Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

24.06.2025 року [PERSON] , діючи в інтересах малолітньої [PERSON] , звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди у зв`язку з невиплатою страхової компенсації малолітній потерпілій в дорожньо-транспортній пригоді дитині, яка отримала інвалідність. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 21.11.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої малолітня [PERSON] отримала тілесні ушкодження, що призвели до інвалідності. У подальшому, на підставі медичних висновків, експертиз та спостережень лікарів дитині встановлено інвалідність (зокрема, аутизм і посттравматична енцефалопатія), що виникла внаслідок психоемоційного та фізичного ушкодження внаслідок ДТП. Незважаючи на численні звернення, страхова компанія виплатила лише 1 933,30 грн., що є надзвичайно заниженою сумою порівняно зі встановленою законом компенсацією. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідача на користь малолітньої [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 120 600,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 80 400,00 грн. Ухвалою суду від 30.06.2025 року вказана позовна заява залишена без руху у зв`язку з недоліками, позивачу надано строк для їх усунення. 29.07.2025 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків (уточнення до позовної заяви), згідно з якою [PERSON] просила стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 120 000,00 грн.; моральну шкоду в розмірі 80 400,00 грн.; витрати на правову допомога 14 000,00 грн.; інфляційні втрати 39 814,52 грн. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2025 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 28.08.2025 року на адресу суду від представника ПрАТ «СК «Оранта-Січ» Богославського В.А. надійшла заява про передачу справи за позовом [PERSON] до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди у зв`язку з невиплатою страхової компенсації малолітній потерпілій в дорожньо-транспортній пригоді дитині, яка отримала інвалідність, на розгляд Господарському суду Запорізької області. 03.09.2025 року на адресу суду від позивачки [PERSON] надійшла заява, в якій остання заперечувала проти задоволення заяви представника ПрАТ «СК «Оранта-Січ» про передачу справи на розгляд до Господарського суду Запорізької області, а також просила замінити ПрАТ «СК «Оранта-Січ», як неналежного відповідача, на належного Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі МТСБУ). 08.09.2025 року [PERSON] повторно надіслано до суду клопотання про заміну відповідача. 08.09.2025 року ухвалою суду клопотання [PERSON] задоволено, замінено відповідача ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на Моторне (транспортне) страхове бюро України; залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Оранта-Січ». 29.09.2025 року на адресу суду від представника МТСБУ Гусєва П.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким позивачем безпідставно залучено МТСБУ в якості відповідача по даній справі, оскільки шкода МТСУ відшкодовується виключно після визнання банкрутом Страховика. Щодо розміру страхового відшкодування, на думку представника відповідача, позивачем не надано жодного документу на підтвердження того, що інвалідність малолітній [PERSON] встановлена внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Натомість, згідно висновку експерта №2347п від 25.12.2023 року, вбачається, що інвалідність потерпілій була призначена не внаслідок ДТП, а видана довідка ЛКК співпала з датою ДТП. Крім того, ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ), відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Таким чином, Страхова компанія повністю виконала свій обов`язок з відшкодування завданої шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілої, про що зазначено в позові, а отже даний позов є повністю безпідставним. 03.10.2025 року від [PERSON] до суду надійшло клопотання про долучення до справи додаткових доказів на підтвердження наслідків ДТП для дитини. 07.10.2025 року позивачка надала суду відповідь на відзив, в якому заперечувала доводи представника відповідача, зазначені у відзиві на позовні вимоги та просила задовольнити позовну заяву, з урахуванням уточнених вимог. 09.10.2025 року на адресу суду від представника третьої особи ПрАТ «СК «Оранта-Січ» надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким представник [PERSON] просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] у зв`язку з тим, що останньою не надано жодного документу на підтвердження того, що інвалідність малолітній [PERSON] встановлена внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, ПрАТ «СК «Оранта-Січ» були здійснені усі належні виплати потерпілій внаслідок ДТП. 09.10.2025 року ухвалою суду клопотання представника ПрАТ «СК «Оранта-Січ» про передачу даної справи до Господарського суду Запорізької області для розгляду спору по суті в межах справи про банкрутство залишено без задоволення, закрито підготовче провадження по справі, призначено до судового розгляду по суті. 10.11.2025 року ухвалою суду витребувано з КНП «Обласний дошкільний заклад з надання психіатричної допомоги та реабілітації» ЗОР, ТОВ «ДІАКЛІНІК», Моторного (транспортного) страхового бюро України, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області документи задля повного, об`єктивного розгляду справи та ухвалення обґрунтованого рішення по суті. 18.11.2025 року від МТСБУ на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи витягу з ЦБД МТСБУ щодо полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР6612049. 01.12.2025 року на адресу суду від СУ ГУНП в Запорізькій області надійшов висновок експерта №2347п та копія постанови про закриття кримінального провадження. 04.12.2025 року на адресу суду з ТОВ «Діаклінік» надійшов лист про надання інформації №115 від 03.12.2025 року. 04.12.2025 року з КНП «Обласний дошкільний заклад з надання психіатричної допомоги та реабілітації» ЗОР на адресу суду надійшли копії: висновку ЛКК №943 та виписки з медичної карти стаціонарного хворого №256, яка містить дані проходження медичного огляду, обстеження, лікування та реабілітації. 08.12.2025 року на адресу суду надійшли заперечення [PERSON] на відзив МТСБУ. 10.12.2025 року ухвалою суду залучено спеціалістом Голову Лікарсько-консультативної комісії директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний дошкільний заклад з надання психіатричної допомоги та реабілітації» Запорізької обласної ради Борисовського О.В. до участі у справі. 29.01.2026 року на адресу суду від позивачки [PERSON] надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи в якості доказів консультативного висновку дитячого психіатра від 15.01.2026 року та рецепту лікаря. 29.01.2026 року ухвалою суду зобов`язано уповноважену особу ТОВ «ДІАКЛІНІК» надати на адресу судуналежним чином засвідчену копію медичного висновку №1 про дитину з інвалідністю віком до 18 років від 17.01.2024 року. 19.02.2025 р. та 20.02.2025 р. на адресу суду з ТОВ «ДІАКЛІНІК» надійшла завірена належним чином копія медичного висновку №1 від 17.01.2024 року про дитину з інвалідністю віком до 18 років. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовну заяву та клопотання про уточнення позовних вимог. При цьому суду пояснила, що вона являється матір`ю малолітньої [PERSON] . Коли дитині було 5 років, вона потрапила в ДТП, внаслідок якої отримала інвалідність, а її батько та дідусь загинули. По інвалідності поставлений діагноз: Аутизм. На звернення до страхової компанії позивачка отримала відповідь про те, що аутизм не підпадає під страхові виплати, так як не стосується ДТП. Дитину після ДТП забрали каретою швидкою допомоги, провели всі необхідні обстеження, [PERSON] отримала психологічну травму, і як наслідок, вона боїться лікарів, боїться їздити транспортним засобом. Обстеженням у невролога після ДТП виявлено посттравматичний синдром та аутизм, а також було підтверджено, що це є наслідком дорожньо-транспортної пригоди. Повторно звернувшись до страхової, [PERSON] отримала відмову, оскільки проблеми зі здоров`ям її дитини не пов`язані з пригодою та були наявні ще до того. [PERSON] зазначила, що до ДТП у її дитини проблем зі здоров`ям, окрім порушень мови (дуже погано розмовляла), не було. Донька займалася з логопедом, були помітні значні покращення, але після пережитої дитиною дорожньо-транспортної пригоди, її стан погіршився саме в психологічному плані. У зв`язку з цим, позивачка звернулася до суду, оскільки її дитині внаслідок ДТП завдана шкода, яка проявилася, як наслідок пережитої психологічної травми, а тому вона має право на страхове відшкодування завданої здоров`ю шкоди. З метою обстеження, [PERSON] була госпіталізована до лікарні лікарем-психіатром. За результатами обстеження встановлено діагноз: «Аутизм». Лікарі припустили, що діагноз був вроджений, а після ДТП, внаслідок пережитого стресу, хвороба проявилася. 17.01.2024 року лікарська комісія встановила інвалідність [PERSON] , про що позивачці видано корінець. Після ДТП, за результатами повного обстеження, лікарем-неврологом видано висновок, в якому також підтверджено діагноз аутизм. Додатково пояснила, що страховою компанією виплачено кошти в рахунок компенсації дитині втрату батька в розмірі 40 000 грн., а також 1 933 грн. виплатили на дитину, з яких 1 800 грн. - за 3 дні лікування на стаціонарі, а 5% від цієї суми компенсація моральної шкоди. Допитаний у судовому засіданні в якості спеціаліста голова лікарсько-консультативної комісії директор КНП «Обласний дошкільний заклад з надання психіатричної допомоги та реабілітації» ЗОР, лікар-психіатр [PERSON] , суду пояснив, що спеціалізовані установи (неврології, психіатрії тощо), в залежності від медичних показань, дають висновок, з яким батьки йдуть в поліклініку за місцем проживання до лікаря-педіатра, який у свою чергу організовують ЛКК, а потім отримують дані, шифр діагнозу, рекомендації, якщо є необхідність, залучають інших спеціалістів, а потім видають корінець, з яким батьки звертаються до відповідного органу для оформлення соціальних виплат. Лікар підтвердив, що в КНП «Обласний дошкільний заклад з надання психіатричної допомоги та реабілітації» ЗОР перебувала на стаціонарному лікуванні малолітня [PERSON] . Після її виписки, матері дитини були видані документи, з якими вона звернулася до педіатра, де й було видано корінець про інвалідність. Висновок (лікувально-консультативної комісії (ЛКК) не є підставою для встановлення інвалідності, комісія лише оцінює, чи є медичні показання для оформлення соціальних виплат, і відповідно надаються рекомендації на оформлення за місцем проживання документу про встановлення інвалідності. Комісія, з урахуванням всієї картини життя та здоров`я дитини, дійшла до висновку, що дитина [PERSON] має діагноз аутизм. Генетики вважають, що розвиток аутизму пов`язаний з генами. На даний час ліків від цієї хвороби не має. Отримана дитиною в результаті ДТП черепно-мозкова травма вплинути на гени та хромосоми ніяк не могла. Черепно-мозкова травма не відноситься до аутизму, але погіршує якість життя будь-якої людини, а тим паче дитини з проблемами психічного здоров`я. Тобто, отримана [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди черепно-мозкова травма ніяк не могла вплинути на встановлений у неї діагноз, і відповідно на отримання інвалідності, а лише на структуру психічного розладу. Заслухавши думку позивачки та спеціаліста, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності), регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004 року, який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди, тобто на 21.11.2023 року. Закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п.22.1 ст.22 цього Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 23 Закону встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю т стражданнях, яких потерпілій фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (23.1). За положеннями статті 26 вказаного вище Закону, шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України (26.1). Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на дату настання страхового випадку. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.05.2018 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №538. В графі «Батько» зазначено [PERSON] . Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.11.2023 №12023080000000516, «21.11.2023, приблизно о 13:00 год., на 50-55 км автомобільної дороги Н-15 «Запоріжжя-Донецьк» сталося зіткнення легкового автомобіля «Suzuki», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] , який рухався в напрямку м. Донецьк та легкового автомобіля «Daewoo Lanos», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] , який рухався в напрямку м. Запоріжжя. В результаті ДТП водій автомобіля «Suzuki», р.н. [NUMBER] , [PERSON] , та пасажир даного автомобіля [PERSON] , [INFO] , який сидів на задньому пасажирському сидінні за водієм, загинули на місці, а пасажири автомобіля [PERSON] , [INFO] , який сидів на передньому пасажирському сидінні, та малолітня [PERSON] (5 років), яка сиділа на задньому пасажирському сидінні за переднім пасажирським сидінням, та водій автомобіля Daewoo Lanos», р.н. [NUMBER] , [PERSON] , отримали тілесні ушкодження та госпіталізовані до медичних закладів». 29.12.2023 року постановою прокурора у кримінальному провадженні прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадження досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління з нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Запорізької обласної прокуратури Столяра Д.Є. кримінальне провадження №12023080000000516 від 21.11.2023 за ч.3 ст.286 КК України закрите на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку зі смертю [PERSON] , [INFO] , відносно якого зібрано достатньо доказів для повідомлення йому про підозру, але не повідомлено про підозру у зв`язку з його смертю. Згідно висновку експерта №2347п від 12.12.2023 року: 1. (2.1.-2.3.) Згідно даних наданої медичної карти стаціонарного хворого №8393 із КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР, у дитини [PERSON] , 2018 року народження, виявлено: -закриту черепно-мозкову травму; струс головного мозку, садно у ділянці підборіддя зліва, підшкірна гематома лівої скроневої ділянки, субкон`юктивальний крововилив правого ока, кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (згідно п.2.3.1.а. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6). 2. (2.3.) Виявлена черепно-мозкова травма у дитини [PERSON] , 2018 року народження, утворилася за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого (их) предмету (ів). 3. (2.3.) Давність утворення черепно-мозкової травми не суперечить строку, вказаному в фабулі постанови слідчого та в наданій медичній документації. 4. (2.4.) Принципова можливість травмування [PERSON] , 2018 року народження, під час дорожньо-транспортної пригоди (всередині транспортного засобу) не виключається. Для встановлення механізму утворення тілесних ушкоджень у [PERSON] , 2018 року народження, та характерні ушкодження у неї, як пасажира заднього сидіння, встановлюється тільки комплексно (автотехніки як раз вказують напрямок сил, які діють на людину всередині транспортного засобу, виходячи з механізму дорожньо-транспортної пригоди, крім того якщо в автомобілі було декілька людей, встановити конкретне положення кожного з них, можна тільки аналізом травм на кожному потерпілому). Таким чином, визначити розташування постраждалої [PERSON] , 2018 року народження, в салоні транспортного засобу та механізм утворення тілесних ушкоджень, в межах даної експертизи, не є можливим. Відповідно до висновку №1 від 17.01.2024 року, у [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: Дитячий аутизм. Стійка соціальна дезадаптація (F840). Об`єктивно: стан середньої важкості по основному захворюванню. Дитина неспокійна, не розмовляє. Реакція на обстеження негативна. Висновок ЛКК (№943): згідно Наказу МОЗ України №454 від 08.11.2001 року, р. Х, п.3, пп.3.5 (код захворювання F840) має покази для отримання державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю терміном до 18 років. Корінцем медичного висновку №1 про дитину-інваліда віком до 18 років від 17.01.2024 року, виданим ТОВ «Діаклінік», [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: «Дитячий аутизм. Стійка соціальна дезадаптація». Згідно виписки (епікризу) із медичної карти стаціонарного хворого 8393, [PERSON] , [INFO] , в період з 21.11.2023 р. по 23.11.2023 р. перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні гнійної хірургії, нейрохірургічні ліжка, з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій, садна м`яких тканин обличчя. Анамнез захворювання: зі слів лікаря ШМД, 21.11.2023 за 2 години до надходження потрапила у ДТП (пасажир авто, знаходилась на задньому пасажирському сидінні). Зі змісту виписки із медичної карти стаціонарного хворого №256 вбачається, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «ОДЗПД» ЗОР з 20.12.2023 р. по 05.01.2024 р. з діагнозом: Дитячий аутизм. Стійка соціальна дезадаптація. Короткий анамнез: спостерігається у психіатра з червня 2023 року. Скарги на затримку мовного та розумового розвитку, порушення сну, повторювальні рухи, вибірковість у їжі, істерики, неадекватні емоції. В період з 18.03.2025 р. по 26.03.2025 р. [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Міська дитяча лікарня №5» ЗМР з діагнозом: Посттравматична енцефалопатія. Аутизм, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1663. Короткий анамнез: скарги на відсутність мовлення, порушення психомоторного розвитку та поведінки, порушення ходи, судоми. З 3 років відмічалось порушення психо-мовного розвитку. Згідно листа №352 від 28.05.2024 року за підписом заступника голови правління ПрАТ «СК «Оранта-Січ» Ворони І., [PERSON] було повідомлено, що страхове відшкодування в результаті ДТП, яка трапилась 21.11.2023 року за шкоду життю та здоров`ю потерпілої [PERSON] (витрати на лікування та моральна шкода) становить 1 933,30 грн. Зі змісту листа №445 від 03.07.2024 року за підписом в.о. заступника голови правління ПрАТ «СК «Оранта-Січ» Щербак Т., вбачається, що адвокату Олійнику І.В., який діяв в інтересах малолітньої [PERSON] , надано інформацію про відшкодування витрат на лікування та стійкої втрати працездатності. Так, лікарем-експертом страхової компанії було встановлено, що витрати на лікування [PERSON] , які пов`язані безпосередньо із завданою шкодою здоров`ю потерпілої в ДТП складають 1 841,24 грн., які були сплачені в повному обсязі. Листом №139 від 27.05.2025 року за підписом голови правління ПрАТ «СК «Оранта-Січ» Ворони І., [PERSON] повідомлено про те, що на підставі наданих останньою медичних документів, відсутні підстави вважати, що інвалідність, яка була встановлена дитині з дитячим аутизмом та стійкою соціальною дезадаптацією, пов`язана з ДТП. Підстави для додаткових виплат страхового відшкодування, заявлених [PERSON] в заяві на страхове відшкодування №01/02/57 від 16.04.2025 р., відсутні. Відповідно до листа №115 від 03.12.2025 року за підписом директора ТОВ «ДІАКЛНІК» Сур І., наданого на виконання ухвали суду про витребування доказів, [PERSON] , [INFO] . Діагноз: Дитячий аутизм. Стійка соціальна дезадаптація (F 84.0). Вкорочення ахіллового сухожилля з обох сторін. Контрактура гомілковостопного суглоба з обох сторін. Еквінусна деформація стоп. Дитина спостерігається у педіатра з 17.07.2023 року. З анамнезу відомо, що зі скаргами на затримку мовного розвитку мама звернулась до педіатра 30.05.2023 року, виписано направлення до невролога. До 21.11.2023 року дитина була оглянута педіатром ТОВ «ДІАКЛІНІК» двічі: 17.07.2023 р. та 25.10.2023 р., мама зверталась зі скаргами на закладеність носа. Під час огляду дитина була неспокійна, не розмовляла. З 21.11.2023 р. по 23.11.2023 р. дитина знаходилась у відділенні гнійної хірургії Обласної дитячої лікарні після ДТП з діагнозом: Струс головного мозку. Після виписки з`явилися скарги на порушення сну, нав`язливі рухи, неадекватні емоції. На прийом до педіатра потрапила 12.12.2023 року, діагноз: ГРВІ. Реакція дитини на огляд різко негативна. Скарги матері на затримку мовного та розумового розвитку. Направлена на консультацію до невролога. З 20.12.2023 р. по 05.01.2024 р. дитина перебувала у КНП «ОДЗПД» ЗОР. Висновок ЛКК (№943 від 04.01.2024 року): код захворювання F 84.0, користується правом одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів строком до 18 років. 17.01.2024 року оформлено медичне заключення на дитину-інваліда №1. Висновок психолого-педагогічної комісії (18.11.2025 р.) Інтелектуальні труднощі ІV ступеня прояву (тяжкого), інтелектуальні труднощі Мовленева функція ІV ступеня прояву (тяжкого). Навчальні труднощі ІІІ ступеня прояву (помірного). Рекомендовано розроблення індивідуальної програми розвитку з використанням Типової освітньої програми спеціалізованих закладів загальної середньої освіти І-ІІ ступеня для дітей, які мають розлади аутистичного спектру. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.2). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 цієї статті передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку суд, з метою захисту неповнолітньої особи максимально витребував матеріали з медичних закладів та ініціював допит голови лікарсько-консультативної комісії директор КНП «Обласний дошкільний заклад з надання психіатричної допомоги та реабілітації» ЗОР, лікаря-психіатра [PERSON] в якості спеціаліста. За положеннями ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом (ч. ч. 1-3 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України). Згідно зі ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4 постанови №4 від 01.03.2013 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Аналіз положень ст.1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, що завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Позовні вимоги [PERSON] пов`язані зі стягненням страхового відшкодування та моральної шкоди у зв`язку з невиплатою страхової компенсації її малолітній доньці [PERSON] , яка є потерпілою в дорожньо-транспортній пригоді. На переконання позивачки, внаслідок ДТП 21.11.2023 року здоров`ю її доньки була завдана шкода, у зв`язку з якою дитині встановлена інвалідність до 18 років. Натомість, досліджений судом обсяг доказів та пояснення спеціаліста - лікаря-психіатра [PERSON] , свідчать про те, що інвалідність дитині [PERSON] до 18 років встановлена у зв`язку із генетичним захворюванням «Аутизм», що не є наслідком дорожньо-транспортної пригоди, учасником якої стала малолітня [PERSON] . Жодних доказів того, що захворювання [PERSON] , у зв`язку з яким останній встановлено інвалідність, було обумовлено або набуло загострення, або стало наслідком дорожньо-транспортної пригоди, суду надано не було, як і не заявлено відповідних клопотань про проведення експертизи з метою їх отримання. З урахуванням викладеного у відповідача не виникає обов`язку відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у разі визнання малолітньої особи дитиною з інвалідністю, а тому підстави для задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог відсутні. Згідно з вимогами ч.7 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином підстав для вирішення питання щодо стягнення судового збору з відповідача на користь держави не вбачається.

Outcome: dismissed