Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

У грудні 2025позивачі звернулися з вказаним позовом до суду в якому просили: - визнати за [PERSON] за [PERSON] право власності на 1/3 частину за кожним житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті їхньої рідної тітки [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті двоюрідного брата [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , але не оформив своїх спадкових прав.. В обґрунтування позову зазначали, що [INFO] померла [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. [PERSON] є сином померлої [PERSON] , а [PERSON] та [PERSON] є рідними племінниками. Згідно з довідкою Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 03.08.2013 за № 100/02-41, разом з померлою [PERSON] на день смерті був зареєстрований її син [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , про що 16.02.2022 складено відповідний актовий запис за №25. 13.06.2022 Полтавською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 127/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] , за заявою двоюрідного брата [PERSON] за законом. Двоюрідний брат [PERSON] від прийняття спадщини відмовився. 14.10.2025 позивачі звернулися до нотаріуса з проханням видати свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори від 14.10.2025 за № 739/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стала та обставина, що померла [PERSON] не набула право власності на вказане нерухоме майно, оскільки згідно з довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» Полтавської районної ради від 29.08.2025 за N? 385, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Вказували, що оскільки позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, вони не мають іншої можливості оформити спадщину, окрім як в судовому порядку. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. У судове засідання позивачі не з`явилися, попередньо надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача Терешківської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, при вирішенні справи покладалися на розсуд суду. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07.11.2008 виконавчим комітетом Заворсклянської сільської ради Полтавського району (а.с 14). Відповідно до свідоцтва №152 на будівництво індивідуального житлового будинку, виданого забудовнику [PERSON] на земельну ділянку під будівництво з колгоспного фонду площею 2,15 га згідно з рішенням виконкому Заворсклянської ради народних депутатів 1978 року, місце будівництва - Полтавська область, Полтавський район, село Лукищина, дозволено розміщення житлового будинку по типовому проекту № 184-24-ТГ житловою площею 29,10 кв.м на 2 кімнати з надвірними будівлями: сарай розміром 4х7, вбиральня, стінні саманні з облицюванням (а.с. 20). На випадок своєї смерті [PERSON] вчинила заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с. 15). [PERSON] є сином померлої [PERSON] , а [PERSON] та [PERSON] - рідними племінниками (а.с.12-13). Згідно з довідкою Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 03.08.2013 за № 100/02-41, разом з померлою [PERSON] на день смерті був зареєстрований її син [PERSON] , який прийняв спадщину за заповітом, посвідченим Заворсклянською сільською радою Полтавського району Полтавської області від 28 квітня 2006 року, зареєстрованим у реєстрі за № 87. 13.03.2009 Полтавською районною державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа N?196/2009 до майна померлої [INFO] [PERSON] , останнє місце проживання якої було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , за заявою племінників померлої - [PERSON] та [PERSON] , за заповітом, посвідченим Заворсклянською сільською радою Полтавського району Полтавської області 28 квітня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за N?87 (а.с 18). [INFO] помер [PERSON] , про що 16 лютого 2022 року складено відповідний актовий запис за N? 25, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16.02.2022 року виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с. зворот а.с. 14). 13 червня 2022 року Полтавською районною державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа N?127/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] , останнє місце проживання якого було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , за заявою двоюрідного брата - [PERSON] , за законом. Двоюрідний брат - [PERSON] від прийняття спадщини відмовився, про що подана заява від 28.06.2022 року за N? 320. 14 жовтня 2025 року до державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори звернулися [PERSON] та [PERSON] , з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної Мигаль Ольгою Олегівною від 14 жовтня 2025 року за вих. N? 739/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії: -[PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/ (одну третю) частку) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті їх рідної тітки - [PERSON] , яка померла [INFO] , останнє місце проживання якої було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] ; -[PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 2/3 (дві третіх частки)житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті його двоюрідного брата - [PERSON] , останнє місце проживання якого було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 16-17). Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стала та обставина, що померла [PERSON] не набула право власності на вказане нерухоме майно, оскільки згідно з довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» Полтавської районної ради від 29.08.2025р. за N? 385, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта та об?єкта нерухомого майна, сформованою державним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу 14.10.2025 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в Державному реєстрі речових прав, у тому числі в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є невід?ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, не зареєстровано. Частиною 4 статті 13 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб?єктів права власності та усі суб?єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як встановлено ст. 317 ЦК України, право розпорядження майном належить власникові, а згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається всім своїм майном на власний розсуд й усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Пунктом 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. За загальним правилом статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того згідно п.п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N? 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування (надалі Лист), право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Пленум ВСУ в постанові N? 20 від 22.12.95 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, право на звернення особи до суду закон пов?язує з наявністю у такої особи суб?єктивного матеріального права та інтересу, які порушуються, не визнаються чи оспорюються та на захист яких подано позов. Частиною 1 ст. 19 ЦК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Порушення права пов?язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати своє право повністю або частково, а отже, є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Законодавчо визначені способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ч. 3 ст. З Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов?язкової реєстрації таких прав. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року N? 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N? 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N? 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N? 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР. затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року No 45/5. Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських. селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N? 1/5, та іншими нормативними актами. будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові погосподарські книги місцевих Рад. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року N? 105 у 1985- 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Так, з відповіді Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 04.11.2025 за вих. N? 2656/02.1.1-40, вбачається, що сільська рада повідомляє, що згідно запису Погосподарської книги N? 14 на 2006-2010 роки Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області за особовим рахунком N? 995, адреса домогосподарства: [ADDRESS] на дату смерті гр. [PERSON] , 06.11.2008 року, а/ 55, у Розділі ІІ, Житловий будинок (квартира) в приватній власності громадян (на 1 січня) обліковується будинок, рік побудови 1978, у Розділі V. Земля у приватній власності та оренді членів домогосподарства на 1 січня обліковується земельна ділянка загальною площею 0,27 га, в т. ч.: для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) - 0,02 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,25 га. Таким чином спадкодавець [PERSON] набула право власності на домогосподарство за адресою [ADDRESS] - на підставі законодавства яке діяло на час побудови (введення в експлуатацію) житлового будинку, оскільки право власності підтверджується записом в Погосподарській книзі, а також Свідоцтвом на будівництво індивідуального житлового будинку N? 152, виданого Виконавчим комітетом Полтавської районної ради депутатів трудящихся Полтавської області, яке видане на підставі рішення виконкому Полтавської області. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат", п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за N? 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" (надалі лист ВССУ), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини. тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже у зв?язку з тим, що позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, вони не мають іншої можливості оформити спадщину, окрім як через звернення до суду. Відповідно до ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема з правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Підсумовуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що оскільки позивачі не можуть в нотаріальному порядку оформити спадщину за заповітом на земельну ділянку з причин, які не залежать від їхньої волі, відтак наявні підстави для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладених в постановах Верховного Суду від 20.03.2020 у справі № 320/8118/17, Верховного Суду від 22.09.2021 по справі №227/3750/19.

Outcome: approved