Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання батьківства. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в грудні 2023 року він познайомився з [PERSON] . Спочатку вони зустрічалися, а потім з січні 2024 року вони почали проживали однією сім`єю як чоловік і жінка, але без реєстрації шлюбу в будинку [PERSON] , де по даний час продовжуютьо проживати однією сім`єю, ведуть спільне господарство, мають взаємні права та обов`язки. В кінці лютого 2024 року [PERSON] повідомила, що вона вагітна та позивач являється біологічним батьком майбутньої дитини. Однак, в той з [PERSON] , вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] . Весь час як [PERSON] була вагітною,вона разом з позивачем відвідувала лікаря-гінеколога. 20.04.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . За о рішення Жмеринського міськрайсуду від 18.06.2024 року, яке вступило в законну силу 19.07.2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , в актовому записі №284, про народження якого складеного 20.11.2024 року Жмеринським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), відповідача по справі [PERSON] було записано батьком. При виписці з пологового будинку позивач зустрічав [PERSON] та сина [PERSON] , привіз їх додому, де вони разом проживаємо та спільно виховують дитину. У відділі РАЦС при реєстрації народження сина [PERSON] в актовому записі про його народження позивача не зазначили батьком у зв`язку з тим, що дитина народилася до 10 місяців після розірвання шлюбу матері дитини [PERSON] з [PERSON] , тому його зазначили батьком. Сам [PERSON] не заперечує, що він не являється біологічним батьком [PERSON] , але у зв`язку з тим, що при реєстрації його народження відповідач був відсутній м.Жмеринка та не мав можливості подати до відділу РАЦС заяву про невизнання свого батьківства відносно [PERSON] та був позбавлений був можливості подати заяву до відділу РАЦС про визнання свого батьківства відносно сина [PERSON] , тому [PERSON] було записано батьком дитини. В добровільному порядку врегулювати даний спір неможливо. 15.01.2025 ухвалою суду по даній справі було відкрито провадження. Ухвалою суду від 29.10.2024 року по справі призначено судову молекулярно-генетичну екпертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (вул.В.Порика,8 м.Вінниця) та зупинено провадження на час проведення експертизи. 02.10.2025 року на адресу суду надійшов висновок експерта та матеріали цивільної справи. 06.10.2025 року ухвалою суду поновлено провадження у справі. 26.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Жмеринського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Грезент О. в судове засідання не з`явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - органу опіки і піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області Стіпанкевич С. в судове засідання не з`явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи у її відсутність, при вирішенні спору поклалась на розсуд суду. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини та матері диини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч.4 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до абзацу 3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я по батькові матері, батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ст.134 Сімейного кодексу України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з абз.9 п.20 глави 1 розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до Положення про внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін в актовий запис цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану зокрема є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з п.2.16.4 цих Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Так, за рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18.06.2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). Позивач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , але станом на 22.11.2024рок проживав та продовжує проживати по [ADDRESS] (а.с.10-11). Відповідно до копії свідоцтва про народження, матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] записана [PERSON] , а батьком [PERSON] (а.с.7). Запис про батька [PERSON] в актовому записі про народження [PERSON] , [INFO] вчинено відповідно до ч.1 ст.133 СК України (а.с.8). Батьківство відповідача [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] не визнається. Відповідно до висновку експерта від 23.09.2025 року [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якого є [PERSON] . Ймовірність даної події становить не менше 99,99999999%. (а.с.125-128). Згідно з ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст ст.89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на дослідженні в судовому засіданні докази, в суду немає сумнівів щодо справжності обставин, викладених у позовній заяві позивачем, відповідач позов визнав, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та доведеними, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved