Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 20.08.2021 року між АТ «МЕГАБАНК» та відповідачкою було укладено заяву-договір №TDB.2021.0015.24134 про приєднання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, на підставі якого відповідачці було відкрито поточний рахунок, із встановленням кредитного ліміту та видано кредитну картку. В подальшому свої зобов`язання за кредитним договором відповідача належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 03.09.2024 року утворилась заборгованість в сумі 20893 грн. 22 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 7583 грн. 03 коп., заборгованість по процентам в сумі 13310 грон. 19 коп. 03.09.2024 року за результатом проведених відкритих торгів (аукціону), оформленого протоколом №GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» було укладено договір №GL1N426240 про відступлення права вимоги, згідно якого на користь останнього було відступлено право вимоги за укладеним із відповідачкою кредитним договором. В свою чергу ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» за договором відступлення прав вимоги №1/12 від 27.12.2024 року право вимоги за укладеним із відповідачкою кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ». Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 20893 грн. 22 коп. та понесені по справі судові витрати. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 05.12.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В призначені судові засідання представник позивача не з`явився. В поданій заяві просив розглядати справу за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачка за викликами до суду повторно не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. Враховуючи зазначене, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені ст.611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20.08.2021 року між АТ «МЕГАБАНК» та відповідачкою було укладено заяву-договір №TDB.2021.0015.24134 про приєднання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, на підставі якого відповідачці було відкрито поточний рахунок, із встановленням кредитного ліміту та видано кредитну картку. В подальшому свої зобов`язання за кредитним договором відповідача належним чином не виконувала, внаслідок чого, згідно долученої до позову довідки та виписки по рахунку, станом на 03.09.2024 року утворилась заборгованість в сумі 20893 грн. 22 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 7583 грн. 03 коп., заборгованість по процентам в сумі 13310 грон. 19 коп. 03.09.2024 року за результатом проведених відкритих торгів (аукціону), оформленого протоколом №GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» було укладено договір №GL1N426240 про відступлення права вимоги, згідно якого на користь останнього було відступлено право вимоги за укладеним із відповідачкою кредитним договором. В свою чергу ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» за договором відступлення прав вимоги №1/12 від 27.12.2024 року право вимоги за укладеним із відповідачкою кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ». За вказаних вище обставин, не спростованих відповідачкою, оскільки матеріалами справи підтверджено факт укладення кредитного договору, видачі відповідачці кредиту у вигляді встановлення кредитного ліміту на відкритому рахунку, факт користування кредитними коштами та неналежного виконання зобов`язань щодо своєчасного погашення кредиту та процентів, а також набуття права вимоги за кредитним договором позивачем, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 20893 грн. 22 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. В частині стягнення з відповідачки понесених позивачем по справі витрат на правову допомогу суд враховує наступне. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до ст.ст.134,137,141 ЦПК України. Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.09.2021 року у справі №904/1907/15). При визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року усправі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витратна адвоката, а і за власної ініціативи,

Outcome: partial