Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 березня 2023 року вона і відповідач зареєстрували шлюб. Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Останні пів року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім`я розпалась. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Між ними відсутні почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між ними неможливе. Просить розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач надав заяву до суду, відповідно до якої просить слухати справу за його відсутності. Вказав, що позовні вимоги визнає, майнового спору не має, дитина буде проживати з позивачкою. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 16 грудня 2025 року позовна заява надійшла до суду. Ухвалою судді від 25 грудня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27 березня 2023 року Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, актовий запис №22, що видно із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинено. Щодо наявності спору про місце проживання дитини та поділ спільного сумісного майна сторонами наразі не заявлено. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного із подружжя припинити шлюб шляхом його розірвання на підставі рішення суду. Частинами 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із приписами ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, та враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, суд дійшов висновку, що рішення про звернення до суду із цим позовом є виваженим і відповідає її волевиявленню. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою не заявлено про зміну прізвища. Як передбачено частиною 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частини 4 вказаної статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги, про що надав письмову заяву до суду. З огляду на викладене, та враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини, між ними втрачено взаєморозуміння, та подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд дійшов висновку, що рішення позивача про звернення до суду із даним позовом є виваженим і відповідає її волевиявленню. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved