Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

У квітні 2025р. позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Київської міської ради, в якому просила суд: - визначити їй додатковий строк в три місяці (з дня набрання рішенням законної сили) для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті її рідного брата [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з не отриманого спадкодавцем грошового забезпечення військовослужбовця. У зв`язку з тим, що з 2019р. позивачка постійно проживає у ФРН, працює і одночасно навчається, наявність великої відстані між місцем її постійного проживання і місцем розташування спадкового майна позбавило її можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. 04 квітня 2025р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевельової В.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті її брата [PERSON] . Листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевельової В.М. від 04 квітня 2025р. позивачці було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті її брата [PERSON] , у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. На думку позивачки, причина пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] є поважною, а тому з метою захисту своїх прав вона вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суд м. Києва від 21 квітня 2025р. матеріали цивільної справи передані за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2025р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2025р. позов залишено без руху та надано стороні позивача строк для усунення недоліків. 30 червня 2025р. на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2025р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, і призначено справу в підготовче засідання; витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевельової В.М. відомості про заведення спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2025р. закрито підготовче засіданні та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання 24 лютого 2026р. сторони не з`явилися, на адресу суду сторонами були подані заяви про розгляд справи у їх відсутність. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторін. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 грудня 2006р. по цивільні справі № 2-5981/06, яке набрало законної сили, позов прокурора Деснянського району м. Києва, в інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах неповнолітніх Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - було задоволено. Позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з витягу наказу командира Військової частини [NUMBER] від 26 грудня 2023р. за № 388, [INFO], внаслідок ворожого мінометного обстрілу позицій військовослужбовець [PERSON] , [INFO] отримав поранення несумісне з життям, загибель сталася у період проходження служби, пов`язана із захистом Батьківщини; похований 16 листопада 2023р. на Алеї Слави Гостомельського кладовища Київської області; до членів сім`ї відноситься лише сестра - [PERSON] , [INFO] . 04 квітня 2025р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевельової В.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті її брата [PERSON] . Листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевельової В.М. від 04 квітня 2025р. позивачці було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті її брата [PERSON] , у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що нею строк пропущений з поважних причин, оскільки вона постійно проживає у ФРН, працює і одночасно навчається, наявність великої відстані між місцем її постійного проживання і місцем розташування спадкового майна позбавило її можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як встановлено судом, позивачка має дозвіл на тимчасове проживання в ФРН, який діє до 11 травня 2026р., та навчається на спеціаліста готельного господарства, термін навчання становить з 01 серпня 2022р. по 31 липня 2025р., денна форма навчання. Додатково позивачка зазначала, що крім навчання, вона також працює за кордоном. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ч. 1 ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017р. № 6-1320цс17. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015р. у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019р. у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020р. у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020р. у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021р. у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023р. у справі № 361/8259/18. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30 травня 2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Так, з наданих стороною позивача до позову доказів, вбачається, що позивачкою доведено належними і допустимими доказами поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для неї щодо вчинення дій для подання заяви про прийняття спадщини після смерті рідного брата. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,2 грн.

Outcome: approved