Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Описова частина рішення: 14.01.2026 до Радехівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява від представника позивача [PERSON] адвоката Мулявка О.В. до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 13.10.2017 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що виконавчим комітетом Бишівської сільської ради Радехівського району Львівської області складено відповідний актовий запис за №05. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спочатку сімейне життя між сторонами складалось добре, проте протягом останніх років шлюбні відносини між ними суттєво погіршились. Між позивачем та відповідачем відносини не складаються через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, їх цінності, обов`язки з ведення спільного господарства тощо. На побутовому рівні між особами виникають конфлікти, наявність яких породжує непорозуміння в сім`ї. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано виконавчим комітетом Бишівської сільської ради Радехівського району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис за №05. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Заяви (клопотання) учасників справи 06.02.2026 через систему «Електронний суд» від представника позивача Мулявка О.В. надійшло клопотання, де представник просить суд розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та погоджуються на здійснення заочного розгляду справи (а.с.23-25). Процесуальні дії у справі Згідно відповіді № 2241231 від 15.01.2026 з ЄДДР по запиту суду від 15.01.2026 сформованого засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» - за вказаними параметрами особу не знайдено. 19.01.2026 та 23.01.2026 з ВАДП ГУДМС України у Львівській області надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання відповідача. Суддя своєю ухвалою від 19.01.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, дану справу призначив до судового розгляду у спрощеному позовному порядку з викликом сторін. Судом здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.20). Суд своєю ухвалою від 09.02.2026 відклав судове засідання у зв`язку із неявкою відповідача. Попередив відповідача про наслідки неявки в наступне судове засідання. Судом здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.31). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, у судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву не подав. 26.02.2026 постановлено ухвалу суду про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явились. Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13 жовтня 2017 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 13 жовтня 2017 року у Виконавчому комітеті Бишівської сільської ради Радехівського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №05. Після державної реєстрації прізвище чоловіка та дружини - « [PERSON] » (а.с.8). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.05.2019 [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] сторони по справі (а.с.7). Відповідно до Витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №4633-1471137-2018 від 27.03.2018, [PERSON] , [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.6). Згідно довідки про відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №213 від 29.12.2025 [PERSON] , зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, а їх сім`я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Сторони мають одну малолітню дитину. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, враховуючи дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася, проживають окремо, спільного подружнього життя не ведуть, спільного господарства також, збереження сім`ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує судові витрати з відповідача на користь позивача. Резолютивна частина рішення:

Outcome: approved