Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради (далі - позивач) в особі голови Центрально-Міської районної у місті ради К. Белоусової звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач) та просить визнати гр. [PERSON] , [INFO] ,реєстрація місця проживання якого за адресою: [ADDRESS] таким, що втратив право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності проживання понад встановлені строки (шість місяців). Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що на території Центрально-Міського району, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 46,2 кв.м., яка перебуває в комунальній власності Криворізької міської територіальної громади. За відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади, на теперішній час, в зазначеній квартирі є зареєстрованим гр. [PERSON] , [INFO] . Зазначений громадянин набув право користування цим жилим приміщенням ще в 1985 році, відповідно до ордера №381 від 12.08.1985, виданого для вселення на проживання його сім`ї. На теперішній час, наймачем жилого приміщення продовжує залишатися його матір, [PERSON] , яка померла в березні 2021 та була 08.05.2021 знята з реєстрації місця проживання. До цього часу документів для зміни договору найму з визнанням [PERSON] наймачем, замість померлої матері, від нього для розгляду не надходило, тому і прийняття відповідного рішення виконкомом районної у місті ради не було. Відповідно до інформації, яка надійшла від мешканців під`їзду будинку на адресу виконкому районної у місті ради, на теперішній час, вище вказаний громадянин не проживає в квартирі з жовтня місяця 2023 року (бачили останній раз), про що було з`ясовано під час обстеження приміщення зі складанням відповідного акта. Крім того, зі слів сусідів, гр. [PERSON] вів антисоціальний спосіб життя, ніде не працював, мав сумнівних друзів та неодноразово залишав на декілька днів житло. Після останнього його зникнення, житло (квартира) перебувало незачиненим, чим скористалися окремі мешканці під`їзду, здійснивши проникнення до нього та викравши звідти деякі речі. Зараз квартира перебуває зачиненою завдяки небайдужим сусідам, які вставили на двері замок та наполягають про прийняття заходів відповідно до вимог житлового законодавства України, з метою збереження санітарного та технічний стану даного житла, та використання його за призначенням. Як за життя, так і через відсутність (не проживання) відповідача у жилому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , воно перетворилося у занедбане. Приміщення квартири засмічене, санітарний та технічний стан не відповідає умовам проживання. Стеля та стіни мають тріщини, обсипана штукатурка, зірвані шпалери, вікна та підлога потребують заміни, водо, світло та газопостачання в квартирі відсутні (від`єднані). За даними довідки 2 про забезпеченість житловою площею та розмір платежів за житлово-комунальні послуги, виданою управлінням праці та геніального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті рий, станом на 01.09.2024, заборгованість по сплаті за комунальні послуги становить майже 118 000 грн. ІІ. Рух справи та позиція сторін. У провадженні судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М.В. перебувала справа № 216/6692/24 за позовом Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та відкрито провадження у справі в спрощеному позовному порядку. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрально-Міського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, від 26 грудня 2024 року визначено головуючу суддю у справі: Цимбалістенко О.В. Підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи стало Рішення Вищої ради правосуддя від 03 грудня 2024 року № 3509/0/15-24, яким суддю [PERSON] звільнено з посади судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином, до канцелярії суду надав заяву, відповідно до змісту якої, просить суд провести розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, про місце, день та час слухання справи була повідомлений належним чином. Про причини неявки до суду не повідомила, відзиву не подала. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України визначені наслідки неявки учасника справі у судове засідання. Зокрема, згідно з частиною 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, відповідно до частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за його відсутності. Враховуючи те, що будь-яких клопотань від відповідача не надходило та те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2026 року вирішено провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Н території Центрально-Міського району, за адресою: вул.Свято- Миколаївська, будинок № 68, знаходиться двокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 46,2 кв.м., яка перебуває в комунальній власності Криворізької міської територіальної громади. За відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади, на теперішній час, в зазначеній квартирі є зареєстрованим гр. [PERSON] , [INFO] . Зазначений громадянин набув право користування цим жилим приміщенням ще в 1985 році, відповідно до ордера №381 від 12.08.1985, виданого для вселення на проживання його сім`ї. На теперішній час, наймачем жилого приміщення продовжує залишатися його матір, [PERSON] , яка померла в березні 2021 та була 08.05.2021 знята з реєстрації місця проживання, що підтверджується відомостями з реєстру Криворізької міської територіальної громади від 12 вересня 2024 року. Відповідно до акту обстеження від 10 червня 2024 року, по [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з жовтня 2023року. За даними довідки 2 про забезпеченість житловою площею та розмір платежів за житлово-комунальні послуги, виданою управлінням праці та геніального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті рий, станом на 01.09.2024, заборгованість по сплаті за комунальні послуги становить майже 118 000 грн. (довідка додається). ІV. Норми права, застосовані судом при вирішенні даного спору. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред 'явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. У відповідності до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із статтею 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою». Отже норми Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. V. Висновки суду. Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги, той факт, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації з жовтня 2023року, тобто більше ніж шість місяців, ніяких домовленостей з приводу користування відповідачем вказаним житловим приміщенням не досягалося, житлом не користується, комунальні послуги не оплачує, ніякої участі в утриманні житла не приймає, будь-яких особистих речей відповідача чи іншого майна, яке належало б відповідачу не залишилось, суд вважає відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Таким чином, позов в частині визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивача - Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп., таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved