Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Ільченко І.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер чоловік позивачки, [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належного спадкодавцю житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (раніше 93). Окрім позивачки іншим спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є їх спільний син [PERSON] , якому померлий заповів земельну ділянку та який прийняв спадщину за заповітом. У встановленому законом порядку [PERSON] прийняла спадщину, а згодом звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, однак постановою приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 05.12.2025 їй відмовлено у вчиненні зазначеної нотаріальної дії в зв`язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують право власності [PERSON] на зазначений вище житловий будинок. Виходячи з викладеного, позивачка позбавлена можливості оформити своє право на спадщину в нотаріальному порядку, тому змушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (раніше 93), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою від 21.01.2026 у справі відкрито загальне позовне провадження та витребувано від приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області копію спадкової справи. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, але адвокат в позові просила розглянути справу за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просив провести судове засідання за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, беручи до уваги визнання позову відповідачем на стадії підготовчого провадження, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, загальною площею 48,1 кв. м, житловою площею 20,9 кв. м, розташованого за адресою: [ADDRESS] (раніше 93). Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За правилами ст.ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З копії спадкової справи № 16/2023, заведеної після смерті [PERSON] , виходить, що останній за життя склав заповіт щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку заповів їхньому з позивачкою сину, [PERSON] , однак житловий будинок заповітом не охоплений. Оскільки померлий розпорядився у заповіті лише частиною свого майна, щодо решти спадкування здійснюється в порядку черговості за законом та розподіляється між спадкоємцями першої черги. Згідно з ч. 1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У встановленому законом порядку спадкоємиця першої черги [PERSON] прийняла спадщину, адже постійно проживала фактично та була зареєстрована разом з чоловіком на момент смерті останнього, а згодом звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, однак постановою приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 05.12.2025 їй відмовлено у вчиненні зазначеної нотаріальної дії в зв`язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують право власності [PERSON] на зазначений вище житловий будинок. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5). З огляду на те, що свідоцтво про право власності на житловий будинок втрачено, постанова приватного нотаріуса Григор`євої О.Л. від 05.12.2025 про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок є такою, що відповідає вимогам нормативних актів. Відповідно до п. 23 Постанови Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Верховний Суд у Постанові від 15.10.2019 у справі № 916/780/18 зазначив, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права, і не породжує, не змінює і не припиняє певні права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак, свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину. Підставою видачі Свідоцтва про право власності є Рішення Ради, тобто видача Свідоцтва є дією з оформлення права власності на підставі Рішення. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 927/849/17, від 17.04.2019 у справі № 916/641/18, від 15.05.2019 у справі № 906/1169/17. Отже, свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. Так, житловий будинок загальною площею 48,1 кв. м, житловою площею 20,9 кв. м, розташований за адресою: [ADDRESS] (раніше 93), належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Павлоградським районним виконавчим комітетом 24.02.1989 (підстава - рішення Павлоградської районної Ради народних депутатів від 26.10.1988 № 333). Право власності померлого [INFO] зареєстровано в КП «Павлоградське МБТІ» та записано в реєстрову книгу за № 1-168, що підтверджується відповідною довідкою, виданою 16.10.2025. Як виходить із довідки № 102, виданої Новов`язівським старостинським округом 24.12.2025, на теперішній час спірному будинку присвоєно номер 102. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Відповідно до відомостей з погосподарських книг за 1986-1990 роки головою домогосподарства, розташованого за адресою: [ADDRESS] (раніше 93), був [PERSON] , що підтверджується довідкою № 102, виданою Новов`язівським старостинським округом 24.12.2025. ВССУ у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі. Узагальнюючи викладене, суд доходить висновку, що втрата оригіналу свідоцтва не впливає на право власності [PERSON] , оскільки факт володіння будинком офіційно підтверджений архівними записами МБТІ та відомостями з погосподарських книг за 1986-1990 роки. Згідно з чинним законодавством ці записи є належним доказом того, що держава визнавала його законним власником майна на момент створення домогосподарства. Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, з огляду на те, що позивачка є спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину, інший спадкоємець за законом першої черги, відповідач [PERSON] , згідно з даними Спадкової справи №16/2023 та як встановлено під час судового розгляду не претендує на житловий будинок та не заперечує, щоб його мати повністю отримала право на житлову нерухомість, а відсутність правовстановлюючого документу на будинок позбавляє спадкоємицю можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує клопотання [PERSON] про залишення за нею витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved