Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 67469, 34 грн. з яких: 37312,70 грн. - прострочене тіло кредиту; 30156,58 грн. - відсотки за користування кредитом. Також, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі у вигляді судового збору - 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5896,34 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 27.09.2021 відповідач уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації щодо зміни кредитного ліміту відновлювальної кредитної лінії. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 67469,34 грн., з яких прострочене тіло кредиту 37312,76 грн.; відсотки за користування кредитом 30156,58 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. З метою досудового врегулювання спору на адресу позичальника було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, але дану вимогу залишено без реагування. Тому, позивач вимушений звернутися до суду. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України, без повідомлення сторін, у зв`язку із чим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Станом на 23.02.2026 відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Відповідно до конвертів, які повернулися на адресу суду (а.с.42,44), адресат за вказаною адресою відсутній. Таким чином, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі. Оскільки, станом на 23.02.2026 відповідач відзиву не подала, за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд на місці ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Альфа-Банк» 27.09.21021 року прийняв (акцептував) пропозицію [PERSON] , яка змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 37), на укладення Угоди про надання кредиту № 631826726, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с. 11 зворот-12). Також, 27.09.2021 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем узгоджено умови та підписано Паспорт споживчого кредиту (а.с.10-11) у якому зазначені суттєві умови кредитування, а саме: ліміт кредиту - 30 000 грн.; спосіб надання кредиту - безготівковим шляхом; мета кредиту - споживчі цілі; строк кредитування - 12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; процентна ставка для торгових операцій - 0,01%; процентна ставка для зняття готівки - 37%; реальна річна процентна ставка - 21,65%. З матеріалів справи видно, що відповідач також підписала довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.9). Вищевказані документи підписані відповідачем шляхом використання електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора 3352, направленого їй 27.09.2021 року на номер телефону [NUMBER] , що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.8). По суті вказаний Договір є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку за період з 27.09.2021 року по 07.07.2025 року (а.с.13-15). Відповідач скористалася наданим кредитом, однак зобов`язання належним чином за договором не виконала, в результаті чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості станом на 07.07.2025 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 67469,34 грн. з яких: 37312,76 грн. - прострочене тіло кредиту; 30156,58 грн. - відсотки за користування кредитом (а.с.19), з яким погоджується суд та який не оспорено відповідачем, яка в судове засідання не з`явилася. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, банком 11.04.2025 направлено відповідачу досудову вимогу (а.с. 16), однак заборгованість до теперішнього часу відповідачем не погашена. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року (а.с. 28 зворот-30). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не виконано умовим кредитного договору № 631826726 від 27.09.2021 та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за вказаним вище договором у розмірі 67469,34 грн. Крім того, відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (а.с. 7). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача понесених витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5896,34 грн. суд дійшов наступного висновку. Статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач просить суд стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5896,34 грн. Як видно з матеріалів справи, на підтвердження суми витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року, укладений між АТ «СЕНС БАНК» (замовник) та Адвокатським об`єднанням «СМАРТЛЕКС» (виконавець), відповідно до якого виконавець зобов`язався надавати послуги, які полягають у здійсненні від імені та в інтересах замовника юридичних і фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання/неналежного виконання такими боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та/або спонуканню їх до погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги (а.с.21-24). Розділом 3 Договору визначено винагороду виконавця (гонорар) та порядок розрахунків. Так, передбачено, що гонорар за підготовку і подання позовної заяви до суду становить 375,00 грн, за отримання рішення суду - 225,00 грн, комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85%. З метою розрахунку винагороди сторони визначили порядок обміну документами: щомісячно замовник передає виконавцю звіти про результати погашеної заборгованості боржників, на підставі яких виконавець надає замовнику завірені акти прийому-передачі наданих послуг, після підписання яких замовником виплачується винагорода виконавцю. Таким чином, згідно визначеної позивачем ціни позову та умов укладеного договору витрати на професійну правничу допомогу становлять 5896,34 грн. За договором про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року, АТ «СЕНС БАНК» доручив, а Адвокатське об`єднання «СМАРТЛЕКС» взяло на себе зобов`язання надавати допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором. Водночас, слід зазначити, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України), що узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема, постановою від 22.01.2021 року в праві 925/1137/19. Суд зазначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (п. 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2025 року у справі № 275/150/22 вказав, що саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Беручи до уваги, вищенаведене, виходячи з принципів змагальності, диспозитивності, розумності та справедливості, за відсутності заперечень відповідача щодо розміру витрат позивача на правову допомогу, розмір яких не є очевидно завищеним, відповідає обсягу наданих послуг, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 5896,34 грн.

Outcome: approved