Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

До суду надійшов позов керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до [PERSON] , Селянського фермерського господарства «Світанок» про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації та продажу на земельних торгах, припинення права оренди. В обґрунтування поданого позову вказано, що Шепетівською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», виявлено факт порушення інтересів держави щодо незаконного перебування у приватній власності громадянина іноземної держави земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Встановлено, що [PERSON] , який є громадянином російської федерації, на підставі розпорядження Славутської РДА № 36 р «а» від 09.02.2005 та державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 965382, виданого 29.01.2008 Славутською РДА, набув право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 6823984800:02:009:0060 площею 1.92 га, розташовану на території колишньої Малоправутинської сільської ради Славутського району Хмельницької області (наразі Берездівської сільської ради Шепетівськго району Хмельницької області). 10.11.2017 року за [PERSON] зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Надалі, [PERSON] уклав договір оренди земельної ділянки із СФГ «Світанок», відповідно до підпунктів 1.1, 2.1, 3.1 якого орендодавець передав орендарю у платне користування строком на 15 років земельну ділянку із кадастровим номером 6823984800:02:009:0060 площею 1.92 га. 10.11.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди СФГ «Світанок» на земельну ділянку із кадастровим номером 6823984800:02:009:0060. Однак, [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення та їх державної реєстрації (з 10.11.2017 по даний час) не відчужив її, а лише передав у оренду, тому є підстави для припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6823984800:02:009:0060 шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та продажу на земельних торгах. За таких обставин Шепетівською окружною прокуратурою подано поданий позов, в якому позивач просить суд: припинити [PERSON] право власності на земельну ділянку з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 6823984800:02:009:0060 площею 1,92 га, розташовану на території Берездівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та продажу на земельних торгах; припинити дію договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6823984800:02:009:0060, укладеного 27.02.2017 між [PERSON] та селянським фермерським господарством «Світанок», дата державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 10.11.2017, номер запису № 23377797, реєстраційний номер: 1408463368239; припинити Селянському фермерському господарству «Світанок» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6823984800:02:009:0060 (10.11.2017, номер запису № 23377797, реєстраційний номер: 1408463368239); стягнути із відповідачів на користь Хмельницької обласної прокуратури судові витрати. Ухвалою суду від 06.01.2026 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.02.2026. Крім того, згідно ухвали суду від 06.01.2026 у даній справі за клопотанням позивача вжито заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 6823984800:02:009:0060 площею 1,92 га, розташовану на території Берездівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області; заборонити [PERSON] та Селянському фермерському господарству «Світанок» розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровими номером 6823984800:02:009:0060 з іншими земельними ділянками. 04.02.2026 підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд на 02.03.2026. 02.03.2026 під час судового засідання прокурор Левосюк Ю.О. поданий позов підтримала з викладених у ньому підстав. Від відповідача [PERSON] будь-яких заяв та клопотань до суду не надходило, відзив на позов не надано. Від Селянського фермерського господарства «Світанок» до суду надійшла заява про визнання позовних вимог, у зв`язку із чим представник відповідача просив суд стягнути із СФГ «Світанок» 50 % судового збору. Суд, заслухавши прокурора, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Частиною другою статті 19 Конституції України визначений обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частинам 3-5 ст. 56 ЦПК України визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18). У даній справі порушення інтересів держави обґрунтовується тим, що [PERSON] порушив визначену ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення та як іноземний громадянин не вжив заходів до її відчуження, у зв?язку з чим на теперішній час без перешкод використовує спірну земельну ділянку на території України, передавши її в оренду фермерському господарству та отримуючи дохід на території України. Наразі продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України. Окрім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси у нашій державі, зокрема багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка незаконно перебуває у власності та використовується громадянами рф з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держав Згідно із ч. І Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держтеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства, саме Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням вимог суду із позовом про конфіскацію земельних ділянок. Однак, уповноваженим державою органом заходи щодо конфіскації земельних ділянок в дохід держави не вжито, лише листом від 25.07.2025 № 10-22-0.6-3055/2-25 повідомлено окружну прокуратуру про відсутність коштів на сплату судового збору як причину невжиття заходів, що дає підстави прокурору вживати заходи представництва інтересів держави в суді (а.с. 23, 24, 25, 28). Отже, згідно із ст. 1 ЗК України, ч. 1 ст. 373 ЦК України, земля є основним національним багатством України, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 78 ЗК України, ст.ст. 319, 321, ч. 2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 324 ЦК України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Згідно ст. 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Разом із тим, згідно із вимогами ст. 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Відповідно до ст. 356 ЦК України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Крім того, відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладання договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до положення ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Підпунктом 6 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження ного до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Статтею 143 ЗК України передбачено підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку. Зокрема, примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі, окрім іншого, конфіскації земельної ділянки. Відповідно до п. 9 ч. і ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об?єкт незавершеного будівництва, майбутній об?єкт нерухомості. Верховний Суд у справі № 559/2900/23 у постанові від 20.10.2025 дійшов висновку: якщо власник земельної ділянки, який відповідно до закону зобов`язаний відчужити її протягом певного строку, однак не виконав такого обов`язку, то орган, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, звертається до суду з позовом про конфіскацію вказаної земельної ділянки. За наслідками розгляду такого позову суд ухвалює рішення про конфіскацію земельної ділянки або відмову у її конфіскації. Рішення суду про конфіскацію земельної ділянки в подальшому є підставою для продажу цієї земельної ділянки на земельних торгах. Невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений Земельним кодексом України строк є підставою для припинення права власності на земельну ділянку у судовому порядку, а не автоматично. Застосування конфіскації зумовлює настання, зокрема, таких правових наслідків як припинення інших (аніж право власності) цивільних прав. Оскільки конфіскація є примусовою підставою припинення права власності на майно і набуття державою права власності, не залежить від прав попереднього власника, інші права (речові, зобов`язальні) стосовно майна, що конфісковане, повинні припинятися в результаті припинення права власності. Отже, судом встановлено, що [PERSON] , який є громадянином російської федерації, на підставі розпорядження Славутської РДА № 36 р «а» від 09.02.2005 та державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 965382, виданого 29.01.2008 Славутською РДА, набув право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 6823984800:02:009:0060 площею 1.92 га, розташовану на території колишньої Малоправутинської сільської ради Славутського району Хмельницької області (наразі Берездівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області). 10.11.2017 року за [PERSON] зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 7, 18). В подальшому [PERSON] уклав договір оренди земельної ділянки із СФГ «Світанок», відповідно до підпунктів 1.1, 2.1, 3.1 якого орендодавець передав орендарю у платне користування строком на 15 років земельну ділянку із кадастровим номером 6823984800:02:009:0060 площею 1.92 га. 10.11.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди СФГ «Світанок» на земельну ділянку із кадастровим номером 6823984800:02:009:0060 (а.с. 19-21). З матеріалів справи слідує, що [PERSON] [INFO] , є громадянином російської федерації (паспорт серія та номер: [NUMBER] , виданий 02.10.2008, видавник: відділ уфмс росії по хабаровському краю в індустріальному районі м. хабаровська. Станом на 13.08.2024 за обліками відомчої інформаційної системи ДМС та УДМС у Житомирській області не встановлено інформації про оформлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання, реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання, оформлення набуття, прийняття та встановлення належності до громадянства України [PERSON] , [INFO] . Крім того, паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 19.04.2004 Баранівським РВ УМВС України в Житомирській області, оформлений особі [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , паспортом громадянина України територіальними підрозділами УДМС у Хмельницькій області не документований (а.с. 9-10, 11-12, 14, 16, 17). Отже, [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення та їх державної реєстрації (з 10.11.2017 по даний час) не відчужив її, а лише передав у оренду, тому є підстави для припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6823984800:02:009:0060 шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та продажу на земельних торгах, у зв`язку із чим право оренди земельної ділянки 6823984800:02:009:0060 та, відповідно, дія договору оренди землі із СФГ «Світанок» підлягають припиненню. За таких обставин суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, при подачі позову до суду позивачем було сплачено 9084 грн. судового збору, а також 1514 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, що разом складає 10598 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом із тим, відповідно до ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню із відповідачів [PERSON] , СФГ «Світанок» у рівних частинах. Проте від представника відповідача СФГ «Світанок» до початку судового розгляду по суті надійшла заява про визнання позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне стягнути із СФГ «Світанок» 50 % від суми судового збору, яка підлягає стягненню із відповідача. Решту судового збору в сумі 50 % слід повернути позивачу з Державного бюджету України. Із відповідача [PERSON] судовий збір у встановленому законом розмірі підлягає стягненню в повному обсязі. Крім того, згідно ухвали 06.01.2026 судом за заявою позивача було застосовано заходи забезпечення позову. Так, згідно із ч.ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Outcome: approved