Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

позивач просить суд збільшити розмір аліментів до 4500 грн. щомісяця, стягнути із відповідача заборгованість по аліментах та покласти судові витрати на відповідача, обґрунтовуючи позов наступним. Вона, [PERSON] , як законний представник її малолітнього сина - [PERSON] [INFO] , звертається до суду з вимогою збільшити розмір аліментів, встановлений виконавчим листом № 368/1461/16-ц, виданим Кагарлицьким районним судом Київської області. На підставі цього листа з відповідача стягуються аліменти у фіксованому розмірі 1500 грн. щомісяця, призначені тоді, коли дитині був лише 1 рік. Нині дитині вже 10 років, його потреби істотно зросли, а витрати на лікування, розвиток і нормальне забезпечення життя значно перевищують розмір встановлених аліментів. Коли було прийнято рішення сплачувати 1500 грн. курс долара був 20 грн. Зараз 43 грн. Вартість продуктів і життя виросли вдвічі. Плюс до цього хвороби. Стан здоров`я дитини та необхідність дороговартісного лікування Дитина є алергіком, має загрозу бронхіальної астми, потребує постійного нагляду алерголога, пульмонолога, ендокринолога, дитячого лікаря. Гострі стани: тричі госпіталізований із ознаками задухи. Переніс дві пневмонії за зиму. Якщо дивитись на історію лікування, то дитина хворіла понад три місяці, з них амбулаторне лікування. Далі довгий час трималася субфебрильна температура, що підтверджують лікарі. Приймав антибіотики 3 місяці. Слабкий імунітет. Призначені аналізи: ТТГ, Т4в, HbA1c, Глюкоза натще, АЛТ, АСТ, 25(ОН)D, індекс НОМА, ALLEX тест (~5000 грн.). На щомісячній основі дитина потребує ліків проти алергії, особливо у сезони цвітіння, що прописано лікарем. Також дитині необхідне правильне харчування, так як маємо проблеми із зайвою вагою а відтак і з здоров`ям. З травня місяця на правильному харчуванні дитина скинула понад 7 кг. Це є дороговартісним раціоном щодня. Правильне харчування приписане лікарем ендокринологом. Соціальні потреби дитини: дитина потребує сучасного телефону, якісного одягу, взуття, засобів для навчання, належних умов проживання. Дитина ходить на гуртки. Секція кікбоксінгу, заняття на гітарі, випалювання. Отримує нагороди, виступає. Що також має певні затрати (особливо, коли потрібно залишитись на репетиції - додому їхати на таксі), так як дитина розвивається. У школі має гарні оцінки. Що є показником, що дитиною займаються. Також отримує грамоти та нагороди. Син росте соціально-активний. У психологічно здоровій атмосфері. З мамою, бабусею та дідусем. Умови проживання комфортні. Відсутність участі батька у житті дитини [PERSON] дитину востаннє у віці 1 року. Не вітав зі святами, не цікавився здоров`ям, не надавав допомоги. При госпіталізації відмовляв у фінансовій допомозі, казав: «позич». Ігнорував прохання надати копію УБД для безкоштовного харчування в школі. Батько самостійно не сплачує аліменти понад три роки. Кошти надходять примусово раз у рік від оренди землі с/г призначення у розмірі близько 7000 грн. Пусті обіцянки відповідач неодноразово обіцяв приїхати, допомогти, купити подарунок, але жодного разу не виконав своїх слів, що негативно вплинуло на емоційний стан дитини. З нею розмовляв в агресивній формі. Приховування доходів та можливе майно Зі слів матері відповідача, він разом із новою сім`єю купив житловий будинок, ймовірно оформлений на дружину. Користується автомобілем, має штрафи за керування. У листуванні з хрещеними батьками дитини зазначав, що купив машину. Також, коли спілкувався з сином по відео - син бачив авто, яке тато ремонтував і хвалився дитині. В реєстрах зазначені штрафи за керування транспортним засобом. Це свідчить про наявність доходів, які він приховує, наявність авто, житла і боргів перед дитиною. Відповідач живе з дружиною та її двома дітьми, на утримання, проживання яких потрібні кошти, тому просить суд врахувати, що син відповідача росте без турботи та фінансової підтримки рідного батька , в той час , коли цей же батько опікується чужими дітьми. Тут грає моральна складова, а також складова фінансової сторони. Зі слів державного виконавця їй відомо, що [PERSON] був притягнутий до суспільно-корисних робіт, але ситуація довгий час є незмінною. Її позиція: вона не перешкоджає їхньому спілкуванню. Дитина сама не хоче контактувати через поведінку батька. Син неодноразово дзвонив і писав батьку, на що отримував ігнорування або пусті обіцянки. За 9 років батько жодного разу не бачився з сином. Дитина більш лояльно відноситься до бабусі. Якщо спитати у біологічного родича про досягнення дитини, його вподобання, інтереси, хобі, гуртки відповіді не буде через те, що немає зацікавленості в житті сина ( але після відправки копії позовної заяви, всіх додатків ще до він буде знати). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з`явилася без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши позивача, яка не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про винесення рішення про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 25 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис №44, який було розірвано рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 16.10.2018 р. Від шлюбу сторони мають одну дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 20.02.2017 року було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 07.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів підлягає зміні з часу набрання цим рішенням законної сили, про що роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку( у редакції на час подачі позову). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Позивач, як одержувач аліментів в інтересах дитини, довела свої вимоги щодо необхідності збільшення розміру аліментів у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, потребою дитини в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити в повній мірі. Матеріальне становище [PERSON] , з часу ухвалення рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 20.02.2017 року погіршилось, оскільки аліменти в розмірі 1500 гривень на дитину є недостатнім для забезпечення базових потреб дітей відповідного віку, а тому значний матеріальний тягар утримання сина покладений саме на матір, позивача по справі. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Такий розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам дітей, буде необхідним для забезпечення належних умов для їх фізичного, розумового, морального і соціального розвитку, тому позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів слід задовольнити. При цьому суд зазначає, що аліменти у зміненому розмірі стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Згідно із положенням ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. Що стосується вимог позивача щодо стягнення заборгованості по аліментах, то слід зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Виходячи з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року в справі № 6-94цс15, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку, та у зв`язку з тим, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Оскільки матеріали справи не містять відомостей про наявність боргу по аліментах, а також те, що при даній ситуації можливе лише стягнення пені, тому в цій частині вимог суд позивачу відмовляє. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial