Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

30 грудня 2026 року [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Казанківської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті своєї матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . За життя його мати [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О. 08 грудня 2005 року за реєстровим №3117, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON] . Так, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої серед іншого майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , який остання успадкувала (постійно проживала разом зі спадкодавцем та прийняла спадщину відповідно до ст.1268 ЦК України) після смерті свого чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , але не оформила своїх спадкових прав. Звернувшись до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Остапенка В.В., для оформлення своїх спадкових прав, нотаріусом позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано документи, що підтверджують право власності на спадкове майно. Посилаючись на те, що наразі позивач [PERSON] не може реалізувати свої права як спадкоємця, у зв`язку з тим, що не має встановленого чинним законодавством правовстановлюючого документу на майно, яке є об`єктом спадщини представник позивача просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 02 січня 2026 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 02 лютого 2026 року закрито підготовче провадження в справі та справу призначити до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про можливість розгляду справи в їхню відсутність, заявлені вимоги підтримую, просять задовольнити позов. Відповідач Казанківська селищна рада явку свого представника у судове засідання не забезпечила, надала заяву в якій просить справу розглядати без участі свого представника, позовні вимоги визнала, не заперечує проти їх задоволення. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилами ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 08 грудня 2005 року складений заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме і на що він за законом матиме право заповів своєму сину [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О. 08 грудня 2005 року та зареєстрований в реєстрі за №3118 (копія) (а.с.95 спадкова справа №6/2021). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 вересня 2020 року (копія) (а.с.8). З спадкової справи №6/2021, відкритої приватним нотаріусом Казанківського нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О. (копія) вбачається, що спадкоємцями після смерті [PERSON] були його: син [PERSON] за заповітом, дружина [PERSON] за законом, син [PERSON] за законом (а.с.85-116). Спадкоємцем [PERSON] подано заяву про відмову від прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] (а.с.90 спадкова справа №6/2021). Зі змісту якої вбачається, що [PERSON] роз`яснено, вимоги ст.1241 ЦК України, що вона як непрацездатна дружина за віком має право на обов`язкову частку у спадковому майні, але усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для ней істотне значення, без застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, цією заявою відмовилася від одержання обов`язкової частки у спадщині. Спадкоємцем [PERSON] подано заяву про відмову від прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] (а.с.101 зворот спадкова справа №6/2021). Зі змісту якої вбачається, що [PERSON] роз`яснено, вимоги ст.1241 ЦК України, що він як непрацездатний син має право на обов`язкову частку у спадковому майні, але усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для нього істотне значення, без застосування до нього фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, цією заявою відмовився від одержання обов`язкової частки у спадщині. На час смерті [PERSON] єдиний із спадкоємців, який звернувся до приватного нотаріуса Казанківського нотаріального округу Рожко О.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину був [PERSON] (а.с.105 спадкова справа №6/2021). 04 березня 2021 року [PERSON] , приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О., було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 6.5967 га (кадастровий номер земельної ділянки: 4823685700:11:000:0106), що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданим 20.01.2021 року за №НВ-4810921562021 [PERSON] , державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області, належної спадкодавцеві [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії МК №015456, виданого 09.03.2005 року Казанківською районною державною адміністрацією Миколаївської області згідно з розпорядженням №871-р від 17.12.2004 року та, зареєстрованого Казанківським районним відділом земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010501600214 (а.с.114 зворот спадкова справа №6/2021). [PERSON] , [INFO] , 08 грудня 2005 року було складено заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме і на що вона за законом матиме право заповіла своєму сину [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О. 08 грудня 2005 року та зареєстрований в реєстрі за №3117 (копія) (а.с.7, 50 спадкова справа №83/2023). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 листопада 2021 року (копія), [PERSON] померла [INFO] у віці 84 років у м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області, про що 11 листопада 2021 року складено відповідний актовий запис за №492 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6.6640 га, з кадастровим номером: 4823685700:11:000:0107, та пенсія, яка залишилася недоодержана за життя спадкодавця. З копії спадкової справи за №83/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Остапенко В.В. вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв син [PERSON] , подавши відповідну заяву 06 червня 2023 року, у відповідності до ст.ст.1268, 1269 ЦК України, який є спадкоємцем за заповітом (а.с.38-76). 16 серпня 2023 року [PERSON] , приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Остапенко В.В., було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6.6640 га, розташованої в межах території Баштанського району Миколаївської області, кадастровий номер 4823685700:11:000:0107, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №015455, виданого Казанківською райдержадміністрацією Миколаївської області 09 березня 2005 року на підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації Миколаївської області від 17 грудня 2004 року №871-р, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010501600215 (а.с.69 спадкова справа за №83/2023). 17 жовтня 2023 року [PERSON] , приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Остапенко В.В., було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на пенсію (інших соціальних виплат), яка залишилася недоодержана за життя спадкодавця за листопад 2021 року в сумі 3239 грн 27 коп., згідно довідки відділу опрацювання документації Управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 29.09.2023 року №1400-0401-8/71453 (а.с.74 спадкова справа за №83/2023). Крім того, позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] , 02 травня 2025 року звернувся до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Остапенка В.В. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке складається із житлового будинку [ADDRESS] . Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на майно, що складається з житлового будинку [ADDRESS] спадкоємцю (позивачу [PERSON] ) було відмовлено, про що приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Остапенко В.В. винесено відповідну постанову від 13 червня 2025 року (копія) (а.с.19). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є не надання спадкоємцем документів, що підтверджують право власності на спадкове майно. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, лише порушене, невизнане або оспорюване цивільне право особи підлягає захисту в судовому порядку у визначений законом спосіб. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, до спадкоємців першої черги належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст.1269 ЦК України). Згідно зі ст.1270 ЦК України, така заява повинна бути подана протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною 1 ст.1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, подавши про це відповідну заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття (ч.ч.5, 6 ст.1273 ЦК України). За положеннями ст.1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Правові наслідки відмови від прийняття спадщини визначені ст.1275 ЦК України. Так, зокрема, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну (ч.1 ст. 1275 ЦК України). Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну (ч.2 ст.1275 ЦК України). Згідно ч.3 ст.1275 ЦК України, положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом (ч.5 ст.1275 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже, законом визначено порядок прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно, якого повинні дотримуватись спадкоємці. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 вересня 2020 року (копія) (а.с.8). На момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] до кола спадкоємців: першої черги за законом належали його дружина [PERSON] та син [PERSON] , за заповітом син [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена 19 січня 2021 року приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О. (а.с.86-116). У встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] нотаріусу подав [PERSON] (заява від 19.01.2021 року). У встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] подано заяви про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині після померлого [PERSON] (а.с.90, 101 зворот спадкова справа №6/2021). Частиною 1 ст.1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, подавши про це відповідну заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття (ч.ч.5, 6 ст.1273 ЦК України). Позивачем [PERSON] ставиться на вирішення питання щодо визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , який вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , але не оформила своїх спадкових прав. В той же час звертаючись з відповідною вимогою до суду позивачем та його представником не надано до суду доказів того, що спадкодавець [PERSON] за життя успадкувала відповідно до вимог чинного законодавства, після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , оскільки як встановлено матеріалами справи остання, відповідно до вимог ст.1273 ЦК України, відмовилась від прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст.94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), а позивачем не доведено, що спадкодавець за час життя успадкувала нерухоме майно розташоване за адресою: [ADDRESS] , суд не вбачає правових підстав для задоволення позову [PERSON] та приходить до висновку про відмову в задоволені позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed