Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

15 липня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод з боку [PERSON] у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні, в якій просив зобов`язати [PERSON] не чинити позивачу перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітніми сином [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] . Також, просив суд визначити наступні способи участі у спілкуванні та вихованні з малолітніми дітьми : - особисті побачення кожної середи з 17 до 20 години за місцем проживання позивача або в населеному пункті за місцем проживання дітей без присутності матері; - особисті побачення кожної суботи з 10 до 19 години за місцем проживання позивача або в населеному пункті за місцем проживання дітей без присутності матері; - особисті побачення в червні кожного року цілодобово без присутності матері безперервно з 09 години 01 червня до 21 години 08 червня; - особисті побачення в липні кожного року цілодобово без присутності матері безперервно з 09 години 09 липня до 21 години 16 липня; - необмежене спілкування з сином та дочкою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого можливого зв`язку. Позов [PERSON] про участь у вихованні дітей обґрунтований тим, що сторони з 02 серпня 2015 року перебували у шлюбі, в якому народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Відповідачка звернулась до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою про розірвання шлюбу між сторонами. Попри фактичне перебування в шлюбі, позивач та відповідачка проживали окремо. [PERSON] зазначає, що між сторонами відносини перестали бути доброзичливими та належними. Позивач вказує, що прагне займатися вихованням своїх дітей, спілкуватись з ними. З цією метою після припинення спільного проживання [PERSON] вчиняв неодноразові спроби комунікації з відповідачкою для узгодження зручного для сіх графіку побачень з дітьми, однак [PERSON] намагається обмежити спілкування батька з дітьми, не дає можливості бачитись з дітьми наодинці, не надає можливості спілкуватись з дітьми по телефону, оскільки [PERSON] здебільшого ігнорує телефонні дзвінки позивача. Позивач зазначає, що його спілкування з дітьми на даний час повністю залежить від волі відповідачки, однак досягнути з нею чіткої домовленості не виявляється можливим виключно через її небажання. [PERSON] бажає, щоб діти не втратили емоційний зв`язок з ним та в достатній мірі відчували батьківську турботу. Позивач зауважує, що рівноцінне спілкування малолітніх дітей з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає їх найкращим інтересам, є елементом належного розвитку і виховання дітей, повинно приносити користь дітям, бути джерелом повноцінного розвитку, слугувати задоволенню життєво важливих потреб як дітей, так і дорослих членів сім`ї. Позивач вважає, що єдиним способом захисту як батька, так і дітей, є судовий захист. [PERSON] просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Карун В. П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] , представник відповідачки адвокат Дацишина М. В. у судовому засіданні повністю заперечили проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Органу опіки та піклування в особі Ізяславської міської ради Хмельницької області Кулик Ю. В. в судовому засіданні повністю підтримала позицію, викладену у Висновку органу опіки та піклування про визначення способу участі батька у вихованні малолітніх дітей, затвердженому рішенням виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 03 вересня 2025 року № 206. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши їх позицію, допитавши свідків, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. 15 липня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Орган опіки і піклування Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 липня 2025 року було відкрите провадження за правилами загального провадження. 30 вересня 2025 року закрите підготовче засідання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02 серпня 2015 року у Виконавчому комітеті Теліжинецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області актовим записом № 3, який розірвано рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області № 675/1011/25 від 21 липня 2025 року, яке набрало законної сили, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням суду, копії яких додані до матеріалів справи. Згідно копії свідоцтв про народження, копії яких додані до матеріалів справи, сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, позивач залишається зареєстрованим за адресою [ADDRESS] , а відповідачка зареєстрована в [ADDRESS] , що підтверджується доданими до матеріалів справи інформацією з паспорта громадянина України [PERSON] , довідкою № 226, виданою Сахновецькою сільською радою Хмельницької області 10 липня 2025 року, та копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у приміщенні/будинку осіб, виданої Ізяславською міською радою 24 червня 2025 року № 816. На момент розгляду справи [PERSON] відвідує шкільний заклад, а донька [PERSON] відвідує Ізяславський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 4 «Казка» Ізславської міської ради з 15 вересня 2025 року щодня з 8.30 до 12.30, що підтверджується поясненнями сторін, довідкою № 23, виданої Ізяславським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 4 «Казка» Ізславської міської ради 19 лютого 2026 року, доданою до матеріалів справи. [PERSON] працює трактористом-машиністом в ТОВ СГП «Агрос-Віста», що підтверджується доданою до матеріалів справи характеристикою № 333, виданою ТОВ СГП «Агрос-Віста» 09 липня 2025 року. Суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізяславської міської Шепетівського району Хмельницької області про визначення способів участі [PERSON] у вихованні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , затверджений рішенням № 206 від 03 вересня 2025 року, за яким орган опіки та піклування вважає, що [PERSON] може брати участь у вихованні малолітніх дітей кожної середи з 17 до 20 години за місцем проживання батька або в населеному пункті за місцем проживання дітей без присутності матері; кожної суботи з 10 до 19 години за місцем проживання батька або в населеному пункті за місцем проживання дітей без присутності матері; необмежене спілкування з сином та дочкою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого можливого зв`язку; у разі неможливості виконання графіку побачень батько повинен завчасно повідомити матір, а матір батька. Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідачка не довела відсутність спору між нею та батьком дитини щодо його участі у вихованні дітей, у судовому засіданні проти заявлених вимог заперечувала, зокрема, мати категорично проти зустрічей батька з дітьми без її участі, посилаючись на те, що [PERSON] не вміє і не знає як доглядати дітей такого віку, а також посилаючись на те, що діти харчуються лише корисною їжею, а батько не забезпечить дітям такого харчування. Допитані в ході судового розгляду в якості свідків мати відповідачки [PERSON] та сусідка [PERSON] не підтвердили відсутність спору між батьками, а також неспроможність батька зустрічатись з дітьми за відсутності матері. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Органу опіки та піклування в особі Ізяславської міської ради Хмельницької області [PERSON] показала, що під час розгляду питання органом опіки і піклування [PERSON] була дуже емоційна, заперечувала проти запропонованого органом опіки графіка. Зважаючи на викладене, вимога позивача про зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітніми сином [PERSON] та донькою [PERSON] підлягає задоволенню. Щодо визначення графіку часу зустрічей слід вказати наступне. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ст. 141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України). Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. І таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства). Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Побачення дитини з батьком, який проживає окремо від дитини, за відсутності загрози інтересам дитини мають відбуватися без присутності матері. Аналогічна позиція міститься у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2025 року справа № 753/2281/23 (провадження № 61-4052св25). За змістом частини другої статті 159 СК України обумовлення побачень з дитиною присутністю іншої особи можливе лише в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини. У справі, що розглядається, не встановлено негативної поведінки позивача, яка могла б зашкодити дитині, чи виключних обставин, які свідчили б про необхідність обов`язкової присутності відповідачки під час побачень батька з дітьми, про що свідчать додані до матеріалів справи характеристики [PERSON] з місця проживання та місця роботи. При цьому наявність між сторонами неприязних стосунків може негативно впливати на ставлення дітей до батька при проведенні його зустрічей з дітьми у присутності матері, що може перешкоджати налагодженню їх спілкування. Суд вважає, що з урахуванням того, що саме відповідачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, з заявою про стягнення з [PERSON] аліментів, приймаючи до уваги наявність подальших судових спорів, зокрема, про поділ спільного майна подружжя, між батьком та матір`ю дітей склались неприязні стосунки. При цьому суд прийняв до уваги те, що за місцем проживання позивача утримується пес бійцівської породи, однак як показали допитані в ході судового розгляду в якості свідків начальник Служби у справах дітей Сахновецької сільської ради [PERSON] та директор центру надання соціальних послуг Сахновецької сільської ради [PERSON] суду показали, що проводили огляд місця проживання [PERSON] в [ADDRESS] . При цьому [PERSON] повідомила, що собака бійцівської породи утримується за будинком на прив`язі, а місце для дитячих ігор відокремлене від місця утримання собаки, так само як і місце утримання свійських тварин. Свідок [PERSON] підтвердив покази [PERSON] аналогічними показами. Свідки повідомили, що будинок утримується у належному стані, проведені відповідні ремонтні роботи, будинок умебльований, наявні необхідні електроприлади, відсутність дитячих іграшок власниця будинку мати позивача обіцяла усунути, також виявила бажання бачити онуків та допомагати [PERSON] в разі зустрічей батька з дітьми за місцем проживання позивача. Вказані обставини не були спростовані в ході судового розгляду. Позивачем суду були представлені оригінали паспортів на собаку, яка утримується його батьками в [ADDRESS] , згідно записів в яких собака регулярно проходить огляд у ветеринара, отримує передбачені законодавством щеплення, що свідчить про відповідальне ставлення до тварини. При цьому суд критично ставиться до показів допитаної в якості свідка матері відповідачки [PERSON] про те, що собака поводиться агресивно і в нічний час собака перебуває у будинку, та що в будинку перебувають дворові коти, оскільки такі покази не знайшли підтвердження в інших досліджених в ході судового розгляду доказах. Відтак в ході судового розгляду не було встановлено явної загрози життю та здоров`ю дітей за місцем проживання [PERSON] . Крім того, в ході судового розгляду було встановлено, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області № 675/1130/25 від 17 листопада 2025 року було залишено у власності [PERSON] автомобіль марки «PEOGEOT PARTNER», яким батько може возити дітей до місця свого проживання і назад, та визнано право власності на частку квартири [ADDRESS] , де батько також може зустрічатись з дітьми. Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, врахувавши принцип рівності прав батьків у вихованні дітей, а також інтереси дітей, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дітей та режим їх розпорядку дня, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення інших вимог позову [PERSON] , проте виходячи передусім з якнайкращих інтересів дітей та у спосіб, визначений судом. Визначаючи позивачу спосіб участі у вихованні малолітніх сина та доньки, суд враховує висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору від 03 вересня 2025 року, проте частково не погоджується з висновком в частині побачень позивача з дітьми лише дві години на день кожної середи та лише 9 годин кожної суботи, оскільки, на думку суду, батько дітей має право на вільне спілкування з дітьми без присутності сторонніх осіб з метою налагодження спілкування протягом декількох годин та проводження з ними часу також у дні народження дітей та у дні офіційних релігійних та державних свят, що буде відповідати балансу прав та обов`язків по вихованню дітей зі сторони батька. Проте дані зустрічі і побачення мають проводитись за попередньою домовленістю з матір`ю дітей з врахуванням стану здоров`я дітей та за їх бажанням. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити частково вимоги позивача у порядку та способі виховання дітей шляхом: - особистих побачень з малолітніми сином [PERSON] та донькою [PERSON] , з урахуванням стану здоров`я дітей, кожної середи з 17 до 20 години, кожної суботи з 10 до 19 години за місцем проживання батька [PERSON] або у населеному пункті за місцем проживання дітей без присутності матері [PERSON] ; - особистих побачень з малолітніми сином [PERSON] та донькою [PERSON] , з урахуванням стану здоров`я дітей, у дні народження дітей [INFO] , у дні офіційних релігійних та державних свят за попередньою домовленістю з матір`ю дітей за місцем проживання батька [PERSON] або у населеному пункті за місцем проживання дітей без присутності матері [PERSON] ; - в разі хвороби дітей, якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу погоджену з батьками дату, враховуючи інтереси дітей, їх стан здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку кожної дитини; - необмежене спілкування батька [PERSON] з малолітніми сином [PERSON] та донькою [PERSON] засобами телефонного, поштового, електронного та іншого можливого зв`язку. Проте, зустрічі та побачення проводити із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажанням, інтересів та потребдітей. Такий спосіб участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними у повній мірі відповідатиме інтересам дітей, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дітей та батьків, а також рівність прав батьків щодо дітей. Верховний Суд у постанові від 27 січня 2021 року у справі № 752/9697/19 (провадження № 61-13706св20) про зміну порядку участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними, здійснивши системний аналіз ст. 159 СК України у сукупності із ст. ст. 2 та 5 ЦПК України, дійшов висновку про те, що зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батьків у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини. З урахуванням висновків Верховного Суду визначений судом графік побачень у даній справі може бути змінено в подальшому позивачем зі зміною віку дітей та інших обставин, в зв`язку з чим позивач не позбавлений права в майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі батька у вихованні дітей. На підставі викладеного,

Outcome: partial