Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

18 листопада 2025 року адвокат Коваленко В.С. звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 травня 2022 року між позивачкою та відповідачем Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 237 зареєстровано шлюб. Від спільного проживання у сторін народились сини: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З травня 2025 позивач та відповідач фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дітьми у зв`язку з чим не має власного доходу. З червня 2025 року відповідач перестав надавати матеріальну допомогу. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з червня 2025 року і до повноліття молодшого сина та на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трирічного віку починаючи стягнення з червня 2025 року. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2025 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивачем відповідачу направлялась копія позовної заяви з додатками та судом копія ухвали про відкриття провадження у справі, яка отримана відповідачем 02.01.2026 про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач відзив на позовну заяву в порядку статей 178, 278 ЦПК України не подав. Приймаючи до уваги, що відповідач у строк не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 ЦПК України Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про таке. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 17 травня 2022 року, актовий запис № 237. Від спільного проживання у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями про народження дітей які містяться в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на права власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право жінки-матері на своє утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить жінці-матері незалежно від цієї обставини. Згідно зі ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР(475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно з ч. 1, 2 ст. 76 цього Кодексу розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 СК України у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з постановою Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №712/4702/19 право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 2, 4 ст. 84 СК України). Під час судового розгляду встановлений та доведений доказами той факт, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Мати дітей має право на стягнення аліментів, а батько дітей зобов`язаний та може надавати таку допомогу. Крім того, мати [PERSON] знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, не працює. Натомість відповідачем не надано доказів неможливості сплачувати аліменти через стан здоров`я або наявність на його утриманні інших осіб. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх малолітніх дітей у розмірі 1/3 його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Крім того, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання до досягнення сином [PERSON] трирічного віку в розмірі 1/6 всіхвидів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви, а саме з 18.11.2025. Згідно зіст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. За приписами ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому позовні вимоги щодо стягнення аліментів за період з червня 2025 року по 17 листопада 2025 року задоволенню не підлягають.

Outcome: partial