Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 16.05.2024 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 8907796, згідно з умовами якого відповідач отримав 10000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. Сума кредиту 10000,00 грн. Кредит надано загальним строком на 360 днів з 16.05.2024. Дата повернення кредиту 11.05.2025. 26.03.2025 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" було укладено договір відступлення права вимоги № 116-МЛ, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги, в тому числі, за кредитним договором № 8907796 від 16.05.2024, за яким ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло прав вимоги кредитора відносно відповідача. Сума заборгованості відповідача перед новим кредитором ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" за кредитним договором № 8907796 від 16.05.2024 становить 42224,46 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8750,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 28074,46 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту 400,00 грн, сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобовязання 5000,00 грн. Тому позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 8907796 від 16.05.2024 в розмірі 42224,46 грн, понесені судові витрати в розмірі 2422,40 та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Позовна заява подана в системі "Електронний суд" до Полтавського районного суду Полтавської області. 25.11.2025 вище зазначена позовної заява надійшла до Семенівського районного суду Полтавської області за підсудністю на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 03.11.2025 за зареєстрованим місцем проживанням відповідача [PERSON] . Ухвалою Семенівського району суду Полтавської області від 01.12.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився. Відповідно до позовної заяви просив розгляд даної справи проводити без його участі (а.с. 6). Відповідач [PERSON] неодноразово належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення ухвали суду за зареєстрованим місцем проживання. Поштове повідомлення отримав особисто 14.02.2026 (а.с. 34,74). Відзиву або будь-яких інших документів на спростування доводів позивача не подав, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань до суду не направив. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом вирішено здійснити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 16.05.2024 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 8907796, згідно з умовами якого відповідач отримав 10000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. Сума кредиту 10000,00 грн. Кредит надано загальним строком на 360 днів з 16.05.2024. Дата повернення кредиту 11.05.2025. Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника складають 39173,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 5228,62 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 49173,00 грн. Комісія за надання кредиту 575,00 грн, яка нараховується за ставкою 5,75 % від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховуються за ставкою 255,5% річних на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 511,00 % річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів. Наораховані проценти за користування кредитом за весь строк кредитування 38598,00 грн (а.с. 40-45, 46 зв.ст.47, 48). Згідно довідки ТОВ «Мілоан» [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір про споживчий кредит № 8907796 від 16.05.2024, ідентифікований ТОВ «Мілоан»: одноразовий ідентифікатор 454657, дата відправки 16.05.2024 9:16, номер телефону [NUMBER] (а.с. 47 зв.ст.). Згідно платіжного доручення № 131223488 від 2024-05-16 ТОВ «Мілоан» перерахувало отримувачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 10000,00 грн (а.с. 49). Відповідач умови договору не виконав, кошти не повернула, відсотки та інші платежі, передбачені договором не сплатив, що підтверджується відомостями про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №8907796 ТОВ «Мілоан» (а.с.49зв.-51). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електрону комерцію", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електрону комерцію"). Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Судом враховано, що ТОВ "Мілоан" свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним кредитним договором зобов`язань належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 42224,46 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8750,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 28074,46 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту 400,00 грн, сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобовязання 5000,00 грн (а.с. 52). Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 26.03.2025 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" було укладено договір відступлення права вимоги № 116-МЛ, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги, в тому числі, за кредитним договором № 8907796 від 16.05.2024, за яким ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло прав вимоги кредитора відносно відповідача в розмірі 42224,46 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8750,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 28074,46 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту 400,00 грн, сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобовязання 5000,00 грн (а.с.53 зв.ст. -58, 59-66). 10.09.2025 ТОВ "ФК «Кредит-Капітал» на адресу відповідача направлена претензія, якою повідомлено про укладення договору відступлення прав вимоги № 16-МЛ між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зобов`язано сплатити заборгованість за кредитним договором № 8907796 від 16.05.2024 в розмірі 42224,46 грн протягом 3 днів. Заборгованість залишилась не сплаченою. (а.с. 67). Доказів на спростування позовних вимог відповідачем суду не надано, розрахунок заборгованості не спростовано. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8907796 від 16.05.2024 в частині стягнення з відповідача [PERSON] простроченої заборгованісті за сумою кредиту в розмірі 8750,00 грн, простроченої заборгованісті за сумою відсотків в розмірі 28074,46 грн та простроченої заборгованісті за комісією за видачу кредиту в розмірі 400,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] суми по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання в розмірі 5000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Договір про надання коштів у кредит між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено 16.05.2024, під час дії воєнного стану. Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено нараховано пеню/неустойку за кредитним договором №8907796 від 16.05.2024. З огляду на зазначене, пеня/неустойка в розмірі 5000,00 грн не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Так, для підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2093 від 29.09.2012 адвокату Усенку М.І., договір про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 АО «Апологет», ордер на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» адвокатом Усенко М.І. серії ВС № 1381377 від 02.07.2025, акт наданих послуг №Д/3050 від 19.09.2025, детальний опис наданих послуг до акту №Д/3050 від 19.09.2025 на суму 8000,00 грн(а.с. 68 зв.с. - 71). Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial