Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

24.11.2025 року з Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовом ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 03.11.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір кредитної лінії № 876594684, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 9700 грн. та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. 04.02.2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" уклали договір факторингу № МВ-ТП/20. Згідно вказаного договору ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, зокрема, й до відповідача за кредитним договором № 876594684 від 03.11.2024 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду утворилась заборгованість, яка становить 29876,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 9700,00 грн., заборгованості за процентами 20176,00 грн. Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просила стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 29876,00 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила суд розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю. В разі неявки відповідача просила провести заочний розгляд справи. Відповідач у визначений строк відзив до суду не направив, у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому, у відповідності до ст. ст. 279, 280, 281 ЦПК України, за заявою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи сторін та їх представників. Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 876594684, у формі електронного документа, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених договором, надати позичальнику кредитні кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредитні кошти надані позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок № [NUMBER] . Згідно п.п. 2.2 вищевказаного договору загальний розмір кредиту становить 9700,00 грн. Відповідно до п. 8.1, п. 8.3 Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника договором не передбачено. Базова процента ставка складає 1% в день від суми залишку кредиту, що становить 365% річних. Судом встановлено, що товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредитні кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. 04.02.2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" уклали договір факторингу № МВ-ТП/20. Згідно вказаного договору ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, зокрема, й до відповідача за кредитним договором № 876594684 від 03.11.2024 року. Із матеріалів справи слідує, що відповідач зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду йому нараховано заборгованість у розмірі 29876,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 9700,00 грн., заборгованості за процентами 20176,00 грн. Статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до норм ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» : «візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною». Частиною першою статті 10 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідно до ч. 1 ст. 12 «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України, положення статей 1048 та 1050 ЦК України застосовуються до правовідносин, що виникають за укладеним сторонами договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Статтею 525 ЦК України, передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 29876,00 грн. заборгованості підлягають повному задоволенню. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат у справі, які складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved