Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У позовній заяві представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» ) просить стягнути з відповідача [PERSON] кредитну заборгованість за договором № 014/0281/82/0299204 від 24.10.2018 в загальній сумі 41176,26 гривень. Вимоги обґрунтовано тим, що 24 жовтня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0281/82/0299204, відповідно до якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит в сумі 46850,04 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов договору. Банк свої зобов`язання виконав, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору. Право вимоги за даним договором перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі укладеного із АТ «Райффайзен Банк Аваль» договору відступлення права вимоги №114/2-56 від 13.12.2022. Через неналежне виконання відповідачем взятого на себе кредитного зобов`язання у нього виникла заборгованість, яка станом на дату звернення до суду із цим позовом становить 41176,26 грн та складається із 24885,47 грн тіла кредиту, 16290,79 грн відсотків. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 03 грудня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали без вручення адресату, ухвалою від 06 січня 2026 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач про розгляд справи по суті двічі був повідомлений у встановленому законом порядку, у тому числі шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі № 911/3142/19 висловив правову позицію про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. За таких обставин суд провів розгляд заяви в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 24 жовтня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0281/82/0299204, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 46850,04 гривень, з яких: 42240,00 грн - на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб; 4610,04 грн - на сплату страхового платежу на користь страховика. Дата надання кредиту 24 жовтня 2018 року, дата сплати ануїтет них платежів 24 числа кожного місяця згідно графіка погашення кредиту та сплати інших платежів, дата повного повернення кредиту 24 жовтня 2022 року; строк кредиту - 48 місяців, процентна ставка - фіксована 49,90% річних. У цей же день сторонами кредитного договору підписано графік погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів, розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, паспорт споживчого кредиту. На виконання умов кредитного договору банк видав відповідачу грошові кошти в розмірі 46850,04 гривень, що підтверджується випискою по рахунку. Згідно із складеним кредитодавцем АТ «Райффайзен Банк» розрахунком заборгованості заборгованість відповідача станом на 15.12.2022 року за указаним кредитним договором становить 41176,26 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 24885,47 гривень; заборгованості за відсотками в розмірі 16290,79 гривень. 13 грудня 2022 року АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення права вимоги №114/2-56, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до боржників, зазначених реєстрі боржників. З витягу з реєстру боржників вбачається, що до нього включений боржник [PERSON] за кредитним договором № 014/0281/82/0299204 від 14.10.2018 із загальною сумою заборгованості 41176,26 грн, яка складається із суми боргу по кредиту 24855,47 грн, по відсоткам 16290,79 грн. Тобто, указана сума заборгованості відповідає тій, що зазначена у складеному АТ «Райффайзен Банк» розрахунку. 14 листопада 2025 року позивач надіслав на адресу відповідача досудову вимогу про необхідність погашення кредитної заборгованості у вищевказаній сумі із зазначенням банківських реквізитів для такої сплати. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Статті 512, 514 ЦК України передбачають, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Дослідженими доказами стверджено укладення відповідачем кредитного договору № 014/0281/82/0299204 від 14.10.2018 і отримання за ним кредитних коштів в сумі 46850,04 гривень під відсотки, порядок нарахування яких, відсоткова ставка та терміни сплати чітко визначені умовами цього договору. Після підписання договору у його сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків. Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконав. Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до відповідача за цим кредитним договором на підставі укладеного з первісним кредитором договору відступлення права вимоги, а тому є належним позивачем. Заявлена до стягнення сума кредитної заборгованості по своєму розміру та складових відповідає реєстру боржників до договору відступлення права вимоги, узгоджується з умовами кредитного договору, у тому числі щодо строку кредитування та нарахованих процентів. Позивач після отримання права вимоги до відповідача проценти за користування кредитом не нараховував. При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявності заборгованості та її розміру, через що у суду відсутні підстави не приймати надані позивачем докази. На підставі цих доказів суд встановив, що відповідач взятого на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, тим самим порушив його умови, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача у сумі заявлених позовних вимог в розмірі 41176,26 грн. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними, тому підлягають повному задоволенню. Ураховуючи повне задоволення позову та положення ч.1 ст.141 ЦПК України, сплачений за позовом судовий збір підлягає стягненню з відповідача. До стягнення представник позивача також заявив 8000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Надання позивачеві правничої допомоги підтверджується: укладеним між позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» і адвокатським об`єднанням «Апологет» договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, ордером на надання правничої допомоги серії ВС №1381377, детальним описом наданих послуг від 10.11.2025, актом наданих послуг (правової (правничої) допомоги № 1412 від 10.11.2025. У детальному описі наданих послуг наведений переліг таких послуг, а саме: - усна консультація 30 хв; - ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год; - погодження правової позиції клієнта 30 хв; - складання позовної заяви 3 год 30 хв. Відповідно до п.2.3 договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредиту справу складає 8000,00 грн без ПДВ. Питання витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, урегульоване ст.137 ЦПК України. Разом з цим, під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим. Саме про такий підхід у питання витрат на професійну правничу допомогу висловив Верховний Суд у додатковій постанові від 07 серпня 2024 року в справі № 686/18768/22. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Проте, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved