Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Стислий виклад позовної заяви. У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю « ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі Позивач), звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі Відповідач), в якій просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за Кредитним договором № 00-9737586 від 23.04 2024 у розмірі 30510,25 грн., витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Свої вимоги мотивували тим, що 23.04.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАКС КРЕДИТ» (далі Первісний кредитор), та [PERSON] (далі Відповідач) було укладено кредитний договір № 00-9737586 (далі - Кредитний договір) на суму 9 350,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 81313. У Кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно умов Кредитного договору, Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував Відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 9 350,00 грн 23.04.2024 на банківську карту № 5355-28XX-XXXX-5185 Відповідача, яку Відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору. 17.02.2025 між Первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») укладено Договір факторингу № 17022025-МК/Юніт-Капітал (далі Договір факторингу 1). Відповідно до Реєстру Боржників №Б/Н від 17.02.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки Позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договорам. Згідно з умовами Кредитного договору Відповідач зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить - 33 910,25 грн, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту - 8 350,00 грн.; заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом - 22 160,25 грн.; заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) - 3 400,00 грн. Неналежне виконання відповідачем кредитного договору призвело до його заборгованості перед фінансовою установою, в наслідок чого позивач вимушений стягнути заборгованість з позивача у судовому порядку. Процесуальні дії суду та заяви сторін. Ухвалою судді від 06.11.2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) та призначено судове засідання. Крім того, задоволено клопотання про витребування доказів з АТ «ПУМБ» (а.с.45). 24.11.2025 року на адресу суду надійшла витребувана інформація з АТ «ПУМБ» (а.с.50). 08.12.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] адвоката Борщенко В.В., діючої на підставі Ордеру ВН №16177789 від 08.12.2025 року надійшла заява про вступ у справу та ознайомлення з матеріалами справи з метою подання відзиву (а.с.53-54,55) 26.01.2026 та 02.03.2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] адвоката Борщенко В.В., надійшов відзив (письмові пояснення) на позовну заяву, яким представник відповідача просить відмовити у задоволені позову у повному обсязі (а.с.59-63,77-81) 28.01.2025 та 03.03.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Хлопкової М. С., надійшла відповідь на відзив (додаткові пояснення), в якій представник позивача просить врахувати їх та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с.64-68,82-83). Позиція сторін в судовому засіданні. Представник позивача Хлопкова М.С. в судове засідання не з`явився, повідомлені належним чином про час, дату та місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи, або за її відсутності, не надала. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Борщенко В.В., повідомлені належним чином про час, дату та місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи, або за їх відсутності, не подавали. В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.04.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАКС КРЕДИТ» (далі Первісний кредитор), та [PERSON] (далі Відповідач) було укладено кредитний договір (договір кредитної лінії) № 00-9737586 (далі - Кредитний договір) на суму 9 350,00 грн. (а.с.13-17). Договір містить істотні умови зобов`язання (сума, строк, процентна ставка, порядок повернення та нарахування процентів), а також посилання на невід`ємні додатки такі як паспорт споживчого кредиту (а.с.11-12), правила та графік платежів(а.с. 17-зв.бік) Перед укладенням Кредитного договору Відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет: перейшов на офіційний сайт Первісного кредитора - www.moneyveo.ua, зареєструвався на даному сайті, створивши Особистий кабінет Позичальника, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора заповнив та подав Заявку на отримання грошових коштів в кредит (далі - Заявка), в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання, пройшов належну перевірку (верифікацію), ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику (далі Правила), які є невід`ємною частиною Кредитного договору. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 81313, що підтверджено Довідкою про ідентифікацію (а.с.10). Згідно умов Кредитного договору, Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував Відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі - 9 350,00 грн. 23.04.2024 на банківську карту № 5355-28-XXXX-5185 Відповідача, яку Відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору. Отже, встановлено, що Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується Підтвердженням ТОВ`ПРОФІТГІД» щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с.7,8). Також судом встановлено, що 17.02.2025 між Первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 17022025-МК/Юніт-Капітал (а.с.36-38) Відповідно до Реєстру Боржників №Б/Н від 17.02.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача (а.с.34-35). Судом встановлено, що станом на дату подання позовної заяви на рахунки Позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договорам, що підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором № 00-9737586 від 23.04.2024 року (а.с.28). Загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить - 33 910,25 грн, яка складається з: 8 350,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 22 160,25 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 3 400,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Дана сума також підтверджується випискою з особового рахунку за період 17.02.2025 - 01.10.2025 Згідно з умовами Кредитного договору Відповідач зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Крім того, за матеріалами справи, судом встановлено, що 18.05.2024 року Відповідач здійснив сплату за кредитним договором на суму 2 805,00 грн. За умовами Кредитного договору: Стандартна процента ставка складає 1,47% (один цілих 47 сотих) від Суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору (за виключенням строку кредитування, коли Позичальник має право на використання Зниженої процентної ставки) (Відповідно до п. 1.5.1. Кредитного Договору). У разі здійснення Позичальником платежу не пізніше наступного дня за першою Періодичною Датою оплати процентів, визначеною п.1.3.1. цього Договору, до Позичальника, як учасника Програми лояльності, застосовується індивідуальна знижка (Знижена процентна ставка) на Стандартну процентну ставку, яка зазначена у п.1.5.2. даного Договору. У випадку невиконання Позичальником умов для отримання від Кредитодавця індивідуальної знижки (застосування Зниженої процентної ставки), користування кредитом для Позичальника здійснюється за стандартною процентною ставкою, яка зазначена у п. 1.5.1. даного Договору. Позичальник погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання ним права на отримання знижки (невиконання умов Договору для тримання знижки) нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Стандартною процентною ставкою, при цьому застосування Стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Позичальника, оскільки надання кредиту за даним Договором здійснюється саме на умовах Стандартної процентної ставки. Застосування Зниженої процентної ставки є проявом лояльності Кредитодавця до Позичальника та правом Кредитодавця, передбаченим умовами Програми лояльності. (відповідно до п. 1.5.3. Кредитного Договору). Згідно з п. 1.5.4. У разі невиконання Позичальником умови Програми лояльності щодо отримання знижки, тобто несплати Позичальником нарахованих процентів не пізніше наступного дня за першою Періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.3.1. нього Договору, за Зниженою процентною ставкою Позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за Стандартною процентною ставкою встановленою п.1.5.1. цього Договору. Отже, нарахування відсотків за Стандартною процентною ставкою здійснювалось за такою формулою: 8500,00(сума виданого кредиту)*1,47(процентна ставка)/100= 124,95 (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 19.05.2024 11.06.2024 (що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «МАКС КРЕДИТ» а.с.29-31) В п 1.6. зазначено, що за надання Кредиту, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 10,00% від суми Кредиту, що складає: 850.00 (вісімсот п`ятдесят гривень нуль копійок) грн. Отже, судом встановлено, що нарахування відсотків повністю обґрунтовано та не суперечить умовам Договору, з якими Відповідач ознайомився до укладення Кредитного договору № 00-9737586 від 23.04.2024 та підписав електронним одноразовим ідентифікатором підтвердив та погодився з умовами даного Договору. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид Електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України'). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом." Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в Кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Суд, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду за результатом розгляду аргументів наведених сторонами. Перевіряючи доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і диспозитивності, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За статтями 7681, 89 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює обставини справи; суд оцінює докази у їх сукупності, за внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного та безпосереднього дослідження. Дослідивши письмові та електронні докази у справі, суд дійшов висновку, що між первісним кредитодавцем ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем 23.04.2024 укладено Договір кредиту № 00-9737586 в електронній формі. Договір містить істотні умови зобов`язання (сума, строк, процентна ставка, порядок повернення та нарахування процентів), а також посилання на невід`ємні додатки (паспорт споживчого кредиту/правила/графік). Суд виходить з того, що укладення договору в електронній формі відповідає вимогам статей 205, 207, 638, 639 ЦК України та статей 1112 Закону України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом акцепту/обміну електронними повідомленнями та підписаний одноразовим ідентифікатором (у порядку, визначеному стороною, що пропонує договір), має юридичну силу письмового договору й є обов`язковим для сторін. Факт надання кредитних коштів відповідачу підтверджується сукупністю поданих позивачем доказів щодо ініціювання та здійснення операції перерахування/зарахування коштів, ідентифікації відповідача в системі кредитодавця, а також відсутністю доказів з боку відповідача, які б спростовували отримання коштів або підтверджували інші обставини, що виключають виникнення зобов`язання. Доводи відповідача щодо «відсутності первинних бухгалтерських документів» не спростовують подані докази, оскільки ЦПК України не встановлює виключного переліку документів, якими може підтверджуватись факт надання коштів. Письмові та електронні докази оцінюються судом за критеріями належності, допустимості, достовірності та достатності (статті 7681, 89 ЦПК України). Щодо правонаступництва позивача суд зазначає, що відповідно до статей 512, 514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги; до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу. Положення статей 10771081 ЦК України регулюють факторинг як фінансування під відступлення грошової вимоги. Подані позивачем договір факторингу та реєстр/витяг відступлених вимог дозволяють ідентифікувати вимогу до відповідача за Договором кредиту № 00-9737586. Доказів недійсності такого правочину чи відсутності у ньому вимоги саме щодо відповідача суду не надано. Розрахунок заборгованості позивача суд оцінює як письмовий доказ, що деталізує заявлені вимоги та відповідає умовам договору. Відповідач, заперечуючи проти розрахунку, не подала контррозрахунку та не навела конкретних помилок щодо періодів, ставок чи сум, а також не подала доказів платежів, які б зменшували заявлений розмір заборгованості. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк. Невиконання або неналежне виконання зобов`язання є його порушенням (статті 610, 612 ЦК України). Згідно зі статтею 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти, визначені договором. Згідно з частиною першою ст.5 ЦПК України, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень частини третьої ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ухвалюючи рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін та їх представників у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, інші доводи ними озвучені у судовому засіданні та зазначені ними у заявах по суті справи і заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні ними фактичних обставин справи і норм матеріального права, судової практики та процесуального закону, а тому такі доводи враховуючи, зокрема, практику Європейського суду з прав людини, не вимагають детальної відповіді або спростування. З огляду на встановлені обставини та оцінку доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є обґрунтованими та підлягають задоволенню у заявленому розмірі, оскільки відповідач не виконала зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, а доводи заперечень не спростовують наявності боргу та правових підстав для його стягнення. Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат, суд доходить висновку. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжної інструкції № 30086 від 31.10.2025 року, позивачем було сплачено 2422,40 гривень судового збору ( при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору), який підлягає стягненню з відповідача. ( а.с.6) Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., слід зазначити наступне. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених судових витрат у вигляді професійної правової допомоги, до матеріалів справи було долучено договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року, укладений між позивачем та Адвокатським Бюро «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ», протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги 10/09/25-02 від 10.09.2025 року, додаткову угоду №25770865835 до договору про надання правничої допомоги 10/09/25-02 від 10.09.2025 року року, акт прийому-передачі наданих послуг відносно [PERSON] . Вартість послуг 7000,00 грн. ( а.с.24,25,26,27) У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі. Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved