Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] подав позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позову зазначено, що 12.03.2016 р. у виконавчому комітеті Качанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про шлюб видане Новоодеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі, актовий запис №2, серія [NUMBER] , від 20.11.2025 р. Позивач зазначає, що останнім часом сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та спільне проживання як сім`ї припинено. Фактично сім`я припинила своє існування, а тому Позивач просить суд про розірвання шлюбу. У шлюбі у сторін народилась донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, актовий запис № 140 від 15.12.2016 року, виданий Новоодеським відділом державної реєстрації цивільних актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилася, але подавала заяву, в якій висловила клопотання про надання сторонам строку на примирення. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, із зазначенням про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи, також надав заперечення щодо надання строку на примирення. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач та позивач належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, позивач та відповідач не заперечували проти такого порядку вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12.03.2016 р. у виконавчому комітеті Качанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про шлюб видане Новоодеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі, актовий запис №2, серія [NUMBER] , від 20.11.2025 р. У шлюбі у сторін народилась донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, актовий запис № 140 від 15.12.2016 року, виданий Новоодеським відділом державної реєстрації цивільних актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Останнім часом сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та спільне проживання як сім`ї припинено. Фактично сім`я припинила своє існування, а тому Позивач просить суд про розірвання шлюбу. [PERSON] разом донькою на даний момент проживає разом з донькою у своїх батьків у [ADDRESS] . [PERSON] є військовослужбовцем та проходить службу в іншому місці. Сторони вже неодноразово знаходились в схожих умовах, постійні сварки та проживання окремо призвели до небажання Позивача продовжувати перебування в шлюбі з Відповідачем. Також Позивач зазначив своє бажання повернути дошлюбне прізвище « [PERSON] » 06.01.2026 року Відповідач подала заяву в якій висловила клопотання про надання сторонам строку на примирення, обгрунтовуючи необхідність надання даного терміну негативним впливом на психологічний стан їх малолітньої дитини. 21.01.2026 року Позивачем була надана заява, яка є запереченням проти даного клопотання, аргументуючи це наступним чином: сторони вже тривалий час не проживають разом, до цього вони вже декілька разів припиняли проживання разом, Позивач зазначає, що при спілкуванні з дитиною в них залишились теплі та приязні стосунки, а постійні сварки і непорозуміння навпаки негативно впливають на стан здоров`я дитини, тому позивач просить відмовити у задоволенні даного клопотання Позивача. Також Позивач наголосив про відсутність імовірності примирення. Ухвалою суду від 03.03.2026 відмовлено в задоволенні клопотання про надання сторонам строку на примирення. Суд дослідивши матеріали справи прийняв рішення про доцільність задоволення даного позову. Останнім часом сімейне життя сторін поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та спільне проживання як сім`ї припинено. Фактично сім`я припинила своє існування. Спільне життя Позивача з Відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, цінності та моральні норми, відсутність взаємної поваги та любові, у зв`язку з чим між ними постійно виникали суперечки та сварки, що також негативно впливало на їх спільних дітей. Позивач на примирення категорично не згоден. а тому просить не надавати часу на примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не проживає разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1 ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Враховуючи вимоги позивача про розірвання шлюбу, суд, на підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Крім того, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловив бажання залишити йому прізвище набуте під час державної реєстрації шлюбу, а саме: « [PERSON] ». На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. Що стосується витрат на правову допомогу, суд посилаючись на ч.2 ч.3 ст 137 ЦПК України в якій вказано, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги . Таких доказів суду не надано. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved