Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

У заяві [PERSON] просить поновити цивільну дієздатність [PERSON] та припинити опіку над нею, звільнивши її від обов`язків опікуна. Вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2006 року [PERSON] визнано недієздатною та призначено їй опікуна - завуча Замглайського дитячого будинку інтернату - [PERSON] . В подальшому рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 18.09.2009 року [PERSON] призначено опікуна - [PERSON] . З 13 липня 2010 року і по даний час [PERSON] перебуває на повному державному утриманні в Руденському психоневрологічному інтернаті. За період перебування в інтернаті [PERSON] до лікаря психіатра за допомогою не зверталась, медичних психотропних препаратів не отримувала, поведінка впорядкована. У зв`язку із чим, вважає, що [PERSON] здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а її опіки остання не потребує. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду, разом з цим в матеріалах справи наявна заява останньої про розгляд справи без її участі та підтримання заявлених вимог. Захисник особи, щодо якої подано заяву, адвокат Климович Т.Д. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви. Представник заінтересованої особи Вишнівської сільської ради як органу опіки та піклування, Федончук Г.К. не заперечила проти задоволення заяви. Представник Руденського психоневрологічного інтернату Влащук Н.М. проти заяви не заперечила. Особа, стосовно якої розглядається заява, [PERSON] в судовому засіданні просила заяву задовольнити та визнати її дієздатною, так як вона має намір вийти заміж. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2006 року [PERSON] визнано недієздатною та призначено їй опікуна - завуча Замглайського дитячого будинку інтернату - [PERSON] . Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 18.09.2009 року [PERSON] призначено опікуна - [PERSON] . З 13 липня 2010 року і по даний час [PERSON] перебуває на повному державному утриманні в Руденському психоневрологічному інтернаті. Згідно із ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла 18 років (повноліття). Порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи визначено гл. 2 розд. ІV ЦПК України (статті 295-300). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Окрім того, згідно з приписами ст.ст. 41, 58 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані судом недієздатними. Разом із тим цивільне законодавство презюмує, що стан психічного здоров`я фізичної особи може динамічно змінюватися, зокрема й поліпшуватися аж до повного видужання, а тому допускає поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (ст. 42 ЦК). Обов`язковою підставою для поновлення фізичної особи у дієздатності є не тільки видужання чи значне поліпшення її психічного стану, а саме те, що позитивні зміни дозволяють їй усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Із характеристики директора Руденського психоневрологічного інтернату, вбачається, що [PERSON] характеризується як спокійна, врівноважена, дружелюбна, комунікабельна та неконфліктна особа. Активно бере участь у заходах, які проводяться для мешканців інтернату, вишиває бісером, в`яже одяг. Доглядає за собою, завжди акуратно та чисто одягнена. В кімнаті завжди прибрано, скарг та нарікань на [PERSON] з боку адміністрації, медичного персоналу та інших підопічних немає. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №293 від 13.10.2025 року, [PERSON] страждає на легку розумову відсталість з деяким особистісним інфантилізмом. Наявний у [PERSON] психічний розлад істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Також в судовому засіданні представник Руденського психоневрологічного інтернату повідомила, що на її думку [PERSON] за станом свого здоров`я усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Отже, у суду немає підстав надалі визнавати [PERSON] недієздатною, однак такі обставини є підставою для визнання її обмежено дієздатною. Статтею 36 ЦК України передбачено, що суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона: 1) страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; 2) зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо і тим ставить себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище. При цьому статтями 37 та 41 ЦК України передбачено правові наслідки при обмеженні цивільної дієздатності фізичної особи: а) над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування; б) фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може самостійно вчиняти лише дрібні побутові правочини; правочини щодо розпорядження майном та інші правочини, що виходять за межі дрібних побутових, вчиняються особою, цивільна дієздатність якої обмежена, за згодою піклувальника; в) одержання заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів особи, цивільна дієздатність якої обмежена, та розпоряджання ними здійснюються піклувальником; піклувальник може письмово дозволити фізичній особі, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно одержувати заробіток, пенсію, стипендію, інші доходи та розпоряджатися ними; г) особа, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно несе відповідальність за порушення нею договору, укладеного за згодою піклувальника, та за шкоду, що завдана нею іншій особі. Як зазначалося вище, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №293 [PERSON] страждає на легку розумову відсталість з деяким особистісним інфантилізмом. Наявний у [PERSON] психічний розлад істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. При цьому суд враховує правову позицію, що була сформована у постанові ВП ВС від 20.06.2023 року у справі № 633/408/18, згідно якої «…Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин.У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору». Таким чином, оскільки за наслідками проведеного психіатричного дослідження [PERSON] не встановлено ознак психічного розладу, передбачених ст. 39 ЦК України, необхідних для подальшого визнання її недієздатною, таке перебування останньої у статусі недієздатної особи є суттєвим обмеженням прав і свобод. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга статті 22 Конституції України). Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими. У разі обмеження конституційного права або свободи, законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права. З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, що психічний стан [PERSON] хоча і покращився, проте не такою мірою, що вона повністю може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто відбулося часткове одужання недієздатної особи, але при цьому психічний розлад у неї все ж спостерігається, з метою забезпечення її прав і свобод, суд вважає за необхідне припинити над нею опіку та визнати останню обмежено дієздатним. Відповідно до ч.1 ст. 37 ЦК України над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. Суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування, у відповідності до ч.2 ст. 60 ЦК України. Згідно із ч. 4 ст. 36 ЦК України, цивільна дієздатність фізичної особи є обмеженою з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Зазначені положення закону направлені на забезпечення захисту законних прав та інтересів членів суспільства, щоб запобігти існуванню правочинів, які не відповідають ознаці вільного волевиявлення його учасників та гарантувати належний правовий захист особам, які з об`єктивних причин не можуть самостійно здійснювати свої права та відповідати по своїм обов`язкам. У той же час правові наслідки обмеження цивільної дієздатності фізичної особи та визнання фізичної особи недієздатної істотно відрізняються, оскільки недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину і відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. У свою чергу за змістом ст. 37 ЦК України правовими наслідками визнання особи обмежено дієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно правочини, крім дрібних побутових правочинів. Правочини, що виходять за межі дрібних побутових, вчиняються особою, цивільна дієздатність якої обмежена, за згодою піклувальника. Відмова піклувальника дати згоду на вчинення правочинів, що виходять за межі дрібних побутових, може бути оскаржена особою, цивільна дієздатність якої обмежена, до органу опіки та піклування або суду. Одержання заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів особи, цивільна дієздатність якої обмежена, та розпоряджання ними здійснюються піклувальником. Піклувальник може письмово дозволити фізичній особі, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно одержувати заробіток, пенсію, стипендію, інші доходи та розпоряджатися ними. В той же час відповідно до ч. 5 ст. 37 ЦК України особа, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно несе відповідальність за порушення нею договору, укладеного за згодою піклувальника, та за шкоду, що завдана нею іншій особі. Порядок встановлення піклування над особою, яка визнана судом обмежено дієздатною, виконання піклувальником своїх обов`язків та звільнення від повноважень піклувальника визначений Главою 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. У відповідності до приписів ст. 69 ЦК України та Розділу 4 Правил, піклувальник над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, зобов`язаний дбати про її лікування, створення необхідних побутових умов. Піклувальник дає згоду на вчинення підопічним правочинів відповідно до статей 32 та 37 цього Кодексу. Піклувальник зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 59 ЦК України визначено що, піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування (ч. 1 ст. 60 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Обмежень, визначених ст. 64 ЦК України, які б стали перешкодою для призначення заявника [PERSON] піклувальником над обмежено дієздатною [PERSON] , яка є її рідною сестрою, та яка була опікуном останньої, судом не встановлено, що також відповідає висновку органу опіки та піклування від 28.01.2026 щодо доцільності продовження виконання обов`язків опікуна, а також враховуючи те, що обов`язки піклувальника фактично поглинаються обов`язками опікуна та не будуть більш обтяжливими для [PERSON] ніж ті, які були у неї в статусі опікуна недієздатної. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи обмежено дієздатною відносяться на рахунок держави. Водночас, ухвалюючи дане рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Дослідженням висновку судово-психіатричного експерта встановлено, що [PERSON] обґрунтовує необхідність поновлення дієздатності виключно бажанням залишити психоневрологічний інтернат та укласти шлюб із чоловіком, з яким познайомилася через соціальну мережу «Facebook». На питання експерта щодо причин не перебування потенційного нареченого мобілізаційного віку на військовій службі остання не змогла надати вичерпних пояснень, перебуваючи під емоційним впливом бажання одружитися. Як зазначалося вище, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №293 [PERSON] страждає на легку розумову відсталість з деяким особистісним інфантилізмом. Наявний у [PERSON] психічний розлад істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи особливості психічного стану [PERSON] , а також законодавчо встановлений обов`язок піклувальника вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, суд приходить до висновку про необхідність здійснення [PERSON] та органом опіки та піклування посиленого контролю за діями підопічної під час реалізації нею права на шлюб, а також при вчиненні інших юридично значущих дій, що можуть мати суттєві правові наслідки для її майнових чи особистих немайнових прав

Outcome: partial