Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

До Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, згідно ухвали Глобинського районного суду Полтавської області від 16.09.2025 року та розпорядження голови Глобинського районного суду Полтавської області від 18.09.2025 року щодо передачі справи на розгляд суду найбільш територіально наближеного, у зв`язку з неможливістю утворити склад суду для розгляду даної справи (закінчився термін повноважень присяжних) надійшла цивільна справа за заявою [PERSON] , яка діє в інтересах заявниці [PERSON] , заінтересовані особи: Військова частина [NUMBER] Міністерство Оборони України, Глобинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оголошення фізичною особою померлою. [PERSON] звернулась до суду з заявою, відповідно до вимог якої, просить суд оголосити [PERSON] , [INFO] , громадянина України, РНОКПП [NUMBER] , уродженця с. Мозоліївка Глобинського району Полтавської області, військовослужбовця Збройних сил України (в/ч [NUMBER] ), який загинув в районі населеного пункту Каучук Кореневського району Курської області Російської Федерації, під час виконання бойового завдання за призначенням в ході ведення бойових дій - померлим. ???Датою смерті [PERSON] , [INFO] , вважати дату зникнення безвісті - 13.08.2024 року. ???Місцем смерті [PERSON] , [INFO] , вважати населений пункт Каучук Кореневського району Курської області Російської Федерації. Заява обґрунтована тим, що[INFO] син [PERSON] [PERSON] , [INFO] , був призваний [INFO] для проходження військової служби під час загальної мобілізації. Від дня його мобілізації і до 13 серпня 2024 року заявниця підтримувала з ним постійний телефонний зв`язок. Остання телефонна розмова відбулася ввечері 12 серпня 2024 року, в ході якої він повідомив, що зі своїм бойовим підрозділом виходить на бойове завдання. Після цього на зв`язок він не виходив. 13.08.2024 року [PERSON] , водій гранатометного відділення взводу роти вогневої підтримки 3 десантно штурмового батальйону військової частини [NUMBER] , вірний присязі, в ході виконання бойового завдання при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України (пов`язаних із захистом Батьківщини) поблизу населеного пункту Каучук Кореневського району Курської області Російської Федерації, зник безвісті за особливих обставин, що підтверджується сповіщенням сім`ї № 52 від 14.08.2024 року № 1/5325. Зважаючи на інтенсивні бойові дії в тій місцевості, здійснити евакуацію тіла на той момент було неможливо, тому за даним фактом військовою частиною [NUMBER] було здійснено доповідь по факту зникнення безвісті, під час виконання бойового завдання старшини [PERSON] . З цього моменту і до теперішнього часу будь-які відомості щодо його місцезнаходження відсутні. Як вбачається з доповіді оперативного чергового в/ч [NUMBER] майора [PERSON] по факту зникнення безвісті на полі бою старшини призваного по мобілізації [PERSON] , що близько 07 години 00 хвилин [INFO] в наслідок артилерійського обстрілу противником, в ході виконання бойового завдання, а саме ведення штурмових (наступальних) дій поблизу населеного пункту Каучук Кореневського району Курської області Російської Федерації, був втрачений зв`язок зводієм 1 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки 3 десантно штурмового батальйону військової частини [NUMBER] старшиною призваним по мобілізації [PERSON] . В період з 13.08.2024 року по 28.08.2024 року [PERSON] не повернувся з поля бою в розташування військової частини [NUMBER] . 27.08.2024 року за заявою [PERSON] було зареєстроване кримінальне провадження № 12024170510000522 за ч.1 ст.115 КК України за фактом зникнення старшини [PERSON] . Відомості про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин. Згідно з Витягу Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце народження с.Мозоліївка Глобинського району Полтавської області зник на території бойових дій (під час воєнних дій). Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виданої військовою частиною [NUMBER] 10.09.2024 року № 1403, старшина [PERSON] в період з 01.03.2024 року по 31.03.2024 року; з 04.05.2024 року по 05.06.2024 року; з 06.08.2024 року по [INFO] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в населених пунктах Вербове Запорізької області, Вовчанськ Харківської області, Каучук Курської області Російської Федерації. На момент звернення до суду жодних повідомлень з уповноважених органів жодних повідомлень щодо долі її сина заявниця не отримувала. Оголошення [PERSON] померлим потрібно заявниці для отримання свідоцтва про смерть її сина, реалізації соціальних та правових гарантій, в тому числі пільг та виплат в разі загибелі сина, оформлення спадщини, зняття з реєстрації місця проживання, а також можливості ініціювання питання присвоєння [PERSON] звання Героя України. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 16.09.2025 року справу передано до Крюківського районного суду міста Кременчука до найбільш територіально наближеного суду. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області суду від 30.09.2025 року заяву залишено без руху. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області суду від 03.10.2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до судового розгляду. 16.10.2025 року представником заявника - адвокатом Костенко О.О. подано до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. Представник заявника адвокат Костенко О.О. в режимі ВКЗ просила задовольнити заявлені вимоги. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась про дату час та місце належним чином повідомлена. Представник військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду справи, повідомлений у встановленому законом порядку. Представник Глобинського відділу ДРАЦС у Кременчуцькому районі Полтавської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи, повідомлений у встановленому законом порядку. Направив заяву про розгляд справи без участі представника. Питання задоволення заяви відносимо на розгляд суду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи та її вирішення по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви. [PERSON] народився [INFO] в селі Мозоліївка Глобинського району Полтавської області, що підтверджується паспортом громадянина України виданий Глобинським РВУМВС України. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 13, батьками [PERSON] , 1979 року народження, вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.04.1990 року, про що зроблено запис №4, місце реєстрації Пронзівська сільська рада Глобинського району Полтавської області, серія [NUMBER] . З копії витягу з ЄРДР за № 12024170510000522 встановлено, що 27.08.2024 року внесено відомості за ч. 1 ст. 115 КК України за фактом безвісного зникнення з 13 серпня 2024 року старшини [PERSON] , [INFO] , водій гранатометного взводу роти вогневої підтримки 3 десантно штурмової роти батальйону в/ч [NUMBER] , який перебував в зоні провдення бойових дій, а саме поблизу н.п. Каучук, Коренівського району, Курської області російської федерації. Згідно з Витягу із Наказу командира військової частини [NUMBER] від 25.02.2024 року №56 вважати таким, що зарахований в списки особового складу військової частини [NUMBER] старшина [PERSON] , [NUMBER] , призначеного наказом в телеграмі командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від "23" лютого 2024 року №117/855 У РОЗПОРЯДЖЕННЯ КОМАНДИРА ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ [NUMBER] , який прибув з військової частини [NUMBER] [ADDRESS] , з "25" лютого 2024 року зарахувати в списки особового складу частини на всі види забезпечення. З Витягу із журналу бойових дій військової частини [NUMBER] інв№148/ОКП/рз встановлено, що 07.00 противник здійснив обстріл з міномета по тимчасовій позиції РТГр 3 БТГр в районі: 1,2 км півн.-сх. АЛЕКСЕЄВСЬКИЙ А91. Втрати особового складу: 3 дшб зниклі безвісти: старшина [PERSON] , водій і гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки 3 десантно-штурмового батальйону, не повернувся з поля бою; З доповіді від 28.08.2024 року №693/20885 по факту по факту зникнення безвісті на полі бою старшини призваного по мобілізації [PERSON] , встановлено, що близько 07 годині 00 хвилин 13 серпня 2024 року в наслідок артилерійського обстрілу противником, в ході виконання бойового завдання, а саме ведення штурмових (наступальних) дій поблизу населеного пункту Каучук, Кореневського району, Курської області, Російської Федерації, був втрачений зв?язок з водієм 1 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки 3 десантно-штурмового батальйону військової частини [NUMBER] старшиною призваним по мобілізації [PERSON] . Протягом 15 (п?ятнадцяти) діб проводились пошукові заходи, які позитивних результатів не дали. В період з 13.08.2024 по 28.08.2024 року водій 1 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки 3 десантно-штурмового батальйону військової частини [NUMBER] старшина призваний по мобілізації [PERSON] не повернувся з поля бою в розташування військової частини [NUMBER] . Водій 1 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки 3 десантно-штурмового батальйону військової частини [NUMBER] старшина призваний по мобілізації [PERSON] в розташуванні роти вогневої підтримки 3 десантно-штурмового батальйону військової частини [NUMBER] станом на 28.08.2024 року відсутній, отже визнано водія 1 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки 3 десантно-штурмового батальйону військової частини [NUMBER] старшину призваного по мобілізації [PERSON] зниклим безвісти під час проходження військової служби при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації під час воєнних дій на території Російської Федерації, оскільки відсутні відомості про місце його перебування понад 15 діб. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20241113-1449 від 13.11.2024 року, [PERSON] зник на території бойових дій. У відповідь на адвокатський запит представника заявника - адвоката Костенко О.О. Міністерство Розвитку громад та територій України Державне підприємство «Український національний центр розбудови миру», що виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевських конвенцій про поводження з військовополоненими та про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, вказано, що інформація про підтвердження перебування у полоні [PERSON] від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста та інших джерел - відсутня. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд, зокрема, розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Отже, чинним процесуальним законодавством передбачено розгляд справ про визнання особи померлою в окремому провадженні. Згідно із ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців від настання обставин, які загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель. Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущені смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями. Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). При цьому, стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи. У постанові від 11 грудня 2024 року по справі № 755/11021/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість (п. 81). Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309) (п. 82). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території (п. 83). Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України (п. 84). Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності (п. 85). Україна є соціальною, правовою державою (стаття 1); людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України) (п. 86). В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України). Цей принцип є однією з основних засад цивільного судочинства (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України, частина перша статті 10 ЦПК України), на якому має бути засноване судове рішення (частина перша статті 263 ЦПК України) (п. 87). Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Він вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (п. 88). Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси (п. 92). Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2014 року № 15-рп/2004, одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим його культурним рівнем. Справедливість є однією з основних засад права та є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо (п. 93). Велика Палата Верховного Суду наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди (п. 94). Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України (п. 95). Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України (п. 96). Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою (п. 97). Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом (п. 98). Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій (п. 99). У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності (п. 100). Як роз`яснено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Згідно із постановою Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23, початок перебігу шестимісячного строку, визначеного ч. 2 ст. 46 ЦК України, для оголошення фізичної особи померлою пов`язується не з днем закінчення воєнних дій, а з днем настання конкретних обставин, які стали підставою для застосування судом шестимісячного строку. За відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі при проведенні бойових дій, відмова у позові про визнання такого військовослужбовця померлим не може вважатися такою, що відповідає завданням цивільного судочинства та узгоджується з принципом правової визначеності. Матеріалами справи встановлено, що старшина [PERSON] зник безвісти 13.08.2024 року виконуючи бойове завдання за призначенням, ведення штурмових (наступальних) дій поблизу н.п. Каучук, Кореневського району, Курської області, рф. З часу його зникнення безвісти та втрати контролю ЗСУ над територією, де він зник безвісти пройшло більше року. Водночас надані заявником докази не містять достовірних відомостей щодо точного місця загибелі, а з відеозапису з телеграмканалу неможливо ідентифікувати конкретний населений пункт. За таких обставин підстав для встановлення місця смерті суд не вбачає, у зв`язку з чим у цій частині вимог слід відмовити. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial