Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Позиції сторін Представник позивачки адвокат Сумцов Є.С. у липні 2025 року звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що позивачка користується вказаним домоволодінням з 2014 року, а саме з часу, коли переїхала з с. Верхня Пожня Сумського району Сумської області для працевлаштування до Товариства з додатковою відповідальністю «МАЯК» у с. Боромля Охтирського району Сумської області. У липні 2015 року [PERSON] зв`язалася зі [PERSON] , який вказав, що вищевказаний будинок, нібито, на той час належав його бабусі [PERSON] та передала йому кошти в сумі 6500 грн в якості оплати за фактичне придбання цілого будинку. З метою засвідчення даного факту було складено розписку, згідно якої [PERSON] також дозволив позивачці проживати і проводити всі необхідні роботи на свій розсуд. З того часу, виконує ремонтні роботи та вчиняє інші дії з утримання зазначеного нерухомого майна та поліпшення житлових умов, сплачує рахунки за користування електричною енергією та газом. У грудні 2024 року виникло питання щодо переоформлення позивачкою спірного будинку на своє ім`я. Виявилося, що одним із співвласників є [PERSON] , розмір частки 1/2. Водночас [PERSON] не є власником даного будинку, а його бабусі [PERSON] , нібито, належить інша 1/2 частина будинку з відповідною часткою земельних ділянок. [PERSON] передала позивачці ряд документів на майно. Представник позивачки зазначив, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та відповідною часткою земельних ділянок можливо визнати за позивачем в судовому порядку за набувальною давністю, оскільки остання фактично добросовісно та відкрито володіє житловим будинком більше десяти років. Наразі позивачкою замовлено у БТІ новий технічний паспорт. [PERSON] регулярно сплачує комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рахунками за спожиту електричну енергію та послуги з газопостачання, квитанціями про оплату вказаних послуг, а також довідкою про відсутність заборгованості Посилаючись на указані обставини, представник позивачки просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 17.07.2025 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 02.09.2025. Представник Боромлянської сільської ради до судового засідання подав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Представник позивачки [PERSON] подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просив задоільнити. Потокольними ухвалами суду від 02.09.2025, 25.09.2025, 28.10.2025, 19.11.2025, 16.12.2025 відкладено підготовче судове засідання у зв`язку із витребуванням доказів. Ухвалою суду від 08.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 27.01.2026. Протокольною ухвалою суду від 27.01.2026 розгляд справи відкладено до 16.02.2026 у зв`язку із клопотанням представника позивача про виклик свідків. Протокольною ухвалою від 16.02.2026 розгляд справи відкладено до 25.02.2026. Згідно з вимогами частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд визнав за можливе провести розгляд справи без участі сторін та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію позивачки та її представника, покази свідків та позицію представниці відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6зв.). Із довідки виданої виконкомом Боромлянської сільської ради Охтирського району Сумської області № 223 від 12.03.2025 вбачається, що позивачка більше десяти років проживає на території Боромлянської сільської ради за адресою: [ADDRESS] з 2014 року (а.с. 8). Також, згідно з довідкою виконавчого комітету Боромлянської сільської ради № 736/02-24 від 03.06.2025 у домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] фактично без реєстрації проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 46). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми № 2-1565/07 від 19.04.2007 за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину будинку за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,457 га по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 20-21). Водночас, у технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] зазначено, що указаний будинок належить: 1/2 частка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом видане Тростянецькою держнотконторою 04.09.1990 реєстр № 1713 та 1/2 [PERSON] на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19.04.2007 (а.с. 23-25). Відповідно до актового запису про смерть № 965 від 02.08.2018 [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у м. Суми Сумської області (а.с. 71). Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 24.06.2015 посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Хлистун О.В. на житловий будинок та земельну ділянку від 24.06.2015 року, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , 1/2 частина вказаного домоволодіння після смерті [PERSON] належить її дочці [PERSON] (а.с.14-19). Також, це підтверджується матеріалами технічного паспорту (а.с. 11-14). Із розписки [PERSON] від 23.07.2015 вбачається, що указане домоволодіння, яке належало його бабусі [PERSON] , було продано [PERSON] (а.с. 9). Як пояснила позивачка [PERSON] повідомив, що правовстановлюючі документи на домоволодіння відсутні. Він двічі приїзжав в Боромлю в 2015 році, на той час межкав в Сумах. Позивачка сплатила 6500 грн та 12500 грн. З того часу жодних контактів з власниками не мала. У позовній заяві та в судових засіданнях представник позивачки [PERSON] указував, що спірне домоволодіння перебуває у користуванні позивачки [PERSON] , яка добросовісно та відкрито володіє зазначеним нерухомим майном більше десяти років. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали. Зазначили, що не можуть вирішити питання оформлення прав на майно в позасудовому порядку через відстутність контактів з власниками. Також, позивачкою було ініційовано проведення ТОВ «КОНСАЛТИНГ-ЕКСПЕРТ» незалежної оцінки майна, звіт про який міститься у матеріалах справи (а.с. 49-50). Відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки від 27.11.2007, площею 0,2500 га та 0,2072 га передані у приватну власність [PERSON] (а.с. 29-30). Крім того, управлінням забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин надано відповідь № 947/15-25 від 27.05.2025 у тому, що на зазначену земельну ділянку видано державний акт на право власності на землю на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а.с. 31). Із відповіді ТОВ «ГК «Нафтогаз України» вбачається, що указане товариство є постачальником природного газу для газифікованого об`єкта за адресою: [ADDRESS] з присвоєнням особового рахунку № [NUMBER] , власником якого є [PERSON] (а.с. 90-99). Також, у матеріалах справи містяться: договір про надання послуг з газопостачання на ім`я [PERSON] ; договір про користування електричною енергією на ім`я [PERSON] ; акт монтажу/демонтажу Сумської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Охтирського УЕГГ на ім`я [PERSON] ; платіжні квитанції про оплату комунальних послуг та довідка Газопостачальної компанії «НАФТОГАЗ» про відсутність заборгованості, де власником майна зазначена [PERSON] (а.с. 33-34, 35-36, 37, 38-40, 41). Відповідно до повідомлення та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 09.09.2025 за № 82473258 та № 82473203 наданих державним нотаріусом Другої Охтирської державної нотаріальної контори Воропай В.В. після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена. Заповіт від її імені посвідчувався 12.09.2007 року Першою Сумською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-182 (а.с. 109-111). Із заповіту наданого 13.10.2025 Сумським обласним державним нотаріальним архівом вбачається, що все майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що [PERSON] за законом матиме право заповіла своїм синам: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 126-127). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що живе на [ADDRESS] більше п`ятдесяти років. До позивачки у спірному будинку жила [PERSON] , інших співвласників свідок не знала. Коли [PERSON] померла, будинок стояв пустий, доки в ньому не почала жити позивачка, яка зробила капітальний ремонт, протягом більше, ніж 10 років позивачка ставилась до майна як до власного. Свідок неодноразово бувала на подвір`ї. Про інтерес спадкоємців до цього майна свідок ніколи не чула. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає на [ADDRESS] та знала [PERSON] . Її син ( [PERSON] ) жив в [PERSON] . Він помер, мав дружину і двох синів, але вони ніколи не приїздили. А донька ( [PERSON] ) жила в Харкові, іноді бувала у матері. Після смерті матері якийсь час в господарстві жила вона. Але вона теж хворіла і господарство занепадало. Після її смерті говорили, що будинок виставлений на продаж. У 2014 з`явилися нові власники - родина позивачки, які проживають постійно до цього часу. Роблять ремонти, необхідні облаштування. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, їх пояснення об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідачка [PERSON] була повідомлена про розгляд справи шляхом надсилання останній копії ухвали про відкриття провадження та судових повісток за місцем її реєстрації. Також, відповідачці надіслано копію позовної заяви та ухвали суду за місцем реєстрації як внутрішньо переміщеної особа (а.с. 60, 136). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також були повідомлені про розгляд справи шляхом надсилання за місцем їх реєстрації копій ухвал про залучення останніх у якості співвідповідачів разом з копіями позовних заяв та судових повісток (а.с. 155-155А). Зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС ніхто з відповідачів не має. Оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до суду не з`явилися, хоча були належно повідомлені, причини неявки не повідомили, відзиви на позовну заяву не подали, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи питання про наявність підстав для визнання права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю, суд враховує таке. Відповідно до статті 41 Конституції України, статей 321, 328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності встановлює не лише права, але і зобов`язання власника. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст. 334 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Добросовісність володіння визначається поведінкою, діями фактичного володільця на момент передачі йому майна (на початковий момент), який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Незаконний володілець на протязі всього володіння майном має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, має бути враховано, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до положень статтей 335, 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 р. N 24-150/0/4-13 при вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, слід враховувати наступне: право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 1 січня 2011 року; задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом. Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України: «Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права». Установлені судом обставини свідчать про те, що позивачка фактично володіє спірим майном без будь-якого правового титулу більше десяти років. Володіння позивачки є відкритим і безперервним. Також судом не встановлено обставин, які свідчать про недобросовісне заволодіння [PERSON] спірним нерухомим майном. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачкою права власності за набувальною давністю на спірні будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Outcome: approved