Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.02.2024 року за № 7578799 в сумі 36400,00 грн та стягнення судового збору в сумі 2422,40 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 13.02.2024 між [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено договір про споживчий кредит № 7578799, договір укладений в електронній формі. Відповідно до укладеного договору відповідачу надано кредит в сумі - 10000,00 грн. із нараховуванням денної відсоткової ставки 2,20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та за зниженою процентною ставкою за користування кредитом 2,10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. У зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань перед ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у відповідача утворилася заборгованість 27.11.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та "ДІДЖИ ФІНАНС" було укладено договір відступлення прав вимоги за № 27.11/24-Ф відповідно до якого права вимоги за кредитним договором № 7578799 до позичальника перейшли до ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Після отримання права вимоги до відповідача. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості станом на день формування позовної заяви в розмірі 36400,00 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 10000,00 грн.; заборгованість за процентними 26400,00 грн., а також судові витрати, з яких 2422,40 судовий збір та 6000,00 гривень витрат на правову допомогу. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовні заяві вказав про розгляд справи без участі представника, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відповідності із ст.ст. 223, 279, 280-282 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницькій області від 27 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом 13 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, був укладений договір про надання споживчого кредиту № 17578799 (надалі Кредитний договір), відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався на умовах визначених цим договором, на строк 360 днів (пункт 1.4 Кредитного договору) надати позичальнику грошові кошти у сумі 5000 грн. 00 коп., (пункт. 1.3 Кредитного договору), а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю кредит, проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені кредитним договором (пункт. 1.4 Кредитного договору). Пунктом 2.1 Кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно п. 4.4. позичальник зобов`язується у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пеню (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. Як визначено п.п. 5.1-5.2. Договору Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в пп. 5.3. Договору. Часткове дострокове повернення кредиту за цим Договором повинно здійснюватися у відповідну дату платежу, що вказана в Графіку платежів для сплати процентів. У разі, якщо часткове дострокове повернення кредиту відбулося не в дату платежу, Графік платежів коригується шляхом зміни всіх наступних дат платежів, які починають обраховуватися з дати дострокового часткового повернення кредиту, з урахуванням встановленої Договором періодичності сплати процентів та незмінності кінцевої дати повернення кредиту. При цьому, сторони розуміють та погоджуються, що при вказаному коригуванні останній період сплати може не відповідати встановленій Договором періодичності сплати процентів (може бути меншим). Відповідно до п 9.8. Договору кредиту, Позичальник підтверджує, що: перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та розміщена на Веб-сайті/в Мобільному застосунку «CreditPlus»(шляхом розміщення гіперпосилань); він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Авентус Україна», (далі Правила), що розміщені на Веб-сайт/в Мобільному застосунку «CreditPlus» (шляхом розміщення гіперпосилань), повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно з п. 9.2. Договору кредиту визначено, що цей Кредитний договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами Сторін та діє протягом строку, вказаного в п. 1.4. Договору(включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за Договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, Договір продовжує діяти до повного виконання Споживачем зобов`язань за ним. Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору № 17578799 від 13.02. 2024 визначено дату погашення кредиту 07.02.2025 рік 14 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , був укладений Додатковий угода до договору про надання споживчого кредиту №17578799 відповідно до п. 1.1 якої сторони досягли згоди викласти п. 13. Договору в новій редакції: сума кредиту (загальний розмір) складає 10000,00 гривень. Пунктом 1.3. додаткової угоди сторони погодили, що денна процентна ставка складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування кредитом 2,20% в день. З стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду із застосуванням зниженої процентною ставки 2,10 % в день Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору № 17578799 від 13.02. 2024 в редакції додаткової угоди від 14.02.2024 року визначено дату погашення кредиту 07.02.2025 рік ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за Кредитним договором виконало, що підтверджується, що підтверджується довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» від 19.05.2025 № 20250519-125. Згідно копії картки обліку договору (розрахунок заборгованості) за договором № 7578799 від 13.02.2024, сума заборгованості за тілом кредиту становить 10000,00 грн, з 13.02.2024 року по 11.08.2024 року здійснено нарахування не сплачених відсотків в сумі 26400,00 грн. 27.11.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" було укладено договір відступлення прав вимоги за № 27.11/24-Ф відповідно до якого та витягу з додатку 1 до договору від 27.11.2024 року за 27.11/24-Ф права вимоги за кредитним договором № 7578799 до позичальника перейшли до ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС". Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Окрім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що кредитний договір № 7578799 від 13.02.2024, укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від позивача прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір, тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором № 7578799 про надання споживчого кредиту від 13.02.2024 року, в частині позовних вимог в сумі 10000,00 грн. що становить заборгованість за тілом кредиту. Однак суд не погоджується із наведеним позивачем розрахунком заборгованості за процентами за вказаним договором позики. Відповідно до частини 5статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5розділу І цього Закону(яким, зокрема, доповнено пунктом 17розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Дані твердження узгоджуються із абзацом 2 частини 1 статті 39 Закону України «Про правотворчу діяльність» (нормативно-правовими актами, що застосовувалися до набрання чинності прийнятим (виданим) нормативно-правовим актом, встановлювався інший порядок регулювання відповідних суспільних відносин). Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір № 8121650 був укладений 26 липня 2024 року, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір. Отже, відсоткова ставка встановлена договором не відповідає умовам чинного законодавства. Згідно з ч. 1статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У частинах першій та другій статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином, п. 1.7.1. кредитного договору № 8121650 укладеного між сторонами, щодо встановлення денної процентної ставки у 1,5 % у порядку ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування »є нікчемною. За змістом ч. 5ст. 216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1 %. Так, 10 000,00 грн. (сума отримана у позику та не повернута протягом строку дії договору) х 1,00 % = 100,00 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимогі на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Суд розраховує суму заборгованості за відсотками строком 181 день, так як даний період вказаний самим позивачем в розрахунку заборгованості і самим позивачем за цей період нараховано відсотки, не виходячи за межі розгляду позовних вимог. Відповідно до наданої копії картки обліку договору (розрахунок заборгованості) за договором № 7578799 від 13.02.2024 відповідачем в рахунок заборгованості по нарахованих відсотках здійснено платежів на суму 9520,50 грн, а саме: 16.03.2024 року в сумі 3360,50 грн, 13.04.2024 року в сумі 6160,50 грн. Таким чином, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором № 7578799 від 13.02.2024 року, становить 8579,50 грн із розрахунку -18100,00 грн. (100 грн. сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами) х 181 днів (строк протягом якого розрахована заборгованість первинним кредитором з 13.02.2024 року по 11.08.2024 року) за відніманням 9520,50 грн. сплачених коштів в рахунок погашення нарахованих відсотків. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 6000 грн. 01 січня 2025 року між адвокатом Білецьким Б.М. та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" укладено договір №42649746 про надання правової допомоги. 02 квітня 2025 року між адвокатом Білецьким Б.М. та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" укладено договір додаткову угоду №7578799 про надання правової допомоги відповідно до якої сторони погодили внесення змін до п.1.2 та викласти в наступній редакції «Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] ». Згідно детального опису від 31.03.2025 року про надання юридичної допомоги та акта № 7578799 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом щодо відповідача [PERSON] надано товариству наступні послуги на суму 6000,00 грн. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т. ч. і витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч.1,2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача 4500 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язанні із розглядом справи у разі часткового задоволення позову- на обидві сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати понесені на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2295,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1235,43 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved