Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Надвірнянська міська рада Івано-Франківської областіпро позбавлення батьківських прав, зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позивач посилається на те, що 19 грудня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , громадянином Сирії, в Івано-Франківському відділі ДРАЦС Головноготериторіального управління юстиції в Івано-Франківській області. За час перебування в шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка на даний час є неповнолітньою і проживає разом з нею. В подальшому подружнє життя між сторонами розладилось і рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2019 року (справа №348/648/18) шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Неповнолітня дочка від шлюбу [PERSON] [INFO] залишена проживати з нею. Вказане судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося, 08 квітня 2019 року набрало законної сили. Однією із причин розпаду їхньої сім`ї став той факт, що відповідач фактично залишив сім`ю, зовсім не цікавився життям дочки та не піклувався про її матеріальне забезпечення. Ще до розірвання шлюбу впродовж двох років вони фактично припинили шлюбні стосунки з відповідачем і проживали окремо. Оскільки відповідач ухилився від свого обов`язку матеріальне утримувати неповнолітню дочку від їх шлюбу, вона змушена була звернутись в суд з позовом про стягнення аліментів з на її утримання в примусовому порядку. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2019 року (справа №348/1978/18) з [PERSON] в її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмір по 1500 гривень щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. Вказане судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося і 14.02.2019 року набрало законної сили. Вона з дочкою [PERSON] зареєстровані і проживають в квартирі її батьків за адресою: [ADDRESS] . З 2019 року відповідач [PERSON] злісно ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по вихованню їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] , і робить це свідомо, оскільки ухилення від виконання даного юридичного обов`язку завжди є актом свідомої поведінки, так як особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Фактично відповідач вже тривалий час навіть не спілкується з неповнолітньою дочкою, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, не дбає про її фізичний і духовний розвиток, не кажучи вже, що його ніколи не цікавило належне харчування дитини та лікування, що свідчить про повну його байдужість до її долі. Крім аліментів в розмірі 1500 гривень щомісячно, відповідач за час їхнього окремого проживання на протязі періоду з 2019 року по даний час не дав будь-яких інших коштів, не надіслав дитині жодного подарунку, в тому числі на її день народження, не придбав для неї жодної дитячої іграшки. Як наслідок, поклав її разом з дитиною в тяжке матеріальне становище. А тому вона змушена з метою належного матеріального забезпечення неповнолітньої дочки економити на всьому, відказуючи собі в елементарних потребах як жінці. Неповнолітня дочка [PERSON] - [INFO] , навчається в 4А класі Надвірнянського ліцею №2 Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області Дівчинка проявила себе як здібна і старанна учениця. Навчанням і вихованням дитини займається виключно мама, яка приводить і забирає дитину зі школи, відвідує батьківські збори, забезпечує всім необхідним для уроків. Учениця охайна та доглянута. Мама цікавиться навчанням дівчинки і залучає її до занять у позашкільних закладах. [PERSON] відвідує музичну та художню школи. За 4 роки навчання батько жодного разу не приходив у ліцей, щоб побачити дочку і не був залучений до навчання і виховання дитини, не відвідував батьківські збори. Неповнолітня дочка [PERSON] навчається індивідуально в приватній школі іноземних мов «Languagenow», якою протягом навчання у закладі опікувалася виключно мати. Нею забезпечуються належні умови для навчання та підтримується зв`язок з викладачами. Також вона своєчасно реагую на всі рекомендації педагогів та регулярно цікавлюся успіхами дитини. Крім того, вона вчасно вносить оплату за навчання в розмірі 1400 гривень щомісячно. Батько учениці протягом періоду навчання не цікавився її навчанням і жодного разу не з`являвся в закладі. За період навчання в Надвірнянській художній школі [PERSON] дитиною опікується виключно мати [PERSON] . Вона регулярно цікавиться успіхами дитини контролюю відвідування дитини і вчасно вношу оплату за навчання в розмір 340 гривень в місяць. Неповнолітня [PERSON] [INFO] має музичні здібності і на навчається в 3 класі Надвірнянської музичної школи зі фахом «фортепіано». Протягом навчання у закладі дитиною опікується виключно мати. Контролює відвідування, вчасно вносить оплату за навчання в розмірі 360 грн щомісячно. Тільки вона цікавиться успіхами дочки і є присутня на її публічних виступах. Батько дитини протягом періоду навчання зовсім не цікавиться її музичними здібностями і жодного разу не з`явився в музичну школу. Про те, що відповідач [PERSON] не проявляє турботи щодо здоров`я неповнолітньої дочки [PERSON] - [INFO] свідчить довідка за №228 від 23 жовтня 2025 року, видана КП «Надвірнянськю некомерційний центр первинної медичної допомоги» Надвірнянської місько ради, з якої вбачається, що дитина [PERSON] [INFO] зареєстрована у лікаря педіатра, перебуває на обліку в лікаря - офтальмолога із діагнозом: Міопія високого ступеня з астигматизмом ОС. Складний міопічний астигматизм ОД На медичні огляди та профілактичні щеплення протягом останніх років дитину супроводжує тільки її мати [PERSON] .. Неповнолітня [PERSON] проходить огляди в Центрі сучасної офтальмології в м.Івано-Франківську. Вона, як мати контролює лікування дитини та оплачує.Крім того згідно рекомендації даного лікаря для дитині придбані спеціальні окуляри для покращення зору, які вона постійно носить. Вона фактично самостійно виховує і утримує неповнолітню дочку [PERSON] - [INFO] . Батько дитини [PERSON] будь-якої участі у її вихованні не приймає.По місцю проживання вона характеризуюся виключно позитивно. Відповідач жодних контактів з дитиною не підтримує і не провідує її, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, а також морально не підтримує. Свої батьківські обов`язки щодо участі у її вихованні вже тривалий час не виконує і особисто жодного разу не спитав, як його дочка, чи потрібна їй якась допомога, а також не виявляв навіть бажання побачитися з нею. Останній раз батько бачив дочку 05 листопада 2019 року коли дитина знаходилася в дошкільному закладі, забіг на декілька хвилин без будь-якого подарунку і після цього у нього жодного контакту з дочкою не було. Для з`ясування особливостей психологічного стану дитини та особливостей сімейної ситуації за її запитом було проведено обстеження дочки [PERSON] [INFO] у Центрі психологічної допомоги дітям «Серденько», за яким образ біологічного батька набув для дитини чітко негативного емоційного забарвлення. [PERSON] демонструє емоційну відстороненість, страх небажання спілкуватися з біологічним батьком. Тому просила позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої дочки [PERSON] - [INFO] , так як на даний час позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дочки є насамперед спосом захисту прав та інтересів останньої. Крім того , зазначила, що догляд та утримання неповнолітньої дочки [PERSON] - [INFO] , потребує значних коштів, яких у неї немає, а присуджений розмір аліментів згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2019 року в сумі 1500 гривень щомісячно на її утримання, є явно недостатнім для забезпечення нормальних умов її розвитку, беручи до уваги вік та потреби дитини. Більше того, відповідач зовсім не цікавиться станом здоров`я дочки і не проявляє увагу відносно неї, не надає крім присуджених на даний час мізерних аліментів будь-якої додаткової матеріальної підтримки на необхідні витрати дитини. Враховуючи матеріальний стан відповідача [PERSON] на даний час суттєво змінився в сторону покращення порівняно з 14 січня 2019 роком. Він закінчив вищий медичний заклад і вже протягом двох років працює акушер-гінекологом у медичному центрі «МІЛАМЕД», який знаходиться в м.Хмельницький Хмельницької області, де отримує сталі доходи, розмір яких від неї приховує, а тому бажає змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] з твердої грошової суми на частку від суми його заробітку (доходу). На даний час прожитковий мінімум для дітей постійно змінюється і кожного року зростає. З часу ухвалення судом попереднього судового рішення від 14.01.2019 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки сталася значна зміна цін на основні життєво - необхідні товари та продукти. Вона несе витрати пов`язані з оплатою комунальних послуг, придбанням одягу та продуктів харчування для дочки, канцелярського приладдя, забезпечую всі потреби пов`язані з лікуванням дитини та на інші необхідні потреби для неї. А тому вона потребує додаткових матеріальних витрат від відповідача. Враховуючи наведене та беручи до уваги всі зазначені факти, а також те що відповідач фізично здорова, працездатна особа, працює постійно і отримує регулярний дохід, будь-якої додаткової матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона вважає, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти в її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] - [INFO] , щомісячно в розмірі частки всіх видів його заробітку(доходу) до досягнених нею повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку. Спросила змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] - [INFO] з твердої грошової суми в розмірі 1500 гривень щомісячно визначених рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківське області від 14 січня 2019 року (справа №348/1978/18) на частку від його заробітку (доходу) і стягувати з нього на її користь в розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку) щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили. 09.12.2025 року від відповідача поступив відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що позов визнає частково в частині стягнення аліментів, та зміни способу їх стягнення та категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно їхньої дочки [PERSON] , так як позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і він остаточно і свідомо не самоусунувся від виконання своїх обов`язків із її виховання. Також зазначив, що багато чого написано в позовній заяві Позивачкою не відповідає дійсності, адже з свого боку він не робив жодних вчинків та дій які в майбутньому могли привести до розриву шлюбу, та все робив від нього залежне для його збереження. Також в силу своїх можливостей він робив все можливе для забезпечення своєї сім`ї , і навіть коли вони стали жити окремо, він завжди допомагав їм матеріально. Зокрема певний час він оплачував квартиру де проживала Позивачка з їх дочкою, забезпечував їх продуктами харчування, купляв дочці іграшки та одяг. Крім цього пропонував Позивачці якщо вона залишиться проживати з дочкою після нашого розлучення в м. Івано-Франківську то він буду оплачувати дитячий садок для дитини та був домовився про її прийом там. Однак Позивачка від цього сама відмовилась, повідомила його щодо переїзду з дитиною в м. Надвірна до її матері, та сказала що від мене нічого не треба, але він дочки бачити не буде, і вона подала на аліменти. Позивачка позбавила його права бачитись з дочкою, та не надавала йому змоги бачитись з нею. Його спроби побачитись з дочкою жодного разу не увінчались успіхом увесь час Позивачка знаходила причини, щоб відмовити йому у побаченні з дитиною і як наслідок їхнє спілкування практично припинилось. Через деякий час вона повідомила, щоб він залишив їх з дочкою в «спокою», так як в неї є інший чоловік з яким вона планує мати стосунки і надалі, а їх спілкування може цьому зашкодити. Згодом він переїхав жити та працювати в м.Хмельницький тому їх стосунки припинились зовсім. Він ніколи не відмовлявся від утримання їхньої дочки [PERSON] , одним з доказів цього сплачені ним починаючи з 2019 року на її користь аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, без будь якої заборгованості чи затримки. Він був готовий тоді і готовий зараз оплачувати її потреби на лікування, додаткове медичне обстеження, відвідування різних гуртків, придбання іграшок, одягу однак Позивачка поставила йому вимогу ніяких речей чи послуг тільки перерахунок коштів на її рахунок, якщо ні дитину бачити не будеш, що так і сталося. Він не був згідний на перерахунок особисто її коштів, так як після розірвання шлюбу вона проживала вже з іншим чоловіком, а інші способи допомоги вона не приймала і не хотіла приймати, що провело до припинення між ними будь яких стосунків. Позивачка робила все для того щоб їх дочка його забула і створила з нього в її очах образ дуже поганого батька, який несе для дитину загрозу і його всіма способами треба уникати. З того часу Позивачка жодного разу не звернулась до нього, що в їх дочки [PERSON] є проблеми зі здоров`ям, також вона жодного разу не зверталась до нього з проханням щоб він оплатив її навчання в музичній та художній школах, школі іноземних мов, чи оплатити її медичне обстеження. Він б це зробив без вагань, готовий це робити і зараз і буде робити в майбутньому. Він категорично заперечую проти позбавлення його батьківських прав. Він не веде аморальний спосіб життя, та не є особою яка притягувалась до адміністративної чи кримінальної відповідальності. На сьогоднішній час працевлаштований, працює в медичній клініці та надає допомогу людям по своїй спеціальності. Ним створена нова сім`я і в любові з дружиною вони виховують сина. В його серці завжди було і залишається місце для любові до дочки від першого шлюбу - [PERSON] . Він сподівається знайти порозуміння з нею, і від якої він ніколи не відмовиться. Відповідач стверджує, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що він не бажає спілкуватися з дочкою та брати участь у її вихованні, матеріальному забезпеченні, та підтвердження того, що він остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків із її виховання немає. Більше того він заявляє суду, що він бажає спілкуватися з дочкою [PERSON] , піклуватись про неї, брати участь у її вихованні, матеріальному забезпеченні. Просив в позові про позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] [INFO] відмовити. Щодо зміни способу стягнення аліментів та стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку) щомісячно до досягнення нею повноліття, не заперечує. 09.01.2026 року від позивачки [PERSON] поступила відповідьна відзив та письмові пояснення, в яких зазначила, що викладені відповідачем обставини у відзиві не відповідають фактичним обставинам і є надуманими та перекрученими, а тому вона їх повністю не визнає. Причинами розпаду їхньої сім`ї стали не певні обставини, які вказує відповідач, а його неправомірна поведінка. У 2016 році, коли вона перебувала на 6-7 місяці вагітності, відповідач познайомився з іншою жінкою та вступив з нею у близькі стосунки. Після цього він фактично припинив сімейні відносини з нею, відправив її вагітною повернутися до батьків у м. Надвірна, а сам розпочав спільне життя з іншою жінкою. Відповідач не вживав жодних дій для збереження сім`ї. Саме подружня зрада відповідача та його добровільний вихід із сім`ї стали реальною причиною розпаду шлюбних відносин, а не її поведінка. У жовтні 2016 року, з наміром зберегти сім`ю, вона переїхала разом із донькою до м. Івано-Франківська, де проживала з дитиною в орендованій квартирі. Попри всі спроби відновити сім`ю, відповідач не змінював своєї поведінки, продовжував підтримувати стосунки з іншою жінкою, не виявляв реального бажання повернутися в сім`ю та виконувати обов`язки чоловіка і батька. У листопаді 2018 року, у зв`язку з посиленням агресивної поведінки відповідача та його односторонньою відмовою допомагати, вона була змушена разом із дитиною знову повернутися до батьків у м. Надвірна. До переїзду в м. Надвірна дитина відвідувала приватний дошкільний заклад, який вона оплачувала виключно за власний рахунок. Хоча відповідач знав про місце перебування дитини, але не виявив бажання допомогти в оплаті послуг. Остання зустріч відповідача з дитиною відбулася у листопаді 2019 року, коли він приїхав на «Свято осені» в садочку. Після свята він відмовився провести час з дитиною, посилаючись на відсутність часу. Він пообіцяв приїхати на найближчих вихідних, але більше не з`являвся. Після цього вона неодноразово телефонувала відповідачу, писала йому у соціальних мережах та через Viber, однак її дзвінки та повідомлення залишалися без відповіді, хоча були прочитані. Дитини часто просила подзвонити татові, чекала його приїзду, засмучувалася через відсутність реакції. Згодом, після тривалої повної відсутності зв`язку з боку батька, дитина перестала його згадувати, не проявляє ініціативи зустрітися з ним і фактично не сприймає його як близьку людину. Окрім сплати аліментів у розмірі 1500 грн щомісячно, відповідач жодним чином не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться успішністю та поведінкою у садочку/школі; не відвідує батьківських зборів та заходів за участю дитини; не бере участі у вирішенні питань навчання, лікування, розвитку дитини; не телефонує дитині, не вітає її зі святами належним чином, не пропонує спільно проводити час. Зі своїм теперішнім чоловіком вона познайомилася у 2020 році, спільне проживання розпочалося у 2022 році. Це було вже після тривалої фактичної відсутності відповідача в житті дитини й не могло бути причиною припинення його спілкування з донькою. Вона ніколи не перешкоджала відповідачу у спілкуванні з дитиною, не налаштовувала дитину проти батька, не висловлювалася про нього в образливій формі при дитині, розуміючи важливість психологічного комфорту для дитини. Навпаки, саме відповідач добровільно припинив контакти з донькою та протягом багатьох років не проявляв ініціативи для їх відновлення. Даний факт можуть підтвердити свідки -родичі, знайомі та інші особи, які спостерігали реальну ситуацію. Протягом тривалого часу - з листопада 2019 року і до теперішнього часу - відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, обмежившись лише формальною сплатою аліментів. Він свідомо не підтримує контакт із дитиною, не прагне відновити відносини, не виявляє ініціативи зустрітися чи хоча б телефонувати, не цікавиться її фізичним, психічним, духовним та моральним розвитком. Його нинішнє бажання зберегти батьківські права пов`язане, на моє переконання, не з турботою про дитину, а лише з небажанням втратити формальний статус та зусиллями уникнути правових наслідків власної багаторічної бездіяльності. Також зазначила, що не погоджується із висновком органу опіки та піклування, який не базується на повному дослідженні обставин. Висновок суперечить інтересам дитини, є неповним, поверхневим і не може бути покладений в основу рішення. Просила не брати до уваги цей висновок і визнати його таким, що не відображає інтересів дитини. Її позовні вимоги задоволити повністю. Стислий виклад позицій сторін: В судовому засіданні позивач та їїпредставник позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Зазначила, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків по відношенні до дитини. Вихованням дитини займаєтьсявиключно вона. Відповідач не цікавиться навчанням та шкільним життям дитини, її станом здоров`я, фізичним, духовним та моральним розвитком. Просила постановити рішення, яким позов задовольнити повністю, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] - [INFO] , змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] - [INFO] з твердої грошової суми в розмірі 1500 гривень щомісячно визначених рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківське області від 14 січня 2019 року (справа №348/1978/18) на частку від його заробітку (доходу) і стягувати з нього на її користь в розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку) щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просила стягнути понесені судові витрати по справі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково з підстав зазначених відповідачем у відзиві. Пояснив, що відповідач визнає, що не приділяв увагу доньці, проте категорично заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] - [INFO] .. Не заперечує надавати додаткову матеріальну допомогу позивачці на утримання дочки [PERSON] , готовий сплачувати кошти на навчання дочки в музичній, художній школах та школі вивчення англійської мови. Готовий надсилати їй подарунки та підтримувати з дитиною стосунки. А тому просив позовні вимоги задоволити частково, стягнути на користь позивачки аліменти на утримання дочки в розмірі частки від доходу відповідача,в позові про позбавлення батьківських прав відмовити повністю. Представник третьої особи служби в справах дітей Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області в судовому засіданні позовні вимоги позивача не підтримала. 18.12.2025 року згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при Надвірнянської міської ради було вирішено, що недоцільності позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , 2016 р.н., так як батько хоче і виявляє бажання в спілкуванні з дитиною, в наданні їй матеріальної допомоги. Однак через конфлікти та непорозуміння з матір`ю дитини, він не міг цього робити. Висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримала. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.11.2025 року відкрито позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.01.2026 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] , 19 грудня 2014 року зареєстрували шлюб в Івано-Франківському відділі ДРАЦС Головноготериторіального управління юстиції в Івано-Франківській області. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , про що Івано-Франківським відділі ДРАЦС Головноготериторіального управління юстиції в Івано-Франківській області зроблено актовий запис за № 1812, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 12). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2019 року (справа №348/648/18) шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Неповнолітня дочка від шлюбу [PERSON] [INFO] залишена проживати з нею. Вказане судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося, 08 квітня 2019 року набрало законної сили (а.с. 13-14). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2019 року (справа №348/1978/18) з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмір по 1500 гривень щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. Вказане судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося і 14.02.2019 року набрало законної сили (а.с. 15-16). Позивачка [PERSON] разом з дочкою [PERSON] зареєстровані і проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11). З характеристики Надвірнянського ліцею №2 Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області встановлено, що [PERSON] - [INFO] , навчається в 4А класі ліцею №2. За чвас навчання дівчинка проявила себе як здібна і старанна учениця. Навчанням і вихованням дитини займається виключно мама, яка приводить і забирає дитину зі школи, відвідує батьківські збори, забезпечує всім необхідним для уроків. Учениця охайна та доглянута. Мама цікавиться навчанням дівчинки і залучає її до занять у позашкільних закладах. [PERSON] відвідує музичну та художню школи. Зі слів матері відомо, що батько не цікавиться життям дитини (а.с. 17). З довідки дирекції приватної школи іноземних мов «Languagenow» встановлено, що [PERSON] навчається індивідуально в приватній школі іноземних мов «Languagenow». Протягом навчання у закладі дитиною опікується виключно мати - вона забезпечує належні умови для навчання та підтримується зв`язок з викладачами. Також вона своєчасно реагую на всі рекомендації педагогів та регулярно цікавлюся успіхами дитини. Крім того, вона вчасно вносить оплату за навчання в розмірі 1400 гривень щомісячно. Батько учениці протягом періоду навчання не з`являвся в закладі жодного разу (а.с. 18). З довідки Надвірнянської художньої школи № 63 від 22.10.2025 року встановлено, що [PERSON] навчається Надвірнянській художній школі з 01 грудня 2022 року і на даний час і є ученицею 4 елементарного В класу. За період навчання в художній школ дитина вивчає такі предмети: образотворче мистецтво, композицію, скульптуру. Протягом навчання в закладі дитиною опікується виключно мати [PERSON] . Вона регулярно цікавиться успіхами дитини, контролює відвідування дитини, вчасно вносить оплату за навчання в розмір 340 грн в місяць. Батько учениці протягом періоду навчання не цікавився навчанням дитини (а.с. 19). З довідки Надвірнянської музичної школи № 62 від 15.10.2025 року встановлено, що [PERSON] [INFO] навчається в музичній школі в 3 класі зі фахом «фортепіано». Протягом навчання у закладі дитиною опікується виключно мати. Контролює відвідування, вчасно вносить оплату за навчання в розмірі 360 грн щомісячно, цікавиться успіхами дочки і є присутня на її публічних виступах. Батько дитини протягом періоду навчання в музичну школу не з`явився жодного разу (а.с.20). З довідки КП «Надвірнянськю некомерційний центр первинної медичної допомоги» Надвірнянської міської ради за №228 від 23 жовтня 2025 року, встановлено, що дитина [PERSON] [INFO] зареєстрована у лікаря педіатра, перебуває на обліку в лікаря - офтальмолога із діагнозом: Міопія високого ступеня з астигматизмом ОС. Складний міопічний астигматизм ОД. На медичні огляди та профілактичні щеплення протягом останніх років дитину супроводжує мати [PERSON] (а.с. 21). З довідки Центру сучасної офтальмології в м.Івано-Франківську від 06.11.2025 року за встановлено, що [PERSON] [INFO] проходила огляди в лікаря офтальмолога [PERSON] з 22 жовтня 2024 року по 06 листопада 2025 року. На огляди записувала, приводила і здійснювала оплату та контролювала лікування мати [PERSON] . В дитини діагноз: складний міопічний астигматизм обох очей. (а.с. 22-24). З характеристики на [PERSON] за №110 від 24.10.2025 року складену депутатом Надвірнянської міської ради Купчак Н.Г. по місцю проживання встановлено, що вона характеризується виключно позитивно, уважна, відповідальна, добросовісна (а.с. 25). З акту обстеження матеріально-побутових умов за №1054 від 22.10.2025 року, складеного депутатом Надвірнянської міської раді Купчак Н.Г. встановлено , що [PERSON] самостійно виховую і утримую неповнолітню дочку [PERSON] - [INFO] . Батько дитини [PERSON] будь-якої участі у вихованні дитини не приймає (а.с. 26). Для з`ясування особливостей психологічного стану дитини та особливостей сімейної ситуації 04.11.2025 року проведено обстеження дочки [PERSON] [INFO] у Центрі психологічної допомоги дітям «Серденько». У ході психологічного дослідження, яке проводилось в умовах «зеленої кімнати» центру, були виявлені наступні загальні психологічні характеристики дитини. Із бесіди з дівчинкою встановлено, що вона відвідує школу та різноманітні гуртки. Проживає з мамою та цивільним чоловіком матері, якого називає «татом». Дівчинка сприймає вітчима як повноцінну батьківську фігуру, між ними склалися теплі, довірливі стосунки, а тому для неї він є стабільним і значущим дорослим, який виконує роль батька. Зі слів дитини, спілкування з біологічним батьком відсутнє і бажання відновлювати контакт з ним вона не виявляє, а також неодноразово висловлювала побоювання, що біологічний батько може «забрати її». Результати методики «Дерево» свідчать про те, що [PERSON] має достатній рівень емоційної стабільності, адаптованості та соціальної зрілості для свого віку. Позначення біологічного батька і замальовування його чорним олівцем свідчать про негативне емоційне ставлення, внутрішнє відторгнення або навіть витіснення цього образу, а також відсутність емоційного зв`язку з біологічним батьком. Результат методики «Малюнок сім`ї» свідчить про позитивне емоційне сприйняття дівчинкою своєї теперішньої сім`ї та почуття безпеки в ній. Відсутність біологічного батька на малюнку є показовою - вона свідчить про його емоційну незначущість у внутрішньому світі дівчинки, відсутність зв`язку, а також можливе підсвідоме витіснення його образу як чужого, тобто має місце повне емоційне відмежування від біологічного батька. За методикою РенеЖиля дитиною біологічний батько на жодному з етапів малюнків не зображений, що є показником його емоційної відсутності у свідомості дитини, а також підтверджує відсутність актуальної прив`язаності чи потреби в контакті з ним, а тому має місце чітке відмежування дитини від фігури біологічного батька, який немає для неї емоційного значення. Відповіді [PERSON] у методиці «Незакінчені твердження» відображають її чітку емоційну позицію, сформовану прихильність до теперішнього сімейного кола та наявність страхів, пов`язаних з біологічним батьком, тобто її ставленням до біологічного батька виявляє глибокі внутрішні страхи та відторгнення. У своїх відповідях [PERSON] зазначає: «Коли я думаю про біологічного тата, я хочу явно вмерти, бо я не хочу з ним бачитись і хотіла, щоб мій біологічний тато не приїхав до мене і не забрав». За результатами методики «Мої рідні» дівчинка самостійно оцінила біологічного батька і за всіма категоріями поставила йому нулі, що відображає емоційну відчуженість, відсутність контакту й значущості цієї фігури для неї. Така позиція є стабільною і свідомою, свідчить про завершене формування системи прив`язаностей, у якій основними емоційними орієнтирами виступають мати та вітчим та відсутність емоційного зв`язку з біологічний батьком. В загальному дослідження психоемоційного стану дитини встановлено, що образ біологічного батька набув для дитини чітко негативного емоційного забарвлення. [PERSON] демонструє емоційну відстороненість, страх небажання спілкуватися з біологічним батьком. З скіншоту медичного центру «МІЛАМЕД», який знаходиться в м.Хмельницький Хмельницької області, встановлено, що відповідач [PERSON] працює лікарем гінекологом в данному медичному закладі та проводить консультації (а.с. 34-36). З наданих відповідачем документів встановлено, що відповідно до листа № 73523 від 04.12.2025 Долинського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області [PERSON] надано розрахунок сплати аліментів на користь [PERSON] згідно виконавчого листа № 348/1978/18 від 18.02.2019р. , заборгованість відсутня (а.с. 69-72). Також відповідачем [PERSON] надані копії заяв з якими він звернувся до навчальних закладів, зокрема Надвірнянська музична школа Надвірнянської міської ради, Надвірнянська художня школа Надвірнянської міської ради, приватна школа іноземних мов «Languagenow» м. Надвірна, де він виявив намір брати участь у виховані дитини та з проханням надіслати йому реквізити для проведення оплати за навчання дочки [PERSON] . В подальшому надані копії квитанцій про проведення оплати за навчання у вказаних навчальних закладах дочки [PERSON] (а.с. 73-76, 93-95,131). Відповідачем [PERSON] надано квитанцію «Нова пошта» про відправлення подарунку дочці - [PERSON] на день «Святого Миколая» (а.с. 77). З довідок ПП «МІЛАМЕД» від 09.12.2025 року за № 158 -159 встановлено, що [PERSON] працює в клініці ПП «МІЛАМЕД» та займає посаду лікар -акушер-гінеколог. Та отримує заробітну плату (а.с. 78-79). З характеристики по місцю роботи ПП «МІЛАМЕД» від 10.12.2025 року встановлено, що [PERSON] за час роботи лікаря проявив себе як високваліфікований спеціаліст, відповідальний, ініціативний співробітник. Дотримується корпоративних правил та норм. Взаємовідносини з колективом склалися хороші. Серед працівників користується авторитетом. (а.с. 80). Виконавчим комітетом Надвірнянської міської ради прийняте рішення № 211 від 18.12.2025 р. «Про недоцільність позбавлення батьківських прав», де комісія з питань захисту прав дітей Надвіряннської міської ради вирішив вважати за недоцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , про що надано висновок (а.с. 109-111). З акту обстеження умов проживання сім`ї позивача служби в справах дітей Надвірнянської міської ради від 16.12.2025 року встановлено, що позивач разом з неповнолітньою дитиною проживають в [ADDRESS] . Мати [PERSON] забезпечила для дитини належні умови для проживання і виховання (а.с. 112). З довідки про проведення бесіди з малолітньою дитиною [PERSON] головним спеціалістом служби в справах дітей [PERSON] встановлено, що дівчинка останній раз спілкувалася з батьком на початку війни. Дівчинка сказала, що не бажає спілкуватися з батьком, бо мама сказала, що він поганий, бо кинув їх ще до її народження. У батька є інша сім`я, інша дитина і вона йому не потрібна. У неї зараз є другий тато, який піклується про неї і вона хоче щоб він був її татом (а.с. 113). З акту обстеження умов проживання сім`ї відповідача служби с правах дітей Хмельницької міської ради від 10.12.2025 року встановлено, що відповідач проживає в орендованій квартирі. Санітарно -гігієнічний стан задовільний. (а.с. 114). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України (далі СК) з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення наведених положень статті 164 СК свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. За змістом закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Відповідно до ч.1 ст.3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Частиною 3 статті 4 СК України передбачено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї. Відповідно до положень ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Таким чином, судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Крім того, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення у справі Мамчур проти України, № 10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). У справі «Савіни проти України», визначено, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (пункт 49). Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» при вирішенні спорів про позбавлення батьківських прав суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Враховуючи положення п.8 ст.7 Сімейного кодексу України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні. Судом, не встановлено обставин на підставі належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] не бажає спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, матеріальному забезпеченні, підтвердження того, що він остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків із виховання дитини. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовийвисновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Із висновку органу опіки та піклування служби в справах дітей Надвірнянської міської ради, яким вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , 1990 року народження, щодо неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.110-111). Так, даний висновок надається на підставі засідань комісії органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав, який проводить відповідну перевірку щодо підстав для надання відповідного висновку. Для підготовки цього висновку комісія спілкується з батьками, вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком / матір`ю своїми обов`язками і були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей. Суд погоджується із висновком органу опіки та піклування Переріслянської сільської ради про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, вважаючи його таким, що відповідає найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських (материнських) обов`язків свідомо, тобто, що він навмисно, систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські (материнські) обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування про позбавлення батьківських прав, тощо. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч 1. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою судового доказування є всебічне, повне, об`єктивне з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для правильного розгляду і вирішення справи. Обов`язок забезпечити в ході провадження повноту доказового матеріалу, що дозволяє встановити істину у справі в цивільному процесі, покладений на сторони, інших юридично заінтересованих у вирішенні справи осіб та суд. У зазначеній нормі закріплюється головний елемент змагального початку цивільного процесу: кожній заінтересованій особі слід довести факти, які обґрунтовують її юридичну позицію. Обов`язки сторін з доказування розподіляються таким чином: позивач повинен доказати факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач же повинен доказати ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову. Доводи позивача про те що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків не підтверджені належними і допустимими доказами. Щодо позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів суд зазначає наступне: Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст.12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч.2 ст.27 Конвенції ООН Про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Частиною 1 ст.192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З позовних вимог випливає, що позивач просить змінити спосіб присудження аліментів, зокрема з твердої грошової суму на частку від заробітку (доходу) батька та збільшити розмір аліментів. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Сімейний кодексУкраїни передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд звертає увагу на те, що зміна способу стягнення аліментів (частина третя статті 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (частина перша статті 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню норми, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст.181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». За наведеного вбачається, що спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором отримувача аліментів, тобто того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Висновки суду: З`ясував думку сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків. Вирішуючи даний спір про позбавлення батьківських прав, суд враховує вимоги ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення [PERSON] батьківських прав призведе до розірвання сімейних стосунків і не відповідає інтересам самої дитини. Під час розгляду справи судом, позивач не довів належними та допустимими доказами свідоме ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, які були б законною підставою для позбавлення його батьківських прав. Суд дійшов висновку, що відповідач в межах своїх здібностей і фінансових можливостей на теперішній час намагається виконувати батьківські обов`язки, зокрема оплатив навчання дитини, пропонує допомогу у забезпеченні здоров`я дитини, не відмовляється від спілкування. На переконання суду у цій ситуація мало місце не ухилення від виконання батьківських обов`язків, а тимчасове невиконання відповідачем обов`язків з виховання дитини, що виникло через відсутність належної комунікації між сторонами. Враховуючи вищевикладене, а також те, що поведінка відповідача вказує на невиконання батьківських обов`язків щодо виховання своєї дитини, враховуючи особу [PERSON] , яки позитивно характеризується, конкретні обставини справи, зокрема дії батька, який цікавиться життям дитини і вживає заходи в інтересах дитини, а також аналізуючи зібрані у справі докази, з урахуванням того, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини, а також те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків суд, враховуючи встановлені обставини справи і інтереси дитини, вважає, що у задоволенні позову в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав слід відмовити. Разом з тим, відповідача [PERSON] слід повідомити про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а також покласти контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків на орган опіки та піклування Надвірнянської міської ради в особі Служби в справах дітей Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області. Враховуючи, що дитина проживає разом з матір`ю, з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини і мінімальний розмір аліментів, позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) батька. Тому з врахуванням матеріального становища позивача, задовільний стан здоров`я відповідача, те, що він є працездатною, молодою людиною, яка працює та отримує стабільний дохід, визнання відповідачем позову в частині зміни способу стягнення аліментів, стан здоров`я дитини, а також право одержувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, так як такий на переконання суду, відповідає вимогам закону, є справедливим, відповідає інтересам та потребам дитини, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19, стягнення аліментів відповідно до нового способу починається з дня набрання судовим рішенням законної сили Щодо стягнення судових витрат по справі. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При подачі позовної заяви про позбавлення батьківських прав позивачем [PERSON] сплачено судових збір в сумі 1211,20 грн. (а.с.44). У зв`язку із відмовою у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав витрати на судовий збір покладаються на позивача. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір за позовну вимогу в частині зміни способу стягнення аліментів. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави в розмірі 1331, 20 грн. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та адвокатом Гурашем М.В. укладений договір про надання правничої допомоги №132 від 31.10.2025 (а.с. 38-41). З попереднього (орієнтовного) розрахунку встановлено, що позивач очікує понести витрати на правову допомогу в розмірі 6000, 00грн (а.с. 42). Згідно із квитанцією № 74709161 від 14.11.2025 року за складання процесуальних документів та представлення інтересів в суді позивачем сплачено 6000,00 грн адвокату Гурашу М.В. (а.с. 43). Проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих позивачу адвокатом послуг, а також подані ним документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) відповідає критерію розумності, співмірності та часу витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. З огляду на зміст викладених норм чинного законодавства України, виконуючи положення ч. 3 ст. 141 ЦПК та враховуючи оцінені судом докази щодо понесення стороною позивача витрат пов`язаних з розглядом справи і встановлені судом обставини стосовно дійсного понесення судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування судових витрат з відповідача у розмірі 3000,00 грн на професійну правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved