Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 08.04.2024 концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю Прокоп`євої Т.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] є власником нежитлове приміщення № 75 площею 155,6 м2 за адресою: [ADDRESS] . 01 листопада 2021 року між Концерном «МТМ» та [PERSON] укладений типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення №75. Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії типу «SONOMETR 2000» заводський № 418504Y387, про що зазначено в рахунках за надані послуги. Відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. Нежитлове приміщення Відповідача не оснащене розподільчим (індивідуальним) приладом обліку теплової енергії. Враховуючи знаходження приміщення в багатоквартирному будинку, відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення, вказане приміщення є опалювальним. На виконання пункту 5 Договору Позивач надавав послугу з постачання теплової енергії Відповідачу в нежитлове приміщення № 75, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] за період: травень 2022 р. - січень 2024 р. на загальну суму 46 009,46 грн., сплачено Відповідачем 0,00 грн., що підтверджується також розрахунком суми грошової заборгованості, який додається до цього позову. Позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь концерну заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення в розмірі 46 009,46 грн., а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 27.11.2025 року представник відповідача адвокат Каплун О.Б. подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. Суть заперечень відповідача зводиться до наступного: - Відповідач вказала, що належне їй приміщення обладнане приладом обліку теплової енергії, який було встановлено згідно з чинними на час встановлення нормативними приписами, з отриманням усіх необхідних погоджень та документів і відповідно, що обрахунок спожитої теплової енергії має здійснюватися згідно з показаннями такого приладу; - Позивач не надав відповідного акта приймання в експлуатацію приладу комерційного обліку теплової енергії; - Позивачем не надано доказів поставки теплоносія в нежитлове приміщення Відповідача, доказів що система опалення об`єкта теплопостачання відповідача є відокремленою або не відокремлена від системи опалення житлового будинку, актів зняття показань приладу обліку за спірний період з травня 2022 року по січень 2024 року; - Також позивачем не надано документів на підтвердження фактичного відпуску відповідачу теплової енергії щомісяця за спірний період, так само позивачем не надано суду доказів направлення або вручення відповідачу документів на оплату спожитої теплової енергії у спірний період. 22.01.2026 року представник позивача подав письмові пояснення, в яких роз`яснює розрахунок заборгованості за спожиту теплову енергію та додає докази, на відсутність яких вказував відповідач у відзиві. В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву, в якій просила суд провести судове засідання без її участі та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Каплун О.Б. в судове засідання не з`явились, у зв`язку із чим, суд вирішив проводити судове засідання за їх відсутності. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 02.05.2024 року суддя відкрив у справі спрощене позовне провадження з викликом сторін. 07.08.2024 року суддя ухвалив заочне рішення по справі, яким задовольнив позовні вимоги. 09.10.2025 року відповідач подав до суду заяву про скасування заочного рішення та клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. 05.11.2025 року суддя постановив ухвалу про скасування заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2024 року. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії. [PERSON] є власником нежитлового приміщення №75 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. 01 листопада 2021 року між Концерном «МТМ» та [PERSON] укладений типовий індивідуальний договір №74200571 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення №75. Згідно розрахунку основного боргу за договором №74200571 на вказане нежитлове приміщення, заборгованість за послуги постачання теплової енергії за період з травня 2022 року по січень 2024 року становить 46 009,46 грн. Житловий будинок по [ADDRESS] обладнаний комерційними приладами обліку теплової енергії. Нежитлове приміщення [PERSON] знаходиться в житловому будинку за адресою [ADDRESS] та обладнане розподільним приладом обліку теплової енергії. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України "Про теплопостачання". Відповідно до вимог ч. 6 статті 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-УІІІ, послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджується Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Статтею 12 цього Закону передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових. Згідно з ч. 4 статті 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-УІІІ, з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутись будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Частиною 5 статті 13 даного ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Мотиви суду. Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що споживач [PERSON] неналежним чином виконує зобов`язання з оплати наданих послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання перед позивачем концерном «Міські теплові мережі», у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 46 009,46 грн. Твердження відповідача щодо наявності у спірному приміщенні лічильника є неспроможними, оскільки відповідач не довів, що він передавав відповідні покази лічильника уповноваженим особам Концерну «МТМ». Так само відповідач не спростував належними і допустимими доказами розмір вказаної заборгованості. Позивачем були надані Акти приймання в експлуатацію приладу комерційного обліку теплової енергії. (а.с. 88-89) Позивачем надано докази поставки теплоносія в нежитлове приміщення відповідача у вигляді Актів перевірки стану готовності вузла обліку теплової енергії та Актів зняття показань приладу обліку за спірний період з травня 2022 року по січень 2024 року. (а.с. 88-97) Також ці докази підтверджують фактичний відпуск відповідачу теплової енергії щомісяця за спірний період. Позивачем надана детальна інформація нарахувань за послуги з опалення споживачу [PERSON] (а.с. 85-87). Суд дійшов висновку, що вищевказані помісячні нарахування оплати за фактично надані позивачем відповідачу комунальні послуги обґрунтовані та проводилися відповідно до діючого законодавства. Житловий будинок по [ADDRESS] обладнаний комерційними приладами обліку теплової енергії. Нежитлове приміщення [PERSON] знаходиться в житловому будинку за адресою [ADDRESS] та обладнане розподільним приладом обліку теплової енергії. Таким чином, споживачу у житловому будинку з власним розподільчим приладом обліку опалення нараховується ЗБП (загально-будинкові потреби), а також Гкал спожиті згідно свого власного приладу обліку або у разі, якщо Гкал по приладу менші, ніж мінімальна частка питомого споживання (50%), споживачу донараховується мінімальна частка. Загальна сума нарахувань приміщення споживача [PERSON] , за послугу постачання теплової енергії умовно-змінної, умовно-постійної частини тарифу та абонентської плати за період з травня 2022р. по січень 2024р. складає: 46009,48 грн. з ПДВ, а саме: Умовно-змінна: 30615,72 грн. Умовно-постійна: 14919,76 грн. Абонентська плата: 474,00 грн. Інші аргументи представника відповідача є необґрунтованими та неприйнятними, не впливають на правильність вирішення справи. Матеріали справи свідчать, що відповідачем оплата за надані послуги з постачання теплової енергії за спірний період у передбачені строки та в повному обсязі не здійснена. З урахуванням викладеного, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з постачання теплової енергії не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, суд покладає судові витрати на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved