Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

28 грудня 2025 року [PERSON] з використанням системи «Електронний суд» звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт припинення обтяження у вигляді заборони відчуження житлового будинку [ADDRESS] , внесеного на підставі повідомлення № 319004 Деснянського відділення Ощадбанку № 57 м. Чернігова від 14.12.1990 (архівний запис № 4-1 від 17.01.1991) на ім?я [PERSON] та скасувати відповідні записи про обтяження, а саме: запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна № 4110020 від 24.11.2006 і запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 21310551 від 14.05.2015 (номер запису обтяження 9666527). Обгрунтовано заяву тим, що 14.01.2025 заявник звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Першої чернігівської державної нотаріальної контори, [PERSON] , в якому просила: зняти обтяження (заборону відчуження) з нерухомого майна: житлового будинку [ADDRESS] , накладене на підставі повідомлення № 319004 від 14.12.1990 Деснянського відділення Ощадбанку № 57 м. Чернігова (архівний запис № 4-1 від 17.01.1991) на ім?я [PERSON] , зареєстроване 24.11.2006 за № 4110020 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна та 14.05.2015 у Державному реєстрі речових прав за № 21310551 (номер запису обтяження 9666527); визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] . Під час розгляду справи приватний нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку зазначеного будинку, у зв?язку з чим заявник відмовилася від вимоги про визнання за нею права власності на цю частку (ухвала суду від 29.07.2025 у справі № 750/534/25). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.11.2025 у задоволенні позову про зняття обтяження з нерухомого майна - відмовлено. Рішення мотивовано тим, що, застосовуючи висновки Великої Палати Верховного Суду щодо належного відповідача у спорах про звільнення майна з-під арешту (боржник або особа, в інтересах якої накладено обтяження), суд дійшов висновку про пред?явлення позову до неналежних відповідачів, оскільки нотаріальна контора не була ініціатором накладення заборони та виконувала виключно реєстраційні функції, відсутні належні докази існування чинного зобов?язання [PERSON] перед банком, а також не доведено правонаступництво «Ощадбанку» щодо Деснянського відділення Ощадбанку № 57 та, відповідно, його статус особи, в інтересах якої існує спірне обтяження. Відтак, з урахуванням принципу диспозитивності та меж розгляду справи, суд зазначив, що задоволення заявлених вимог «за рахунок» залучених відповідачів є неможливим. Окремо суд зауважив, що у випадках, коли особа, яка має відповідати за позовом, фактично відсутня, захист права може здійснюватися шляхом звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту та скасування запису про заборону за аналогією закону. З огляду на встановлені у справі № 750/534/25 обставини заявник позбавлена можливості вирішити питання щодо припинення обтяження в позасудовому порядку, оскільки відсутні первинні документи, що підтверджують чинність забезпеченого зобов?язання та/або наявність кредитора (його правонаступника), в інтересах якого внесено запис про заборону відчуження. Відповідно належна особа, яка мала б відповідати за позовом про зняття такого обтяження, фактично не визначена, що й стало підставою для відмови у задоволенні позову. Метою звернення заявника із заявою в порядку окремого провадження є встановлення юридичного факту, який має значення для реалізації її права власності та необхідною підставою для вчинення державної реєстрації припинення обтяження (скасування запису про заборону) у відповідному реєстрі. У судове засідання заявник не з`явилася, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності та постановити законне і обґрунтоване рішення. Представник заінтересованої особи - Першої чернігівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явилася, подала клопотання, в якому просить справу розглянути за її відсутності. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та матеріали справи № 750/534/25, суд встановив таке. 14.01.2025 [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Першої чернігівської державної нотаріальної контори, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 липня 2025 року в справі № 750/534/25 прийнято відмову [PERSON] від позову про визнання за нею права власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , як спадкоємцем [PERSON] , померлого [INFO] . Закрито провадження в справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Першої чернігівської державної нотаріальної контори, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2025 року в справі № 750/534/25 відмовлено в позові [PERSON] до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Першої чернігівської державної нотаріальної контори, [PERSON] про зняття арешту зі спадкового майна (а.с. 7-10). Вказане судове рішення набрало законної сили 11.12.2025. Частиною четвертою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з копією договору купівлі-продажу земельної ділянки серії АА0 № 199546 від 15.07.1998 [PERSON] продала земельну ділянку, загальною площею 608 кв.м, що знаходиться по [ADDRESS] , [PERSON] (а.с. 12). 24.02.1999 [PERSON] отримав Державний акт на право приватної власності на землю (зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 731), згідно з яким земельна ділянка, загальною площею 608 кв.м, що знаходиться по [ADDRESS] , передана для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарчих споруд (а.с. 13). Відповідно до копії інформаційної довідки Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради № 859 від 20.03.2015, станом на 31.12.2012 право власності на об`єкти нерухомості по [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с. 13 на звороті). Копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 14.05.2015 підтверджується, що житловий будинок по [ADDRESS] , належить [PERSON] (а.с. 14). У копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 37536351 від 14.05.2015 зазначено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] ; 24.11.2006 як вид обтяження накладена заборона на нерухоме майно, а саме житловий будинок по [ADDRESS] , власник [PERSON] ; підстава виникнення обтяження: повідомлення № 319004, видане 14.12.1990 Деснянським відділенням ощадбанку № 57 міста Чернігова (а.с. 15-16). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 399882783 від 18.10.2024, власником житлового будинку по [ADDRESS] , є [PERSON] ; 23.11.2012 на вказаний будинок накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції № 35358188 від 23.11.2012; номер запису про обтяження: 9204623; особа, майно/права якої обтяжується, - [PERSON] (а.с. 18-19). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Чорноморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 355, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 16 на звороті). У витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 76869058 від 07.05.2024 зазначено, що приватним нотаріусом Борисовою Т.А. зареєстровано спадкову справу № 72400833, де спадкодавцем указано [PERSON] (а.с. 17). Як слідує з копії довідки № 268/02-14/24/2024 від 06.12.2024, виданої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А., заведена спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] . Єдиною спадкоємицею, яка своєчасно прийняла спадщину за законом, є дружина спадкодавця - [PERSON] . Однак, оформити свідоцтво про право на спадщину (житловий будинок по [ADDRESS] ) не виявляється за можливе у зв`язку з тим, що згідно інформації з ДРРП від 18.10.2024 на зазначений житловий будинок накладена АТ «Державний ощадний банк України» заборона відчуження (а.с. 17 на звороті). Копією свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 05.11.2024 та копією витягу з Державного реєстру речових прав № 402331239 від 05.11.2024 підтверджується, що [PERSON] належить 1/2 частка в праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спільне сумісне майно складається з земельної ділянки, площею 0,0608 га, по [ADDRESS] (а.с. 20). Також, копією свідоцтва про право на спадщину за законом НТО № 046665 від 05.11.2024 та копією витягу з Державного реєстру речових прав № 402331612 від 05.11.2024 підтверджується, що [PERSON] належить 1/2 частка в праві власності на земельну ділянку, площею 0,0608 га, по [ADDRESS] (а.с. 21). 23.10.2024 [PERSON] звернулася до Філії-Чернігівське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» із проханням повідомити: чи сплачено станом на дату звернення позику, 319004, 14.12.1990, Деснянське відділення Ощадбанку № 57, архівний запис №4-1 за 1991 рік? Якщо позику сплачено, надати документ, що надає право зняти обтяження з належного її родині майна, а саме: з будинку за адресою: [ADDRESS] . Якщо позику не сплачено, повідомити станом на дату звернення причини виникнення та розмір заборгованості за позикою, 319004, 14.12.1990, Деснянське відділення Ощадбанку № 57, архівний запис №4-1 за 1991 рік та шляхи врегулювання даного питання в досудовому порядку, а саме: зняття обтяження з належного її родині майна - будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22-23). У відповіді від 07.11.2024 № 1115-16/9086/2024/2 Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» повідомило заявнику, що для можливості зняття обтяження на майно, Банком повинні бути надані нотаріусу первинні документи (повідомлення кредитора з зазначеними реквізитами кредитних зобов`язань та, за наявності, відповідний правочин (договір), які свідчать про виконання зобов`язань за договором іпотеки. Разом з цим, у нотаріуса є право витребувати будь-які додаткові документи для проведення такої дії. За відсутності зазначених документів, як підтверджує практика, у Банку відсутня можливість зняти обтяження на нерухоме майно. Відповідно до Постанови НБУ № 130 установлено граничний строк зберігання кредитних справ - 5 років. Разом з тим, законодавство визначає однією з підстав для зняття заборони відчуження - рішення суду (пункт 5.1 глава 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України) (а.с. 23 на звороті). Згідно з відповіддю Національного банку України від 12.05.2025 № 18008/36451, наданої на запит суду, відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон про банки) 17.10.1991 Державний спеціалізований комерційний ощадний банк України (далі - ОЩАДБАНК УКРАЇНИ) звернувся до Національного банку з клопотанням здійснити реєстрацію статуту ОЩАДБАНКУ УКРАЇНИ, який був перетворений з Українського республіканського банку Ощадного банку СРСР на ОЩАДБАНК УКРАЇНИ. Національний банк 31.12.1991 зареєстрував статут ОЩАДБАНКУ УКРАЇНИ, про що внесено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків за номером 4. Відповідно до загальних положень вказаного вище статуту ОЩАДБАНК УКРАЇНИ створено згідно із Законом про банки і банківську діяльність та входить до банківської системи України. При цьому, положення статуту ОЩАДБАНКУ УКРАЇНИ не містять інформації про правонаступництво щодо Українського республіканського банку Ощадного банку СРСР та щодо Ощадного банку СРСР. Крім того, у Державному реєстрі банків відсутні відомості про відокремлений підрозділ АТ «Ощадбанк» з назвою Деснянське відділення ощадбанку № 57 міста Чернігова (а.с.143-145 справи № 750/534/25). Як слідує з копії «Извещения о выдаче ссуды» № 319004 від 14.12.1990, [PERSON] отримав у позику 17700,00 рублів на 17 років на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 157 справи № 750/534/25). 18.09.1991 винесено заборону [PERSON] про відчуження майна по [ADDRESS] (а.с. 158 справи № 750/534/25). Згідно з довідкою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» № 46/12-11/83436/2025/БТ від 24.06.2025 у банку відсутня інформація щодо кредитних договорів, які укладались між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] (а.с. 171 справи № 750/534/25). 16 липня 2025 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А. видано свідоцтво про право власності, яким посвідчено, що [PERSON] є тим із подружжя, яка пережила чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 25). Також, 16 липня 2025 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А. [PERSON] видано свідоцтво про право власності за законом на спадщину, яка складається з 1/2 частки у праві спільної власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 25 на звороті). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 435634723 від 16.07.2025, власником житлового будинку по [ADDRESS] , є [PERSON] ; на вказаний будинок як вид обтяження накладено заборону відчуження, особа, майно якої обтяжується, - [PERSON] (а.с. 26). Таким чином, заявник є власником житлового будинку [ADDRESS] , проте не може реалізувати своє право власності в повному обсязі через наявне в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження, внесене на підставі повідомлення № 319004 Деснянського відділення Ощадбанку № 57 міста Чернігова від 14.12.1990 щодо [PERSON] . Частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зняття обтяження (заборони відчуження) з житлового будинку [ADDRESS] , накладеного на підставі повідомлення № 319004 від 14.12.1990 Деснянського відділення Ощадбанку № 57 м. Чернігова (архівний запис № 4-1 від 17.01.1991) у справі № 750/534/25 суд, застосовуючи висновки Великої Палати Верховного Суду щодо належного відповідача у спорах про звільнення майна з-під арешту (боржник або особа, в інтересах якої накладено обтяження), дійшов висновку про пред?явлення позову до неналежних відповідачів та, зокрема, зазначив, що Перша Чернігівська державна нотаріальна контора не є належним відповідачем у справі, оскільки не була ініціатором заборони, а виконувала виключно функцію реєстратора. [PERSON] також немає підстав уважати належним відповідачем (боржником), оскільки згідно даних Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у банку відсутня інформація щодо кредитних договорів, які укладались між Акціонерним товариством «Ощадбанк» та [PERSON] . Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» не є належним відповідачем у справі (особою, у інтересах якої накладено заборону), оскільки згідно відповіді Національного банку України не є правонаступником Українського республіканського банку Ощадного банку СРСР та Ощадного банку СРСР, а в Державному реєстрі банків відсутні відомості про відокремлений підрозділ АТ «Ощадбанк» з назвою Деснянське відділення ощадбанку № 57 міста Чернігова. У постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі № 295/7291/20 (провадження № 61-11106св21) зроблено висновок про те, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Касаційний суд констатує, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд підкреслює, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону». Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у пункті 1 своєї постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 звернув увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. За вказаних обставин, враховуючи викладене, встановлені обставини, а також те, що особа, яка має відповідати за позовом про зняття арешту/обтяження з майна заявника «відсутня», а тому суд вважає за можливе встановити факт припинення обтяження у вигляді заборони відчуження житлового будинку [ADDRESS] , внесеного на підставі повідомлення № 319004 Деснянського відділення Ощадбанку № 57 м. Чернігова від 14.12.1990 (архівний запис № 4-1 від 17.01.1991) на ім?я [PERSON] . При цьому, рішення суду про встановлення факту припинення обтяження у вигляді заборони відчуження житлового будинку є підставою для скасування відповідних записів про обтяження, у зв`язку з чим заява підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial