Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] являвся головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] . Спадкоємцем до майна покійного стали його доньки: [PERSON] , яка прийняла спадщину будучи зареєстрованою з покійним в житловому будинку на момент смерті та [PERSON] , яка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Зазначає, що [INFO] померла сестра позивача [PERSON] , позивачка в межах встановленого законодавством 6-ти місячного строку звернулася до Свалявської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри. Звернувшись до Свалявської ДНК для прийняття спадщини після смерті батька, позивачці було роз`яснено, що через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане майно, оформити право власності на таке неможливо. А тому просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок за адресою [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Учасники в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує (а.с. 45). Представник Свалявської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 47). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2016 року, [PERSON] помер [INFO] , запис №2, проведений виконавчим комітетом Дусинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.05.2025 року, [PERSON] померла [INFO] , запис №103, проведений Свалявським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівсьому районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.15,18). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.14). Згідно довідки виданої начальником відділу "Центр надання адміністративних послуг" Русин І. за №06-12/866 від 27.11.2025 року, згідно відомостей погосподарської книги с.Плав"я (2011-2015 роки), станом на 31.12.2015 року головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] був [PERSON] . За даною адресою станом на 31.12.2015 року значились зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно відомостей погосподарської книги с.Плав"я (2021-2025 роки) та даних реєстру територіальної громади ДМС України, станом на 30.04.2025 року значилась зареєстрована [PERSON] . Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №44135010 від 10.06.2016 року заведено спадкову справу №59085460 від 10.06.2016 року, спадкодавець [PERSON] , витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №82665706 від 25.09.2025 року заведено спадкову справу №74641642, спадкодавець [PERSON] (а.с.16,19) Згідно технічного паспорту реєстраційний номер у реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:8532-2567-4263-8611 на житловий будинок садибного типу за адресою [ADDRESS] , такий складається з «А» - житловий будинок; «Б» - сарай; «В» - сарай; №1-3 -огорожа. Його інвентаризаційна вартість в цінах 2025 року становить 98670грн. (а.с.25-30, 32). Згідно довідки видиної КУП "Свалявське РБТІ" №228 від 01.12.2025 року, згідно архівних даних та реєстрових книг КУП "Свалявське РБТІ" житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] на паперових носіях не зареєстрований (а.с. 31). За приписами ч.2,3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). В пункті 3.1. «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року викладеного пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вказано, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За приписами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. З огляду на вищевикладене позов є обгрунтованим.

Outcome: approved