Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

11 листопада 2025 року позивач звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 30 988,73 грн та витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивач є правонаступником Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» і здійснює господарську діяльність з постачання теплової енергії та надання відповідних комунальних послуг споживачам. Між позивачем та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, на підставі якого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на сплату за комунальні послуги. За умовами укладеного договору позивач зобов`язався постачати теплову енергію у житлове приміщення квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . Позивач свої зобов`язання з постачання теплової енергії виконав у повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання з оплати вартості наданої комунальної послуги у повному обсязі не виконав, внаслідок чого за період з 01.11.2020 року по 31.07.2025 року виникла заборгованість у загальному розмірі 30 988,73 гривень, яка добровільно не погашена. Процесуальні дії. 21 листопада 2025 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 20 лютого 2026 року протокольною ухвалою вирішено проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи. Позиція учасників. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. У судові засідання, призначені на 19.01.2026, 19.02.2026 відповідач не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце їх проведення, що підтверджується поштовими відправленнями з відміткою про повернення «адресат відсутній», оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада», жодних заяв чи клопотань до суду не подав, свого представника до суду не направляв, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав. Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про підтверджене місце проживання відповідача [PERSON] , останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, враховуючи, що одночасно існують умови, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без поважних причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність поважних причин для задоволення клопотання відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом. З п. 1.1, 1.2, 2.1.1 Статуту Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради, затвердженого рішенням Вишгородської міської ради Київської області № 46/41 від 29.08.2024 року, судом встановлено, що Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради є теплопостачальною організацією, тобто виконавцем комунальної послуги з виробництва та постачання теплової енергії населенню, підприємствам, установам та організаціям. Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради є правонаступником усього майна, усіх прав та обов`язків Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа». З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.08.2025 №438023265 судом встановлено, що житлове приміщення у виді квартири [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . За результатами дослідження актів обстеження теплового (комерційного) вузла обліку, що були складені за період з листопада 2020 року по квітень 2025 року, судом встановлено, що Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради свої зобов`язання з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , виконало у повному обсязі належним чином. Інформація про припинення постачання теплової енергії в період опалювального сезону, постачання її неналежної якості чи в неналежному обсязі у матеріалах справи відсутня. Згідно наданого Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради розрахунку заборгованості у період з 01.11.2020 року по 31.07.2025 року зафіксовано постачання та споживання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , свої зобов`язання з оплати вартості наданих послуг з постачання теплової енергії відповідач у повному обсязі належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 30 988,73 за період з листопада 2020 року по липень 2025 року. Досліджені судом показники вузла комерційного обліку теплової енергії, розміри тарифів на послуги постачання теплової енергії, затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1032 від 09.06.2016, №1101 від 09.06.2016, рішень Вишгородської міської ради Київської області, підтверджують обґрунтованість розрахунку заборгованості відповідача з оплати комунальних послуг з постачання теплової енергії. Застосовані норми права. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Правові основи врегулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з наданням та споживанням житлово-комунальних послуг, визначені ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до ч. 1, 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно норм ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Мотиви і висновки суду. Між Комунальним підприємством «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради та [PERSON] , шляхом приєднання останньої було укладено публічний індивідуальний договір про надання послуг з постачання централізованого опалення та гарячої води. Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради здійснювало постачання теплової енергії у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке на праві власності належить [PERSON] . Проте відповідач [PERSON] свого обов`язку щодо повної та своєчасної сплати за надані послуги не здійснювала, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 30 988,73 грн. Таким чином, Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради, будучи належним чином уповноваженим на надання послуги централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , а відповідач маючи у власності квартиру [ADDRESS] , та, згідно норм законодавства України та умов, укладених з позивачем договорів, зобов`язані оплатити надані позивачем послуги, позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Відтак, з відповідача [PERSON] на користь позивача Комунальним підприємством «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради підлягає до стягнення заборгованість в загальному розмірі 30 988,73 грн. Щодо судових витрат. Відповідно до платіжної інструкції №259 від 20.11.2025 позивач сплатив судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 3 028 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже судові витрати, які понесені позивачем зі сплати судового збору, підлягають стягненню з [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved