Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 03 березня 1979 року, шлюб зареєстрований Виконавчим комітетом Лісівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області, про що зроблено актовий запис № 3. Мотиви, за якими шлюб між сторонами має бути розірваний, полягають в тому, що їх сімейне життя з відповідачем не склалось, за час перебування в шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Вказує, що фактично шлюбні відносини між ними припинилися ще в 1993 році. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Взаємної згоди на розірвання шлюбу через орган державної реєстрації актів цивільного стану за спільною заявою з відповідачем не досягнуто. Примиритись з відповідачем, не бажає. Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачем. Неповнолітніх дітей, після розірвання шлюбу, залишити проживати з нею. Справу розглядати без виклику сторін в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.01.2026 року відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідач належним чином повідомлялася про розгляд справи, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації. Ухвалу про відкриття провадження у справі отримала 13.01.2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у встановлений строк правом подачі відзиву на позов не скористалася, будь яких заяв, клопотань, що стосуються розгляду справи до суду не подала. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5,8 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03 грудня 2025 року, повторно виданого Коростенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, 03 березня 1979 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) був укладений шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Лісівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області, про що складено відповідний актовий запис № 3. Спільне життя подружжя не склалося. Сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, за час перебування у шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Спільне господарство не ведуть, разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, подальше перебування у шлюбі та сумісне життя вважають неможливим, що є підставою для розірвання шлюбу між ними. Примирення не бажають. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного Кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 1 статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З урахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно зі частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження сім`ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, а тому позов слід задовольнити, а шлюб розірвати. Враховуючи принцип диспозитивності питання про розподіл судових витрат між сторонами не вирішувалось.

Outcome: approved