Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

24 грудня 2025 року представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 99 535,28 грн та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08 квітня 2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» укладено кредитний договір № Z06.23748.005118500. 17 листопада 2023 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 17112023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № Z06.23748.005118500 від 08 квітня 2019 року, укладеним між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 99 535,28 грн, з яких: 38 388,78 грн - заборгованість за основним боргом, 28 439,62 грн - заборгованість за відсотками, 32 706,88 грн заборгованість за комісіями. (а.с. 2-4) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання, в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору до участі у справі залучено АТ «ІДЕЯ БАНК». (а.с. 30-32) Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 січня 2026 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. (а.с. 42) Правом надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася. У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, з поданням позову представником заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, про ухвалення заочного рішення не заперечував, інших клопотань чи заперечень на адресу суду не надходило. (а.с. 4) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать рекомендовані поштові відправлення, які повернулись до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. (а.с. 40, 47 ) Згідно ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи положення ч. 7 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається такою, що повідомлена про дату та час розгляду справи належним чином. Відзив щодо позову та заяв про розгляд справи без її участі відповідач не надала. При таких обставинах, у відповідності до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, встановлено сукупність умов для проведення розгляду справи в заочному порядку на підставі наявних у ній матеріалів. Представник третьої особи АТ «ІДЕЯ БАНК» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином, клопотань чи заперечень на адресу суду не надходило. (а.с. 36, 46) Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підтвердження викладених у позові обставин щодо стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором № Z06.23748.005118500, укладеним 08 квітня 2019 року між [PERSON] та АТ «ІДЕЯ БАНК», у розмірі 99 535,28 грн, з яких: 38 535,28 грн - заборгованість за основним боргом, 28 439,62 грн - заборгованість за відсотками, 32 706,88 грн заборгованість за комісіями, позивачем надано суду Договір кредиту та страхування № Z06.23748.005118500 від 08 квітня 2019 року про надання кредиту у розмірі 39 300,00 грн та Паспорт споживчого кредиту з відміткою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. про вчинення 13 березня 2020 року на договорі кредиту та страхування виконавчого напису за № 342 про стягнення грошової суми у розмірі 56 977,26 грн за період з 08 серпня 2019 року по 04 лютого 2020 року включно та ордери розпорядження № 1 та № 2 від 08 квітня 2019 року про видачу кредиту у розмірі 35 890,41 грн та про перерахування страхового платежу у розмірі 3 409,59 грн. (а.с. 5-7) З виписки по особовому рахунку [PERSON] , сформованої АТ «ІДЕЯ БАНК», за період з 08 квітня 2019 року по 07 листопада 2023 року вбачається, що по рахунку проведено операцій на суму 42 191,00 грн. Нарахування та складові заборгованості у виписці не відображено. (а.с. 11) Згідно з довідкою - розрахунком загальна сума заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № Z06.23748.005118500 від 08 квітня 2019 року станом на 17 листопада 2023 року складає 99 535,28 грн, з яких: 38388,78 грн - заборгованість за основним боргом, 28 439,62 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 32 706,88 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. Довідка розрахунок містить кінцеву суму заборгованості, але не містить розрахунку із зазначенням періодів заборгованості, відсоткових ставок, комісії та чітких графіків розрахунків заборгованості. (а.с.12) Відповідно до договору факторингу № 17112023, укладеного 17 листопада 2023 року між Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених Договором. Права вимоги, які Клієнт відступає Фактору, відступаються та передаються в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі Боржників (Додаток № 2), що підписується Сторонами в день укладання Договору. (а.с. 13-14) З платіжної інструкції № 20494 від 20 листопада 2023 року вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» проведено оплату за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 17112023 від 17 листопада 2023 року на загальну суму 3 633 000,00 грн. (а.с. 15) Відповідно до витягу з Реєстру Боржників № 2 від 17 листопада 2023 року до договору факторингу № 17112023 від 17 листопада 2023 року, в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, значиться боржник [PERSON] , кредитний договір № Z06.23748.005118500, 38 388,78 грн заборгованість за основним боргом, 28 439,62 грн - заборгованість за відсотками, 32 706,88 грн заборгованість за комісіями.(а.с. 16) Отже, вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Частина 1 статті 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. В силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За нормами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Згідно ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з цими положеннями Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та в порядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що згідно з умовами Кредитного договору відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором, але незважаючи на умови договору відповідач не виконала зобов`язання щодо повернення кредиту в строки, передбачені кредитним договором, тому має непогашену заборгованість за кредитним договором у сумі 99 535,28 грн, з яких: 38 388,78 грн заборгованість за основним боргом, 28 439,62 грн - заборгованість за відсотками, 32 706,88 грн заборгованість за комісіями. Разом з тим, з наданої позивачем виписки по особовому рахунку не можливо встановити спосіб та порядок визначення складових кредитної заборгованості, при цьому кінцевий рядок виписки в підсумку не містить сум складових заборгованості за кредитним договором наведених в позовній заяві, а зазначені в довідці-розрахунку, наданої позивачем, остаточні суми кожної із складових заборгованості не є результатом підрахунку жодної із граф виписки, що позбавляє суд перевірити правомірність виникнення заборгованості у заявленому розмірі. Крім того, з досліджених судом доказів, а саме Кредитного договору № Z06.23748.005118500, укладеного 08 квітня 2019 року між [PERSON] та АТ «ІДЕЯ БАНК», вбачається, що на договорі кредиту та страхування приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 13 березня 2020 року вчинено виконавчий напис за № 342 про стягнення грошової суми у розмірі 56 977,26 грн за період з 08 серпня 2019 року по 04 лютого 2020 року включно, але докази щодо звернення/незвернення останнього до примусового виконання позивачем суду не надано, що також позбавляє суд перевірити дійсність та обґрунтованість заявленої до стягнення суми заборгованості. Станом на день ухвалення рішення матеріали справи не містять розрахунку заборгованості за кредитом, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідача за кредитним договором, клопотань про витребування відповідних доказів судом позивачем не заявлялося. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №755/18920/18. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом належним чином. Позивачу при пред`явленні вказаного позову необхідно було довести обставини щодо невиконання позичальником умов договору та виникнення заборгованості за кредитним договором у розмірі, що заявлена до стягнення. Вказані обставини, тобто свої вимоги позивач не довів належними і допустимими доказами в повному обсязі. Не довів поданими доказами наявність заборгованості за кредитним договором, оскільки не можна вважати розрахунком саму лише кінцеву суму заборгованості, без розрахунку із зазначенням періодів заборгованості, відсоткових ставок та чітких графіків розрахунків заборгованості. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю обставин позову належними та допустимими доказами. Відповідно до частини 1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судовий збір слід віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed