Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У квітні 2021 року позивачка звернулась до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа. Відповідач по справі є також донькою померлої [PERSON] від іншого шлюбу, яка вже більше 20 років проживає за межами України, в Бельгії. Від нотаріуса позивачка дізналася, що відповідач теж є спадкоємицею. Позивачка вважає відповідачку [PERSON] такою, що має бути усунена від права на спадкування після [PERSON] , оскільки вона умисно ухилялися від надання будь якої допомоги померлій. Відповідач ухилялася від своїх обов`язків, жодного разу не провідала спадкодавицю, не надала жодної копійки допомоги на підтримання її життєдіяльності. Відповідач працездатна, була обізнана про тяжкий перебіг хвороб [PERSON] , допомоги в похованні спадкодавиці та оплаті ритуальних послуг не надавала, на похорон матері не приїхала. Просить суд усунути [PERSON] від права на спадкування за законом за спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] . У поданому представником відповідача відзиві на позовну заяву в задоволенні позову просила відмовити та значила, що позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] перебувала у безпорадному стані, що відповідач ухилялася від надання йому допомоги та що мати потребувала саме її допомоги. Відповідачка регулярно допомагала матері, здійснюючи грошові перекази на ім`я позивачки, а пізніше після виникнення конфлікту щодо цільового використання коштів - на ім`я своєї дочки [PERSON] . Позивачем не надано доказів ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю. Крім того, подані документи не містять доказів того, що позивач чи спадкодавець [PERSON] зверталися до відповідача за матеріальною допомогою, та того, що допомоги, яку було надано позивачем було недостатньо і спадкодавиця потребувала додаткової постійної допомоги саме від відповідача. На підставі вищевказаного відповідачка просила відмовити в задоволенні позовних вимог. У відповіді на відзив позивачка зазначила, що грошові перекази , які здійснювала відповідачка не стосуються батьків, гроші направлялись останньою для оформлення та отримання документів неповнолітньою дочкою відповідачки [PERSON] , яка з народження проживала без матері в Україні. Вказує, що ніякого конфлікту щодо нецільового використання коштів між ними не було. Заперечує твердження відповідача , що мати не потребувала сторонньої допомоги, оскільки остання мала третю групу інвалідності. Щодо переказу грошей відповідачкою на ім`я [PERSON] вказує , що позивач цих грошей не отримувала. Після смерті [PERSON] процесом її поховання та встановлення пам`ятнику повністю займалась позивачка. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. 10.02.2026 до суду надійшло клопотання представника [PERSON] адвоката Кузьміних І.М. про проведення слухання справи в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 212 ЦПК України учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи, його представник подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. З огляду на викладене, враховуючи, що представником відповідача клопотання про проведення відеоконференції подане без підтвердження надсилання його копій іншим учасникам справи, вважаю за необхідне у задоволенні клопотання відмовити. Відповідач та його представник до суду не з`явилися про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Заяв, клопотань до суду не надходило. Третя особа до суду не з`явилася про день та час слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно. Від представника Баштанської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Засідання по справі призначалися на 22.09.2021 (відкладено за клопотанням представника відповідача), 24.01.2022 (відкладено на підставі клопотання про проведення ВКЗ), 16.03.2022 (відкладено за клопотанням позивача), 05.04.2023 (відкладено за клопотанням представника позивача), 04.10.2023 (відкладено у зв`язку з неявкою учасників процесу), 12.12.2023 (відкладено за клопотанням позивача), 02.04.2023 (неявка всіх учасників процесу), 30.04.2024 (відкладено за клопотанням позивача), 16.09.2024 (відкладено за клопотанням позивача), 04.12.2024 (відкладено за клопотанням позивача), 03.02.2025 (неявка однієї із сторін) , 18.09.2025 (зайнятість судді в іншому провадженні ). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд звертає увагу, що провадження в цій справі відкрито ще 26.05.2021 (існує тривалий розгляд справи), тому з метою уникнення порушень вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна та яка гарантує кожному учаснику процесу право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, суд дійшов до висновку про продовження розгляду справи без участі сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах даної цивільної справи. Враховуючи, сторони в судове засідання не з`явилися , а також те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу від 14.04.2021 цивільну справу розподілено судді Янчуку С.В. Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області Янчука С.В. від 26.05.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області Янчука С.В. від 18.12.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що померла [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] (після одруження прізвище [PERSON] ) [INFO] є дочкою спадкодавиці [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] [INFO] є дочкою спадкодавиці [PERSON] . Як вбачається з виписок із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] у період з 19.08.2010 по 30.08.2010 остання перебувала на стаціонарному лікуванні в міській лікарні №4 міста Миколаєва. Рекомендовано спостереження невролога поліклініки, повторні курси стаціонарного лікування. З 08.09.20217 по 20.09.2017 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом гіпертонічна хвороба 3 стадії, ступінь 3, ризик дуже високий. Гипертензивне серце.Міокардіофіброз з частою суправентрикулярною екстрасистолею, нестійкими пробіжками передсерної тахікардії. Фибриляція передсердій, пароксизмальна форма. Виражений атеросклероз аорти з розширенням корня і висхідного відділу. СН ІІ А ст..Дісцикуляторна енцефалопатія ІІ ст., змішаного ґенеза з перенесенним ОНМК ДДПП шийного і поясничного відділів, виражений больовий синдором. Атеріо-венозна мальформація правої гемисфери.Сахарний діабет ІІ типу, кистозно-узловий еутиреоідний зоб ІІ ст.., хронічний цистит, кіста правої почки. Рекомендовано нагляд у терапевта, невролога за місцем проживання З копії відповіді Управління охорони здоров`я Миколаївської ОДА вбачається, що позивач телефонувала на урядову гарячу лінію з приводу госпіталізації матері. З копії витягу від 01.11.2017 з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання вбачається що за витягом зверталася позивачка [PERSON] . Згідно копій накладних від 14.03.2018 року наданих ФОП [PERSON] встановлено, що 14.03.2018 року позивачка оплатила послуги оформлення місця поховання, в тому числі виготовлення та встановлення пам`ятника. Крім того накладними від 14.03.2018 року було оформлено витрати на поховання. Згідно копії довіреності №505 від 01.06.2021 року [PERSON] уповноважила [PERSON] , представляти її інтереси, в тому числі з питань оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] . Згідно копії інформації про грошові перекази, судом встановлено дійсно відповідачкою періодично здійснювалися перекази на ім`я позивача, пізніше на ім`я дочки [PERSON] , однак призначення платежу не вказано. З вказаної інформації не можливо однозначно зробити висновок, що вказані грошові кошти надсилалися для надання допомоги/утримання матері. Суд не приймає до уваги надану позивачем копію довіреності від 06.08.2010 року виданої на ім`я позивачки, оскільки вона не є належним чином посвідченою , а отже не є належним та допустимим доказом по справі. Згідно копії довідки серії МСЕ №004372 спадкодавиці [PERSON] дійсно встановлено третю групу інвалідності, безстроково. Однак графи «висновок про умови та характер праці» та графа «рекомендовані заходи по відновленню працездатності» інформації що [PERSON] потребувала стороннього догляду не містять. Згідно копії акту про встановлення факту не проживання від 11.02.2020 року встановлено , що зі слів сусідів свідків [PERSON] зареєстрована, але не проживає за адресою [ADDRESS] , а [PERSON] не зареєстрована та постійно не проживає за адресою [ADDRESS] . Згідно наданих копій чеків вбачається що позивач оплачувала комунальні послуги спадкодавці. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. З копії спадкової справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася позивачка , син спадкодавиці [PERSON] . [PERSON] подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. Заяви про прийняття спадщини відповідачем матеріали спадкової справи не містять. Однак, є копія листа до від нотаріальної контори до відповідачки про те, що у випадку якщо остання не надасть до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини , то буде вважати такою , що прийняла спадщину. Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України). Правові підстави для усунення від права на спадкування визначені у статті 1224 ЦК України. Так, відповідно до частини 1-2 статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Крім того, частиною 5 статті1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Отже, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Тобто для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавиця потребувала допомоги саме від відповідача, остання мала можливість її надати, проте ухилялася від обов`язку щодо її надання. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Також суд враховує, що, за змістом 1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заявляючи позовні вимоги про усунення відповідача від права на спадкування за законом, як спадкоємця першої черги, позивач посилається на те, що відповідач ухилялися від надання спадкодавиці допомоги. Натомість позивачкою не надано доказів того, що [PERSON] перебувала у безпорадному стані, тобто такому, що позбавляє її можливості самостійно себе обслуговувати, забезпечити свої життєві потреби, що вона потребувала стороннього догляду, допомоги, піклування. Надані позивачем виписки з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] та копія довідки про встановлення інвалідності не підтверджують безпорадного стану спадкодавиці, а також того, що остання потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Інших доказів, які б підтверджували повідомлені позивачем обставини, суду не надано. Також не надано доказів, що [PERSON] потребувала допомоги саме з боку відповідачки, зверталася до неї за допомогою, а вона безпідставно ухилялася від обов`язку щодо її надання. Самі лише копії медичних документів, копії актів про не проживання, копії накладних щодо здійснення поховання та оплати комунальних послуг за відсутності інших документальних доказів не можуть бути покладені в основу рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суду не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог, в зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для встановлення факту ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права спадкування. Питання про судові витрати вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed