Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до Сартанської селищної військової адміністрації Маріупольського району Донецької області, в якому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок (загальною площею 147,2 кв. м, житлова 120,0 кв. м), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовній вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 10.05.1990 став власником житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності, яке було зареєстровано 10.05.1990 в Бюро технічної інвентаризації м. Волновахи за номером 447. З метою подальшої реалізації прав власника щодо звернення за відшкодуванням шкоди, завданої країною-агресором, позивач звернувся через ЦНАП до державного реєстратора за внесенням відомостей про право власності на житловий будинок до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Проте, рішенням державної реєстратора № 78976702 від 19.05.2025 було відмовлено в державній реєстрації прав на нерухоме майно, у зв`язку з тим, що відсутня інформацію про проведення реєстрації у електронних та паперових носіях та неможливо отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права. Зазначені обставини виключають можливість позасудового отримання правовстановлюючого документу на належний позивачеві житловий будинок. Відповідно до наказу Мінрозвитку від 28.02.2025 № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупований Російською Федерацією» Маріупольський район Донецької області визнано тимчасово окупованою територією України з 05.03.2022. Наразі провести реєстрацію права власності на будинок неможливо, оскільки правовстановлюючий документ втрачений, відсутня можливість отримання інформації в БТІ щодо будинку, що в свою чергу обмежує право позивача на отримання від держави компенсації за пошкоджене житло. Оскільки право власності позивача на нерухоме майно не внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, то територіальна громада в особі відповідача у спосіб, передбачений ст. 335 Цивільного Кодексу України може набути право комунальної власності на майно позивача, у зв`язку з чим позовна заява пред`являється до територіальної громади в особі відповідача. В інший спосіб визнати право власності позивача на будинок і зареєструвати його в Державному реєстрі речових прав немає. Ухвалою суду від 19.09.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 26.09.2025 представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача за наявними у позивача документами. 03.12.2025 представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача [PERSON] та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовну вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] згідно зі свідоцтвом про право власності на колгоспний двір від 10.05.1990, записаним в реєстрову книгу під № 447, виданим виконавчим комітетом Новоазовської районної ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Новоазовської райради від 13.05.1987 № 96. Рішенням Широкинської сільської ради народних депутатів від 12.06.1996 [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянку, площею 3381 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української УРСР від 31.01.1966, яка діяла на момент реєстрації прав власності позивача (реєстраційний напис про реєстрацію права власності виконано 10.05.1990) реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 2 Інструкції встановлено, що об`єктами нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Технічний паспорт на будинок виготовлений КП «БТІ Новоазовського району» 18.09.2012. Згідно з копією паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Новоазовським РВ УМВС України в Донецькій області 01.07.1997, позивач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 03.03.1980 до 14.09.2010, та з 08.10.2010 дотепер. Згідно з копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.09.2019 № 3004-5000187498 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання/перебування [ADDRESS] . Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376, Маріупольський район Донецької області є тимчасово окупованою територією України з 05.03.2022. 22.05.2023 набрав чинності Закон України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» № 2923-ІХ від 23.02.2023, яким, зокрема, визначено правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, з дня набрання чинності Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX. Механізм надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення» визначений Порядком надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.04.2023 № 381. Згідно з пунктом 6 вищевказаного Порядку, компенсація надається за умови, що відомості про право власності на пошкоджений об`єкт внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У пункті 13 цього ж Порядку закріплено, що для отримання компенсації необхідно з урахуванням пункту 13-1 цього Порядку, серед іншого, переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису провести його реєстрацію. Механізм надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна та її використання відповідно до Закону України № 2923-ІХ від 23.02.2023 визначений Порядком надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2023 № 600. У пункті 13 даного Порядку визначено, що отримувач компенсації здійснює відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дії щодо державної реєстрації припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна. Згідно з пунктом 24 вказаного Порядку, проведення виплат компенсації здійснюється за умови наявності відомостей щодо державної реєстрації припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, як для отримання компенсації для відновлення об`єктів нерухомого майна, так і для отримання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна необхідною є наявність інформації про об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З метою подальшої реалізації прав власника щодо звернення за відшкодуванням шкоди завданої країною-агресором позивач звернувся через ЦНАП до державного реєстратора за внесенням відомостей про право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Проте, рішенням державного реєстратора №78976702 від 19.05.2025 було відмовлено в державній реєстрації прав на нерухоме майно, у зв`язку з тим, що відсутня інформація про проведення реєстрації у електронних та паперових носіях та неможливо отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 зазначила, що правила ст.392 ЦК України застосовуються не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частина четверта статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» містить припис стосовно того, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом Частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. До 2013 року реєстрація права власності на житлові будинки проводилася Бюро технічної інвентаризації, із видачою про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення). Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на повагу до житла. У практиці Європейського суду з прав людини визначення того чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме: від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання. Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року). З метою захисту прав позивачки на належне їй нерухоме майно, які вона не може захистити в позасудовому порядку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» як особа з інвалідністю ІІ групи, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3459,60 грн (432448,58х 1%х0,8). На підставі наведеного,

Outcome: approved