на картку № [NUMBER] . В порядку витребування доказів, АТ "ПРИВАТБАНК" повідомив суд, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Крім того, повідомляють, по рахунку(ах) [NUMBER] ( [NUMBER] ) було зарахування коштів на суму 7000.00 UAH від 13-07-2025 р. Додатково надана виписка про рух коштів по карті зазначеної особи за період з 13.07.2025 по 13.07.2025. За змістом позовної заяви позивач вказує, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором надання грошових коштів у позику № 8721900725 від 13.07.2025 становить: 32 480,грн. 00 коп., з яких: 7 000,грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 10 430, грн. 00 коп. - заборгованість за процентами; 1 050, грн. 00 коп. - комісія за надання кредиту; 14 000, грн. 00 коп. - неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/ або прострочення сплати процентів у строки. За змістом статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відзиві на позовну заяву, відповідач не заперечував факт укладання договору 13 липня 2025 року, але заперечував наявність достатніх доказів на підтвердження підписання ним цього договору, отримання грошових коштів, а також розмір заборгованості в частині нарахування процентів за користування кредитом, період кредитування та підстави нарахування неустойки. Суд критично оцінює позицію відповідача щодо порушення позивачем умов про строк кредитування, оскільки п. 2.5. Договору передбачено строк дії договору 360 днів. Відповідач не спростував позиції щодо порушення позичальником умов даного договру. А також, відповідач не оскаржував умови договру щодо погодженої комісії за надання кредиту 15 % від суми наданого кредиту. Однак позовна вимога про стягнення неустойки не підлягає до задоволення, оскільки згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На зазначене звернув увагу Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), від 06 травня 2025 року у справі № 464/2647/22 (провадження № 61-6059св24). Зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 лютого 2025 року по справі №758/5318/23 зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася та який діє і на даний час. Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням грошових зобов`язань, що випливають із кредитного договору, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Таким чином, вимога про стягнення заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею за кредитним договором у період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково та дострокове стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 13 липня 2025 року у розмірі 18480,00 грн., а саме: 7 000,грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 10 430, грн. 00 коп. - заборгованість за процентами; 1 050,00 грн. - комісія за надання кредиту. Питання про розподіл судових витрат, зокрема судового збору, слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №135 від 11.12.2025р. при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Оскільки позов задоволено на 56,89 %, то судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить 1378,10 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial