Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №4409566 від 03.07.2021 у розмірі 39571,72 грн, яка складається з: -заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 12000,00 грн; -заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 27360,00 грн; -інфляційних збитків у розмірі 192,00 грн; -3 відсотків річних у розмірі 19,72 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 03.07.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем був укладений кредитний договір №4409566, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит в сумі 12000 грн. 04.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №04-02-01/2022, відповідно до якого на користь останнього було відступлено право вимоги за зазначеним кредитним договором. В свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договором відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» згідно з договором про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023. Відповідач своїх зобов`язань належним чином не виконав внаслідок чого утворилася заборгованість, тож з метою захисту своїх прав як нового кредитора позивач звертається до суду з зазначеним позов Ухвалою суду від 05.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 10.12.2025 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, розгляд справи відкладено. Ухвалою суду від 29.12.2025 позов прийнято до провадження суддею Онайком Р.А. у зв`язку з повторним автоматизованим розподілом судової справи, розгляд справи призначено на 10:15 03.03.2026. У судове засідання призначене на 03.03.2026 позивач участь свого представника не забезпечив, в позові міститься клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, відзив на позов не надав, клопотань про продовження процесуальних строків для подання відзиву від нього не надходило, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного. Так, 03.07.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладений кредитний договір №4409566, відповідно до умов якого сума кредиту 12000,00 грн, строк кредиту 30 днів з можливістю пролонгації, у разі наявності заборгованості передбачена пролонгація не більше ніж на 90 днів, стандартна процентна ставка 1,90 відсотків за кожен день користування кредитом (а.с.45-47). Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А912252. Фінансова установа виконала свої зобов`язання за кредитним договором та надала відповідачу кредитні кошти в сумі 12000 грн, що були перераховані на банківську картку вказану в договорі № [NUMBER] , що підтверджується інформацією наданою банком на виконання ухвали суду про витребування доказів. [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором №4409566, яка станом на 10.01.2023 складає 39571,72 грн. 04.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №04-02-01/2022, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.48-52). Відповідно до Реєстру боржників від 04.02.2022 до договору відступлення прав вимоги №04-02-01/2022, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4409566 від 03.07.2021 на загальну суму 39360,00 грн (а.с.56-59). 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.32-37). Відповідно до Реєстру боржників від 10.01.2023 до договору відступлення прав вимоги №10-01/2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4409566 від 03.07.2021 на суму 39571,72 грн, яка складається з: 12000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 27360,00 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 211,72 грн відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України (а.с.41-44). З проведеного позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] по кредитному договору №4409566 вбачається, що станом на 10.01.2023 сума заборгованості становить 39571,72 грн, яка складається з: 12000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 27360,00 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 19,72 грн нараховані 3 % річних, 192,00 грн інфляційні втрати (а.с.30). Правильність розрахунків заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростована. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Як встановлено судом в межах даної справи, кредитний договір укладений між фінансовою установою та відповідачем в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідні відомості зазначені безпосередньо у кредитному договорі, а саме відомості щодо ідентифікації клієнта та інформацію про одноразовий ідентифікатор. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Як встановлено судом та не спростовано відповідачем 03.07.2021 між відповідачем та первісним кредитором було укладено Договір №4409566. Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги, правонаступництва). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Вищевказане підтверджує, що ТОВ «Коллект Центр» правомірно, у передбачений законом спосіб і формі, на підставі договору факторингу набуло право вимоги до [PERSON] за Договором №4409566. Відповідач належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором №4409566 не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 39571,72 грн, яка за встановлених судом обставин та у відповідності до чинного законодавства підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). При зверненні до суду за позовом позивачем сплачено судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 передбаченого ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 2422,40 грн. Відтак, відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved