Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

«І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача» В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 26.03.2009 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . В шлюбі у сторін народилось дві доньки [PERSON] 2009 року народження та [PERSON] 2020 року народження. Вказує, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки були фактично припинені. Шлюб є формальним, оскільки особисті відносини між сторонами уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Спроби примирення не дали результатів На підставі наведеного, просила шлюб розірвати. Відзиву на позов відповідачем не подано. «ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи» Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив. При цьому визнав, що шлюб має формальний характер, спілкування з дружиною частково відсутнє. У позивача з`явився інший чоловік. Вказав, що не бажає розлучатися з дружиною, оскільки бажає щоб діти проживали з ним. Протягом наданого судом строку на примирення відповідач спілкувався з дітьми, з позивачем не примирився. Не стверджував, що збереження шлюбу відповідатиме інтересам позивача. «ІІІ. Процесуальні дії у справі» 17.06.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 20.10.2025 ухвалою суду сторонам надано строк на примирення, та зупинено провадження у справі. 22.12.2025 ухвалою суду поновлено провадження у справі. 21.10.2025 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомлено, що рішення буде ухвалено та проголошено 03.03.2026. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. «IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин» 26.03.2009 року сторони уклали шлюб. Шлюбні стосунки у сторін не склалися, сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Особисті відносини між сторонами уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Шлюб існує формально. Примирення між ними виключається. Дані обставини підтверджуються: поясненнями відповідача, відомостями з позовної заяви, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 26.03.2009 Великоорлинською сільською радою Красилівського району Хмельницької області. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Нормами ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). «V. Оцінка суду» Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згідна на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Зважаючи на те, що протягом наданого судом строку на примирення сторони не примирилися, шлюбні відносини не відновили, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Щодо заперечень відповідача стосовно розірвання шлюбу з позивачем, суд зазначає, що не вправі відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на наполягання позивача на розірванні шлюбу, оскільки це може бути розцінено, як примушення останньої до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. «VI. Розподіл судових витрат між сторонами» Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача задоволено повністю. У зв`язку з викладеним, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 1211 гривень 20 копійок судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved