Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Печарський В.Д., звернулася до суду з позовом до Балтської міської ради Одеської області та [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що матері позивачки [PERSON] належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,40 га, кадастровий номер 5120685700:01:001:0280, що розташована на території Пасицелівської сільської ради Одеської області, згідно з державним актом на право власності на земельну діялнку серії ЯБ № 905872, яку вона разом з усім своїм майном заповіла позивачці [PERSON] . [INFO] мати позивачки, [PERSON] , померла. Після її смерті позивачка, як спадкоємиця за заповітом, прийняла спадщину матері відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день її смерті проживала разом з нею, а також звернулася до Кодимської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку, оскільки у неї відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину матері позивачки, в тому числі і які мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, звернувшись до суду з клопотаннями про розгляд справи без їх участі. Зважаючи на те, що справа розглядалась за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши позов у межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку представленим доказам, судом встановлено наступне. Згідно з Витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5101132242025 від 20.05.2025 року, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,40 га, кадастровий номер 5120685700:01:001:0280, що розташована на території Пасицелівської сільської ради Балтського району Одеської області, ділянка № [NUMBER] , відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №905872 від 23.03.2006 року. Відповідно до заповіту від 24.10.2006 року, посвідченого секретарем Пасицелівської сільської ради Балтського району Одеської області Ткач В.А., [PERSON] все своє майно, з чого б воно не складалося, і все те, що буде їй належати на день смерті, і на що за законом вона матиме право, заповіла дочці [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.12.2007 року. Як вбачається із довідки головного спеціаліста Старостинського округу № 8 Балтської міської ради Одеської області Сороки О., на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею проживала та вела спільне господарство дочка [PERSON] за адресою: с. Пасицели Подільського району Одеської області, згідно з особовим рахунком № [NUMBER] погосподарської книги № 2 за 2006-2010 роки. Таким чином, [PERSON] відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину матері, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, вона не заявила про відмову від неї. Родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] , як між матір`ю та дочкою, підтверджується копією свідоцтва про народження останньої серії[NUMBER] від 15.05.2025 року та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 16.07.1967 року, з якого вбачається зміна прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 555/2008 року, заведеної 10.06.2008 року державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області до майна померлої [INFO] [PERSON] , на спадщину за заповітом, який посвідчений Пасицеліввською сільською радою Балтського району Одеської області 04.04.2005 року, р-р № 22, 10.06.2008 року заявив син спадкодавці [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Листом нотаріуса за № 288/02-14 від 15.05.2025 року, адресованим на ім`я позивача, останній роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на майно. Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які суд виходить з наступного. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 Цивільного кодексу України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна за заповітом. Ст. 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1220 ЦК України зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч. 1 ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Судом встановлено, що [PERSON] 24.10.2006 року склала новий заповіт на користь дочки [PERSON] , який скасовує попередній і не відновлює заповіту, який вона склала 04.04.2005 року на користь сина [PERSON] . Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно, що увійшло до складу спадщини не є перешкодою для прийняття спадщини. Беручи до уваги, наявність у позивача [PERSON] права на спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняття позивачем спадщини у встановленому законом порядку, належність спадкодавцю на день смерті майна, щодо якого заявлені позовні вимоги, наявність мотивованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved