Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до Хорошівського районного суду Житомирської області з позовом до Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (далі відповідач), у якому просить суд визнати за ним у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в землях колективної власності КСП ім. Шевченка, що розташовані на території села Давидівка Житомирського району Житомирської області. Зазначене право належало його матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті його матері, [PERSON] , спадщину у встановленому законом порядку прийняв її син та рідний брат позивача [PERSON] . Проте [PERSON] помер [INFO] , не встигнувши юридично оформити свої спадкові права на майно матері. Після смерті брата позивач, [PERSON] , своєчасно звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується спадковою справою. До складу спадкового майна увійшло право на земельну частку (пай) у реформованому КСП ім. Шевченка. За життя [PERSON] працювала у вказаному сільськогосподарському підприємстві (колишній колгосп «Червоний Жовтень») та була його повноправним членом. На підтвердження цього факту їй було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат). Проте, як зазначає позивач, при складанні списків осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додавалися до державного акта на право колективної власності на землю, його матір було помилково та випадково не включено до вказаного списку. З цієї причини за життя вона не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Звернувшись до Хорошівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майнове право, позивач отримав 03.09.2025 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (сертифіката) на ім`я спадкодавця. Нотаріусом було роз`яснено право на звернення до суду для захисту своїх майнових інтересів. Позивач вважає, що помилкове невключення його матері до списків не позбавляє його самого права на земельну частку, яке вона набула в силу закону як член КСП, а відтак це майнове право увійшло до складу спадщини і підлягає захисту в судовому порядку. Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 12.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні 26.01.2026 суд відмовив у прийнятті визнання відповідачем позову. Суд мотивував своє рішення тим, що, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, без безпосереднього дослідження доказів неможливо достеменно встановити, чи не суперечить таке визнання закону та чи не порушує воно права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки відповідач не навів жодних законодавчих підстав для визнання позову у своїй заяві. Того ж дня суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні під час розгляду справи по суті позивач [PERSON] з`явився. Позивач повністю підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити з підстав, докладно викладених у позовній заяві, звернув увагу на помилковість не включення матері до списку членів КСП до державного акту на землю. Представник відповідача Хорошівської селищної ради у судове засідання не з`явився. Проте 05.01.2026 представником відповідача через підсистему «Електронний суд» було подано заяву, згідно з якою Хорошівська селищна рада позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд розглянути справу без участі їхнього представника. Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та визнання позову відповідачем, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таку хронологію та зміст подій. [PERSON] народилася [INFO] , дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (актовий запис №1 від 09.02.1972), [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла у віці 77 років у селі Давидівка, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.12.2004 виконкомом Давидівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області (актовий запис № 13). Родинні зв`язки сторін встановлені наступним чином. Позивач [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.02.1972. [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.07.1946. Таким чином, позивач [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. Після смерті [PERSON] [INFO] спадщину за законом прийняв її син [PERSON] . Проте юридично оформити свої спадкові права він не встиг, оскільки помер [INFO] у селі Грушки Володарсько-Волинського району, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.12.2005 виконкомом Давидівської сільської ради (актовий запис № 16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 266/02-31 від 03.09.2025, винесеної в.о. завідувача Хорошівської державної нотаріальної контори Пилипчуком В.І., до майна померлого [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу № 61/2013. Спадкоємцем є позивач [PERSON] , який у встановлений строк прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви № 122 від 11.06.2013. Тією ж постановою від 03.09.2025 нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) померлого брата, яке той успадкував після матері, мотивуючи це відсутністю правовстановлюючого документа (сертифіката) на ім`я [PERSON] . Досліджуючи наявність у первісного спадкодавця, [PERSON] , беззаперечного майнового права на земельну частку (пай), суд встановив наступне. Відповідно до копії трудової книжки колгоспника № [NUMBER] , виданої 28.02.1972, [PERSON] з 1944 року була прийнята в члени колгоспу «Червоний Жовтень» та безперервно працювала у ньому, виробляючи встановлений мінімум трудоднів до 1980 року включно, що підтверджується записами про облік праці. Згідно з копією Архівної довідки від 11.11.2024, виданої Архівною установою Хорошівської селищної ради, у книзі обліку трудового стажу та заробітку колгоспників значиться [PERSON] , 1927 року народження, яка відпрацьовувала трудодні у період з 1952 по 1980 роки. Як вбачається з Історичної довідки про сільськогосподарську артіль с. Давидівка (колгосп) «Червоний жовтень» (фонд № 31), 06.11.1992 на базі колгоспу «Червоний Жовтень» було створено колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) ім. Шевченка, землі якого розташовані на території Давидівської сільської ради. У подальшому вказане підприємство було реформоване у Приватне (Приватно-орендне) сільськогосподарське підприємство П(ПО)СП ім. Шевченка. [PERSON] набула право на пайовий фонд майна реорганізованого КСП ім. Шевченка, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЖИ-6 № 334110, виданого Давидівською сільською радою. Частка [PERSON] була визначена в розмірі 306 гривень. Разом з тим, як встановлено з Довідки, виданої керівником Приватного (приватно-орендного) сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка Демчуком М.О. від 15.02.2026, при складанні списків на розпаювання земель, які були у користуванні КСП ім. Шевченка, [PERSON] було випадково не включено до списків осіб, що мають право на земельну частку (пай). Іншою довідкою вказаного підприємства за підписом того ж керівника підтверджено, що у списках до Державного акта на право колективної власності на землю прізвище [PERSON] відсутнє. Вказані обставини також підтверджуються листом Відділу № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 1784/35-25 від 05.06.2025. Згідно з вказаним документом, станом до 01.01.2013 у Книгах записів реєстрації державних актів відомості щодо реєстрації та видачі державного акта на право власності громадянці [PERSON] відсутні. Однак, цим же листом від 05.06.2025 повідомлено, що згідно з матеріалами проектно-технічної документації із землеустрою, розробленої ТОВ «Земельні інформаційні системи» у 2005 році, було розраховано вартість та розмір земельної частки (паю) КСП ім. Шевченка. Відповідно до копії рішення Давидівської сільської ради від 19.01.2005 (шістнадцята сесія IV скликання) та копії розпорядження голови Володарсько-Волинської районної державної адміністрації від 04.05.2005 № 153, затверджено розрахунок вартості та розміру земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах по реформованому КСП ім. Шевченка. Згідно з цими документами, розмір земельної частки (паю) становить 3,19 га в умовних кадастрових гектарах, а її вартість з урахуванням індексації становить 39945,98 грн. Надаючи мотивовану оцінку аргументам позивача, суд виходить з того, що позивач обґрунтовує свої вимоги фактом наявності у його матері безперечного права на пай у зв`язку з її членством у КСП. Суд вважає цей аргумент повністю обґрунтованим. Досліджені судом трудова книжка колгоспника, архівна довідка та майновий сертифікат беззаперечно доводять факт багаторічної праці [PERSON] у господарстві та її статус члена КСП. Випадкове невключення її до списку-додатка до державного акта є технічною помилкою, яка не може нівелювати її майнове право. Суд також оцінює аргумент позивача щодо неможливості оформлення спадщини в позасудовому порядку. Постанова нотаріуса від 03.09.2025 підтверджує, що позивач вичерпав позасудові механізми захисту своїх прав. Звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування є ефективним, належним і єдино можливим способом захисту порушеного права у даній ситуації. Щодо заяви Хорошівської селищної ради від 05.01.2026 про повне визнання позову , суд оцінює її як добровільне волевиявлення уповноваженого органу місцевого самоврядування, до якого перейшли повноваження з розпорядження землями ліквідованих КСП та нерозподіленими паями. Відповідач, проаналізувавши позовні вимоги, фактично визнав наявність допущеної раніше помилки щодо [PERSON] та підтвердив відсутність претензій з боку територіальної громади на спірну земельну частку. Згідно зі статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Спадкові правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина 1 статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спеціальним законодавством, що регулює спірні правовідносини, є Указ Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Відповідно до пункту 2 цього Указу, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Частиною третьою статті 2 цього ж Закону передбачено, що документами, які посвідчують право на земельну частку (пай), поряд із сертифікатом, є також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Водночас, судова практика Верховного Суду розрізняє випадки правомірного невключення особи до списку від випадків технічної помилки щодо повноправного члена КСП. Так, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.09.2025 у справі № 742/1110/24 сформульовано чітку правову позицію щодо помилкового невключення до списків: -«… громадянин України - член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. -Під час вирішення спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». -Верховний Суд зазначає, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акту на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Тобто, особа набуває право на земельний пай за одночасної наявності трьох умов: 1) перебування серед членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акту (постанова Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у справі № 513/612/21, провадження № 61-12810св22). -Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акту на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів колективного сільськогосподарського підприємства з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку (постанова Верховного суду від 23 вересня 2021 року у справі № 563/1407/19, провадження № 61-510св21)». Застосовуючи наведені правові норми та позиції Верховного Суду до встановлених фактів, суд приходить до переконання, що [PERSON] була законним членом КСП ім. Шевченка на момент отримання підприємством державного акта на право колективної власності на землю. Її право на майно підприємства визнано шляхом видачі майнового сертифіката. Те, що підприємство при складанні списків-додатків до державного акта припустилося помилки і випадково не вписало її прізвище, не припиняє і не скасовує її суб`єктивного майнового права на земельну частку (пай), яке виникло в силу прямої вказівки закону (Указу № 720/95). Відповідно, на момент своєї смерті [INFO] [PERSON] була носієм майнового права на земельну частку (пай) площею 3,19 умовних кадастрових гектарів. Це право не є таким, що нерозривно пов`язане з особою, а тому, відповідно до статті 1218 ЦК України, воно увійшло до складу її спадщини і перейшло до її сина [PERSON] . Оскільки [PERSON] помер [INFO] , спадкове майно у порядку спадкової трансмісії та спадкування за законом перейшло до його брата [PERSON] , який належним чином прийняв спадщину, подавши заяву нотаріусу 11.06.2013. За таких обставин, оскільки відповідач визнав позов , і таке визнання, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, після повного дослідження матеріалів справи, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про наявність усіх правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Визнання права на земельну частку (пай) за рішенням суду забезпечить юридичне закріплення статусу позивача як законного власника успадкованого майнового права та дозволить йому у подальшому реалізувати процедуру виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості). Щодо розподілу судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується матеріалами позовної заяви. Однак, у своїй позовній заяві позивач не заявляв вимог щодо стягнення понесених судових витрат з відповідача. З огляду на специфіку спорів про визнання права власності в порядку спадкування, де звернення до суду зумовлене відсутністю правовстановлюючих документів та неможливістю вчинення нотаріальної дії, а не неправомірними діями чи оспорюванням прав органом місцевого самоврядування (який позов визнав), суд вважає за доцільне залишити понесені судові витрати за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved