Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

21.01.2026 позивач ЖБК «Блюмінг» звернулось до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказує, що ними забезпечується утримання та експлуатація багатоквартирного будинку [ADDRESS] , а також сприяє у наданні споживачам комунальних послуг. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач є споживачем житлово- комунальних послуг, тому зобов`язана щомісяця сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території. Починаючи з 01.03.2022 [PERSON] не сплачує за надані послуги, у зв`язку з чим станом на 01.12.2025 утворилася заборгованість у розмірі 9443,32 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані комунальні послуги у розмірі 9443,32 грн, сплачений судовий збір 3328 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2026 вказану справу передано в провадження суду [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлено запити. 22.01.2026 ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі. Представник позивача ЖБК «Блюмінг» - Кравцов І.В. надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу за його відсутністю, не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, суду не надала, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою Реєстру територіальної громади міста Харкова. ЖБК «Блюмінг» забезпечує утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку [ADDRESS] , [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою, а тому зобов`язаний щомісяця сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території. Рішенням загальних зборів членів ЖБК «Блюмінг» затверджено Статут ЖБК «Блюмінг» (далі- Статут). Пунктом 6.1.Статуту визначено, що вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв. Відповідно до Статуту питання, з яких рішення приймаються Загальними зборами членів Кооперативу: є затвердження цільових внесків, зокрема внесків на утримання будинку та прибудинкової території, внесків на проведення поточного ремонту, внесків на проведення капітального ремонту, внесків на погашення кредиту тощо. Обов`язками члену Кооперативу відповідно до п.5.2 Статуту є: п.5.2.4 сплата внесків у розмірі, встановленому загальними зборами Кооперативу, з урахуванням реальних витрат; п.5.2.7. сплата внесків на утримання, експлуатацію та капітальний ремонт будинку, який належить кооперативу та прибудинкової території; п.5.2.8. своєчасна сплата комунальних та експлуатаційних послуг. Згідно із п. 5 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. П.5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про особливості здійснення власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що співвласники зобов`язанні виконувати рішення зборів співвласників. Ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про кооперацію» встановлено, що основними обов`язками члена кооперативу є виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Згідно із пп 2.1, 5.2.2, 5.2.3 Статуту член Кооперативу зобов`язаний виконувати вимоги Статуту, рішення Загальних зборів (Зборів Уповноважених) членів Кооперативу і Правління Кооперативу. Відповідно до протоколу №1-2024 загальних зборів членів ЖБК «Блюмінг» від 18.01.2024 року прийняли внески на обслуговування будинку у розмірі 7,00 грн. за м2. Згідно з ст. 1 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. За правилами ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання, ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України відповідач вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать:1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до п. 1 ст. 12 ЗУ "Про особливості здійснення права власності багатоквартирного будинку" витрати на управління багатоквартирним будинком включають витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку. Згідно з ст. 67, ч. 1 ст.68 ЖК України, абз. 2 п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків" - утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників. Квартиронаймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором чи законом. Як зазначено вище, позивач є управителем будинку, а відповідач споживачем послуг. Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі. Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15. Отже, згідно з вищенаведеними правовими нормами, обов`язком відповідача, як власника житлового приміщення та споживачів послуг, є своєчасна оплата цих послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів, а враховуючи, що до суду не надано доказів щодо домовленості співвласників про порядок володіння та користування тією частиною спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, позивач має право на стягнення боргу з співвласників вказаного вище майна солідарно. Крім того, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у відповідності з договором і вимогами чинного законодавства, інших актів діючого законодавства. Відповідно до складеного позивачем розрахунку заборгованості у [PERSON] утворилася заборгованість за період з 01.03.2022 по 31.12.2022 1681,82 грн, за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 2118,00 грн, за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 2910,00 грн, за період з 01.01.2025 по 01.12.2025 2733,50 грн, загальна заборгованість за вказані період складає 9443,32 грн. Оскільки розрахунок заборгованості проведений позивачем, не спростований відповідачем, приймається судом до уваги. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 9443,32 грн. Щодо стягнення витрат на праву допомогу. У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. На підставі п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За нормами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137ЦПК України). Нормою ч. 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту. Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20). Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Як вбачається з матеріалів справи інтереси ЖБК «Блюмінг» в суді представляв адвокат Кравцов І.В. на підставі договору про надання правової допомоги №20/11-1. П. 1.1 договору передбачено, що клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання на представництво та захист його інтересів у правоохоронних органах, органах поліції, прокуратури, органах ДПС на досудовому слідстві, в усіх без винятку органах державної влади та у судах по кримінальних провадженнях, адміністративних, господарських та цивільних справах. Відповідно до акту №1 здачі приймання наданої правової допомоги від 17.01.2026 до договору про надання правової допомоги від 20.11.2023 №20/11-1 - ЖБК «Блюмінг» та адвокат Кравцов І.В. уклали акт про наступне: за договором про надання правової допомоги від 20.11.2023 адвокатом належним чином надані і оформлені, а клієнтом прийняті та оплачені послуги у справі за позовом ЖБК «блюмінг» до [PERSON] про стягнення заборгованості, вартість яких: надання усних консультацій 1000 грн, вивчення нормативно- правової бази, аналіз практики Верховного Суду 1000 грн, підготовка, складання та подання позовної заяви до суду 3000 грн, всього 5000 грн. Разом з тим, при визначенні розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню, суд виходить з того, що справа про стягнення заборгованості з оплати обов`язкових внесків на утримання будинку та прибудинкової території, інших обов`язкових платежів для кваліфікованого юриста не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. У провадженні адвоката перебуває значна кількість аналогічних справ, тобто вони є типовими. Ціна позову складає 9443,32 грн. Адвокатом складено один процесуальний документ позовну заяву, що не є великими за обсягом та складними за змістом, справу розглянуто за відсутності сторін. Враховуючи, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з [PERSON] на користь ЖБК «Блюмінг» в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 2500 грн. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved