Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Представник позивача АТ «Універсал банк» Мєшнік К. І. засобами поштового зв`язку звернувся до суду з указаною позовною заявою, отриманою судом 28.01.2026, та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Універсал банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг Monobank від 07.03.2023, станом на 04.12.2025, у загальному розмірі 25871,56 грн, а також судові витрати в справі в розмірі 3328,00 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог представник позивача вказав, що АТ «Універсал банк» запустив проект - «Monobank», у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам - фізичним особам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал банк» опубліковано на офіційному сайті банку https://www.monobank.ua/terms, які є загальнодоступними для ознайомлення. Так, 07.03.2023 між АТ «Універсал банк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, за умовами якого відповідачу видано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі до 22900,00 грн на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] . Відповідач своїм підписом у анкеті-заяві підтвердив згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. АТ «Універсал банк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, тим самим допустив порушення виконання покладених на нього зобов`язань. У результаті цього, у [PERSON] виникла заборгованість, розмір якої, із урахуванням внесених ним коштів на погашення заборгованості, становить 25871,56 грн та включає: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) у розмірі 25700,26 грн, заборгованість за пенею 171,30 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Універсал банк», тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача правом на участь у судовому засіданні не скористався, разом із позовом подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, однак до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Відзиву не подано. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити в справі заочне рішення, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 07.03.2023 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, у якій зазначено, що ця анкета-заява разом з умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал банк», тарифами банку, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.24-25). Указаний договір підписаний його сторонами із застосуванням удосконаленого електронного підпису з особистим ключем, про що зазначено в тексті анкети-заяви. До анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, позивачем надано умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк» та паспорт споживчого кредиту «Чорної картки monobank», де зазначені основні умови кредитування та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (а.с.28-34, 35-40). [PERSON] у АТ «Універсал банк» відкрито поточний рахунок № [NUMBER] , спеціальним платіжним засобом якої є платіжна картка № [NUMBER] , зі строком дії до 09/29, тобто до 30.09.2029, що є свідченням того, що договір є діючим (а.с.26). Відповідно до довідки АТ «Універсал банк», за карткою № [NUMBER] по договору, укладеному з [PERSON] , встановлено кредитний ліміт у розмірі 35000,00 грн, який неодноразово змінювався, а саме: зменшено до 34800,00 грн 06.12.2023, зменшено до 33600,00 грн 07.12.2023, зменшено до 31600,00 грн 16.12.2023, зменшено до 27600,00 грн 19.12.2023, зменшено до 25900,00 грн 21.12.2023, зменшено до 23900,00 грн 26.12.2023, зменшено до 2900,00 грн 29.01.2024 (а.с.27). Як вбачається з виписки по особовому рахунку та розрахунку заборгованості, активно користуватися кредитним коштами відповідач почав із 07.03.2023, витрачаючи кошти для розрахунку за товари та послуги, переказу на карту та знятті готівки, а також поповнення готівкою своєї картки, востаннє 01.05.2025 на суму 877,03 грн. При цьому, у поясненнях до виписки про рух коштів на рахунках, представник позивача зазначає, що відповідачем повністю використано кредитний ліміт у розмірі 22900,00 грн та овердрафт (мінус по картці) у розмірі 2971,56 грн (а.с.8-12, 13, 14-20). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 07.03.2023 станом на 04.12.2025 склала у загальному розмірі 25871,56 грн, що включає загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) у розмірі 25700,26 грн та заборгованість за пенею 171,30 грн (а.с.8-12). Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Оскільки за наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 07.03.2023 за наданим кредитом (тіло кредиту) становить 25700,26 грн, а тому відповідач зобов`язаний його погасити. Надані докази, а саме анкета-заява до договору про надання банківських послуг від 07.03.2023, умови і правила надання банківських послуг, тарифи та паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості та виписка з особового рахунку суд вважає належними доказами, де враховано період порушення боржником умов договору, часткове погашення нею заборгованості та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення заборгованості за пенею, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX та набрав чинності 17.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18.10.2023 у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), від № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), згідно з яких, тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків, таким як період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки, такими як договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, оскільки відповідачу [PERSON] у період дії в Україні воєнного стану за договором від 07.03.2023 нараховано до сплати неустойку в розмірі 171,30 грн, від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для їх стягнення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме, із відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути за договором від 07.03.2023 заборгованість за основним боргом у розмірі 25700,26 грн, відмовивши в задоволенні позову в іншій частині. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь АТ «Універсал банк» у рахунок часткового відшкодування судового збору 3306,03 грн, пропорційно частині задоволених вимог (99,34%).

Outcome: partial