Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача збитки в порядку регресу в розмірі 143627,21 грн та витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05 грудня 2024 року в м.Рівне мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ford, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу Renault, державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу Renault, державний номерний знак [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2025 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Renault, державний номерний знак [NUMBER] , склала 162448,49 грн. МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 141477,21 грн. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 2150 грн. Загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 143627,21 грн. У відповідача виникло зобов`язання перед МТСБУ відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі фактично понесених позивачем витрат. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечення проти позову мотивує тим, що Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв. МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. Законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, в порядку регресу саме з власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Автомобіль Ford Mondeo, державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , на праві власності належить [PERSON] , який має права, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Оскільки [PERSON] не є власником автомобіля Ford Mondeo, державний номер [NUMBER] , він не мав законних підстав укладати договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо транспортного засобу, власником якого є [PERSON] . Таким чином, належним відповідачем щодо стягнення в порядку регресу коштів є [PERSON] , а не [PERSON] , що тягне за собою відмову в задоволенні позову відносно нього. Оскільки відповідач на момент вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди не був власником автомобіля Ford Mondeo, державний номер [NUMBER] , не мав законних підстав укладати договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо цього транспортного засобу, він не є належним відповідачем у справі. Крім того, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати витрати на збір документів та визначення шкоди, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, а тому підстави для відшкодування за рахунок відповідача вартості послуг складання звіту, збору документів та врегулювання випадку в сумі 2150 грн. У відповіді на відзив представник позивача [PERSON] зазначив, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності (автоцивілка ОСЦПВ) є законним обов`язком, а не правом власників транспортних засобів в Україні. Відсутність поліса тягне за собою у разі ДТП обов`язок відшкодовувати збитки власним коштом, що підтверджується законодавством про обов`язкове страхування. Обов`язкове цивільно-правової страхування відповідальності є законною вимогою для всіх водіїв в Україні, гарантуючи відшкодування шкоди третім особам у разі ДТП. Факт завдання збитку пошкодженням транспортного засобу потерпілої особи, якій позивач здійснив страхове відшкодування, є доведеним. Відповідач, який відмовляється сплачувати позивачу кошти, по суті, притримує у себе кошти, які він мав би відшкодувати потерпілій особі, що також може розцінюватися як набуття коштів без достатньої правової підстави за рахунок іншої особи (МТСБУ). Ухвалою від 27 листопада 2025 року позовну заяву суд залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунув. Ухвалою від 05 грудня 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. У заяві від 11 лютого 2026 року представник позивача Попов В.Є. просить провести судове засідання без участі позивача та його представника. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Представник відповідача надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, та додатково пояснила, що батько відповідача має статус учасника бойових дій, а тому не зобов`язаний був укладати договір обов`язкового стархування цивільно-правової відповідальності. Збитки, завдані належним такій особі транспортним засобом, має відшкодувати МТСБУ. Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 05 грудня 2023 року о 23 год 15 хв в м.Рівне на перехресті вулиць В.Червонія-Богоявленська-Ак.Грушевського водій [PERSON] , керуючи автомобілем Ford Mondeo, реєстраційний номер [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміни та, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора, не надав дорогу транспортному засобу Renault Koleos, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого здійснив зіткнення з ним, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2025 року у справі № 569/24932/24, яка набрала законної сили 17 лютого 2025 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди у водія транспорного засобу Renault Koleos, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] був чинний поліс № 223643811 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданий ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Натомість, у водія транспортного засобу Ford Mondeo, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] цивільно-правова відповідальність не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується відповіддю від НПУ. 24 грудня 2024 року власник транспортного засобу Renault Koleos, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05 грудня 2024 року. Відповідно до звіту № 027.25_112995 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Renault моделі Koleos, реєстраційний номер [NUMBER] , складеного оцінювачем [PERSON] 03 лютого 2025 року на замовлення МТСБУ, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу легкового автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП (з ПДВ на запасні частини та матеріали) складає 162448,49 грн, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу легкового автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП (без ПДВ) складає 141477,21 грн. На підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 3.1/13650 від 01 травня 2025 року МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому [PERSON] в розмірі: 141477,21 грн, що підтверджується довідкою №1 від 29 квітня 2025 року та платіжною інструкцією № 13732 від 05 травня 2025 року. 19 листопада 2025 року позивач сплатив ФОП [PERSON] кошти в сумі 2150 грн за послуги аваркома (експерта) по справі № 112995 згідно рахунка № [NUMBER] від 03 лютого 2025 року (т.з. [NUMBER] ), про що свідчить платіжна інструкція № 0035431 від 19 листопада 2025 року. Транспортний засіб Ford Mondeo, реєстраційний номер [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серї [NUMBER] , виданим органом ТСЦ 5641 19 лютого 2022 року. [PERSON] згідно з посвідченням серії [NUMBER] від 19 грудня 2022 року має права, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Нормами ч.1 ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За положеннями п22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим законом, у разі заподіяння шкоди на території України транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому. Відповідно до п.1 ч.2 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX, МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. Суд встановив, що 05 грудня 2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль Renault Koleos, реєстраційний номер [NUMBER] . ДТП сталася з вини відповідача [PERSON] , який на момент завдання шкоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Доводи представника відповідача, що [PERSON] не є належним відповідачем у справі, оскільки на момент вчинення ДТП не був власником автомобіля Ford Mondeo, державний номер [NUMBER] , не мав законних підстав укладати договір обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо цього транспортного засобу, а власник автомобіля був звільнений від обов`язку укладати такий договір, не заслуговують на увагу. За положеннями ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Відповідно до п.21.1 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно з п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. З огляду на вказані норми, власник автомобіля Ford Mondeo, державний номер [NUMBER] , [PERSON] , як учасник бойових дій, був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, однак лише у разі особистого керування ним належним йому транспортним засобом. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV МТСБУ проводить у разі, якщо винуватцем ДТП є особа, зазначена у п.13.1 вказаної статті. [PERSON] не є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05 грудня 2024 року. На момент ДТП вказаним транспортним засобом керував [PERSON] , який статусу учасника бойових дій не має, а отже, зобов`язаний був мати при собі чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст.14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Страховик не може відмовити будь-якому страхувальнику в укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За визначеннями ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. З аналізу норм закону про обов`язкове страхування випливає, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може укласти будь-яка особа незалежно від права власності на автомобіль за наявності у неї свідоцтва про реєстрацію траснпортного засобу та документа, що посвідчує особу страхувальника, оскільки полісом забезпечується транспортний засіб, а не особа страхувальника (водія чи номінального власника). Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль потерпілої особи, сталася з вини відповідача, який на момент завдання шкоди не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, [PERSON] зобов`язаний відшкодувати позивачу, який сплатив компенсацію потерпілій особі, завдану шкоду в порядку регресу. Разом з тим, відповідно до ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX, страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із: 1) відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті; 2) евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України; 3) оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати. До складу витрат, що відшкодовуються МТСБУ і можуть бути стягнуті в порядку регресу, витрати на збір документів та визначення розміру шкоди не входять, а тому вимоги позивача в частині стягнення додаткових витрат на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 2150 грн задоволенню не підлягають. За встановлених у справі обставин обгрунтованими та доведеними є вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу регламентної виплати в розмірі 141477,21 грн, а отже, позов належить задовольнити частково. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2982,58 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial