Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13 жовтня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №103493079, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредиту сумі 3000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додатку №1 до кредитного договору №103493079) повернення кредиту та плата комісії і процентів Відповідачем не було внесено. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. 28.02.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т від 28.02.2024, відповідно до умов якого від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитним договором №103493079 від 13.10.2023. Позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, оскільки добровільно сплатити борг позичальник не погоджується, тому позивач звернувся до суду та просить стягнути дану заборгованість в судовому порядку на його користь в сумі 10458 грн. 75 коп. та понесені судові витрати по справі. Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 31.03.2025 позовну заяву ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано за підсудністю до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2025 визначено головуючого суддю Фетісову Н.В. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 20.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, яке відкладено до 23.02.2026. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно поданого клопотання просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач та його представник адвокат Денисенко С.В. в судове засідання також не з`явилися. Згідно письмового відзиву заперечили з приводу заявлених вимог, просили відмовити в повному обсязі. Вказали, що позивач не надав разом з позовною заявою доказів щодо підписання відповідного кредитного договору, у тому числі шляхом використання одноразового ідентифікатора. Крім того, надав докази, які є суперечливими. Так, за умовами договору про споживчий кредит №103493079, який не підписувався відповідачем, строк кредитування складає 105 днів. Проте, в анкеті-заяві на кредит №103493079 погоджені умови кредитування -15 днів. Відповідач стверджує, що не кредитувався на 105 днів та жодного документу із визначенням строку кредитування на 105 днів сторонами не узгоджувалося, не укладалося і не підписувалося. Як і відсутні докази про надання кредиту та його отримання відповідачем. Позивачем не надані докази щодо надання кредиту саме ТОВ «Мілоан» на умовах відповідного кредитного договору. Позивач не надав платіжної інструкції на підтвердження ініціювання саме кредитором перерахунку коштів відповідачу. Крім того, позивачем невірно зроблений розрахунок заборгованості за кредитом та процентами, оскільки погоджений строк кредитування становить 15 днів, процентна ставка 2,5%. У разі ж наполягання позивачем на стягненні відсотків за 105 днів, застосуванню підлягають умови, передбачені Законом України «Про споживче кредитування». Крім того, вказали, що докази щодо розміру понесених відповідачем витрат у зв`язку з розглядом справи будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (відповідно до положень ч.8 ст.141 ЦПК України). Згідно відповіді на відзив, представник позивача підтримав заявлений позов в повному обсязі. Вважає їх повністю обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Свою позицію мотивує тим, що 13.10.2023 між відповідачем та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №103493079 від 13.10.2023 на суму 3000 грн. зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитними коштами загальним строком 105 календарних днів, тобто до 26.01.2024, шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту Відповідача. ТОВ «Мілоан» надіслало відповідачеві одноразовий ідентифікатор із кодом для підписання договору у вигляді смс на номер телефону Відповідача, який той використав для підписання відповіді про прийняття пропозиції товариства щодо укладення кредитного договору N?103493079 від 13.10.2023, що зафіксовано в ІС товариства. Кредитний договір N?103493079 від 13.10.2023є укладеним в електронній формі. Відповідач здійснив волевиявлення щодо укладення договору шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді з прийняття пропозиції укласти кредитний договір N? 103493079 від 13.10.2023.В якості доказу відповідач надає виписку про рух коштів на іншій банківській картці, яка не є тією, що визначена в договорі про споживчий кредит №103493079 від 13.10.2023. Проте, відповідно до платіжного доручення 74375523 було здійснено переказ коштів згідно договору 103493079 на рахунок [NUMBER] в розмірі 3000 грн., отримувач [PERSON] , платник ТОВ «Мілоан».Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 28.10.2024.Крім того, з приводу застосування умов, передбачених Законом України «Про споживче кредитування», вказали, що позивач має право нараховувати проценти не більше ніж 2.5% з 24.12.2023 по 26.01.2024 (закінчення дії договору про споживчий кредит),оскільки договір був укладений до 24.12.2023. З 14.10.2023 по 28.10.2023 було здійснено нарахування процентів за користування кредитними коштами протягом пільгового періоду. З 29.10.2023 по 06.01.2021 здійснено нарахування процентів за користування кредитними коштами протягом поточного періоду. 06.01.2024 було здійснено списання нестандартних відсотків у розмірі 2966.25 грн, які були надлишково нараховані після набрання чинності змін зокрема до ст 8 ЗУ «Про споживче кредитування» від 23.12.2023.Надалі ТОВ «МІЛОАН» застосовувало знижену відсоткову ставку у відповідності до змін вищезазначеного закону не вище 2,5%, а саме 2,3%. Отже, твердження відповідача щодо того, що встановлена процентна ставка не відповідає умовам Закону України «Про споживче кредитування», не відповідає дійсності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 13.10.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір №103493079, згідно з умовами якого відповідач отримав 3000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором. Крім того, сторони узгодили в письмовій формі графік платежів, щостановить додаток № 1 до укладеного між сторонами договору №103493079 від 13.10.2023. З метою підписання договору, а також підтвердження ознайомлення з правилами та іншими документами, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор 443757. Згідно умов договору ТОВ «МІЛОАН» надало [PERSON] кредит в розмірі 3000,00 грн. строком на 105 днів, з терміном (датою) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 13.10.2023, зі сплатою процентів за користування кредитом протягом пільгового періоду, який становить 15 днів в розмірі 1125,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків (п.1.5.2 договору) та процентів за користування кредитом протягом поточного періоду, який становить 90 днів, в розмірі 9450,00 грн., які нараховуються за ставкою 3,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.3 Договору). Також, [PERSON] зобов`язався сплатити комісію за надання кредиту в розмірі 570,00 грн., яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 договору). Згідно п.2.1 Договору про споживчий кредит, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] . Як вбачається зі змісту договору про споживчий кредит №103493079 від 13.10.2023 року він підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 443757 із зазначенням адреси проживання відповідача, його паспортних даних, РНОКПП. Крім того, за умовами договору його невід`ємною частиною є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства. Фактперерахування відповідачу кредитних коштів від ТОВ "Мілоан" підтверджується платіжним дорученням №74375523 від 13жовтня 2023 року (а.с. 17 зворот.). Відповідно до довідки АТ «Універсал банк» від 24.10.2025 за №БТ/Е-16295, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано картку № [NUMBER] . Крім того, згідно довідок АТ «Універсал банк» від 10.02.2026 №БТ/Е-4323 та від 16.02.2026 за №БТ/Е-5285, транзакція здійснена в період з 13.10.2023 по 16.10.2023 в сумі 3000 грн. на банківську картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , [INFO] , була успішною та зарахована на відповідний рахунок власника даної банківської карти за кредитним договором 103493079. Відповідно до виписки з особового рахунку та відомостей про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором про споживчий кредит№103493079 від 13.10.2023,вбачається, щовідповідач взятихна себезобов`язаньналежним чином невиконав, відсоткизакористуванням кредитунесплатив. В зв`язкуіз чим заборгованість відповідачаскладає 10458,75 грн, з яких: простроченазаборгованість за сумою кредиту- 3000,00 грн,заборгованістьзакомісіями 570,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками 6888,75 грн (а.с.19 зворот.). 28 лютого 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т, згідно якого на умовах, встановлених даним Договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимови (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (а.с.20-24). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказаних у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (п.п.1.1-1.2 п.1 договору). Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 04.02.2025 року до договору відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т від 28.02.2024 року, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 10458,75 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 3000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків в розмірі 6888,75 грн.;прострочена заборгованість за комісією в розмірі 570,00грн. 26 лютого 2025 року за вих. №23402638/2233 представником ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» Мих В.О. надіслано Претензію на адресу [PERSON] , яка останнім була проігнорована (а.с.27 зворот.). Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України). Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і як наслідок виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся з цим позовом до суду. Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електроннукомерцію». У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до положень статті 207 ЦК України, електронний документ прирівнюється до письмової форми правочину. Спеціальне законодавство у сфері електронної комерції (Закони України «Про електронну комерцію» та «Про електронні документи та електронний документообіг») не заперечує юридичної сили електронних документів та договорів, укладених шляхом обміну електронними повідомленнями. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає можливість підписання електронного правочину, зокрема, електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовим ідентифікатором, як визначено ч. 1 ст. 3 цього ж Закону, є алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує особа, що приймає оферту, шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції. Таким чином, використання відповідачем логіну та паролю для входу в особистий кабінет та/або введення одноразового ідентифікатора, надісланого на його контактний номер телефону, є належним способом ідентифікації та підписання електронного договору, що відповідає вимогам чинного законодавства. Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронно їпошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічн іправовів исновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі №524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Суд звертає увагу, що договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифрови йпідпис за своїм правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису у визначених законом випадках, а електронний підпис не може бути визнаний не дійсним лише через його електронну форму. Аналогічно, у цивільному праві діє загальна презумпція правомірності правочину, встановлена статтею 204 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правочин вважаєтьсяправомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або не визнана судом. У контексті електронного правочину, вчинення дій з використанням особистого кабінету, логіну, паролю та/або одноразового ідентифікатора, наданого особі при реєстрації, створює презумпцію того, що ці дії вчинені саме цією особою. Якщо відповідач заперечує факт власного волевиявлення на укладення кредитного договору в електронній формі або стверджує, що електронний підпис був вчинений не ним, а іншою особою, тягар доведення цих обставин покладається саме на відповідача відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України. Як встановлено матеріалами справи, позичальник [PERSON] укладаючи кредитний договір підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором 443757, зазначивши номер особистого електронного платіжного засобу, тобто рахунок [NUMBER] . Відповідно до п. 62 Постанови «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерськогообліку в банках України» визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Згідно пункту 2 статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківською таємницею,зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини. Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про банки і банківськудіяльністьвизначено порядок розкриття банками банківської таємниці, зокрема, за рішенням суду. Пунктом 64 постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» від 29 липня 2022 року №164, що суб`єкт господарювання зобов`язаний не копіювати платіжний інструмент чи його реквізити. Отже, відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача), але відповідно до наведених вище постанов Правління НБУ позивач не може зазначати та зберігати у договорах, інших документах повний номер особистого електронного платіжного засобу відповідача. Крім того, згідно з нормами ст.46 Закону України «Про платіжніпо слуги» порядок виконання платіжних операцій, у тому числі обмеження щодо виконання платіжних операцій з використанням конкретних платіжних інструментів, визначаєтьс яцим Законом та нормативно-правовими актами НБУ; виконання платіжних операцій у платіжній системі здійснюється відповідно до правил такої платіжної системи з урахуваннямв имог цього Закону; надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників; надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією. Зважаючи на наведені норми Закону про платіжні послуги у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитнихкоштів відповідачу, відомості про нього, як про належного утримувача кредиту не підтвердилися, операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулася. На підтвердження виконання Товариством своїх зобов`язань, позивач наддав копію платіжного доручення 74375523 від 13.10.2023, відповідно до якої1 3.10.2023 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 3000 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , отримувач [PERSON] , що являється доказом видачі кредитних коштів. Крім того, згідно довідок АТ «Універсал банк» від 10.02.2026 №БТ/Е-4323 та від 16.02.2026 за №БТ/Е-5285, вбачається, що на ім`я [PERSON] банком емітовано картку № [NUMBER] . В період з 13.10.2023 по 16.10.2023 на банківську картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , [INFO] , успішнозараховано 3000 грн. за кредитним договором 103493079. Водночас, відповідачем не подано суду жодних доказів на спростування позиції позивача. Так, відповідачем не подано обґрунтування про те, за яких обставин позикодавець мав можливість отримати його персональні дані або що ці персональні дані належать не йому. Фактично заперечуючи отримання кредитних коштів, відповідач не подав суду жодних доказів, що такі кошти, на зазначену ним платіжну картку не надходили або що ця картка йому не належить. Такими доказами могли бути відповідні довідки банків про відсутність рахунків у відповідача або все ж якщо зазначена платіжна картка йому належала, то виписки про рух коштів за вказані банківські дні про фінансовіоперації, зазначені позивачем. З огляду на вищенаведене, суд вважає доведеним факт укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачем кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис . Посилання у відзиві на те, що в матеріалах справи відсутн первинні бухгалтерські документи, які мають відповідати Положенню про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерськийоблік та фінансову звітність». Згідно з указаним положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставіпервиннихдокументівможутьскладатисязведеніобліковідокументи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку Українивід 04 липня 2018 року №75, виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта. При цьому, згідно з п. 3 вказаного Положення, клієнтські рахунки, за якими обліковуються кошти, розпорядником яких є клієнти банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу), розрахункові рахунки. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунківпозичальника є належними та допустимимидоказами у справі, щопідтверджують рух коштів по конкретному банківськомурахунку, вміщують записи про операції, здійсненіпротягомопераційного дня, та є підтвердженнямвиконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковимирахункамиможуть бути належнимидоказамищодозаборгованості за кредитним договором. Подібніправовівисновкивикладені у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц. Водночас, ТОВ «Мілоан», як фінансова установа, не є банком, та не може мати доступу до карткового рахунку відповідача і формувати відповідні виписки по рахунку, що є первинними документами бухгалтерського обліку, оскільки не є його власником та вказана інформація є банківською таємницею, доступ до якої має лише відповідач, як клієнт банку. Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказі ввидається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). У такій категорії справ встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що відповідач не отримував кредитних коштів. І якщо такі кошти кредитодавцями мали бути перераховані на визначений у договорі картковий рахунок, то єдиним безспірним доказом може бути виписка по картковому рахунку, з якої можливо встановити відсутність або наявність певної банківської операції. І якщо сторона заперечує отримання коштів і маємо жливість подати такі докази, то тягар доказування таких обставин покладається саме на цю сторону. Приватно-правовими нормами визначенеобмежене коло підставвідмови у судовому захистіцивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованістьпозовнихвимог (встановлена судом відсутністьпорушеного права абоохоронюваного законом інтересупозивача); зловживанняматеріальними правами; обранняпозивачемненалежного способу захистуйогопорушеного права/інтересу; спливпозовноїдавності (постанови Верховного Суду від 08 листопада 2023 року в справі №761/42030/21, від 11 грудня 2023 року в справі №607/20787/19). В матеріалахсправимістятьсяінформаційнадовідки АТ «Універсал банк», якінадаютьвідомостіщодосумиперерахованихкоштів та реквізитіврахункупозичальника. В свою чергу, стороною відповідача не булоспростованонаданийпозивачемрозрахунокзаборгованості та не надановласногорозрахунку на спростуваннядоводів і розрахункупозивачаабооб`єктивнихдоказів про погашеннязаборгованості та/абоїївідсутності. Таким чином, суд дійшоввисновку про обґрунтованістьпозовнихвимог в частиністягненнязаборгованості за основною сумою боргу в розмірі3000 грн. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняєтьсявідвідповідальності за неможливістьвиконання ним грошового зобов`язання. Статтею 530 ЦК Українивизначено, якщо у зобов`язаннівстановлений строк (термін) йоговиконання, то вонопідлягаєвиконанню у цей строк (термін). Згіднозіст. 610 ЦК України, порушеннямзобов`язання є йогоневиконанняабовиконання з порушенням умов, визначенихзмістомзобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разіпорушеннязобов`язаннянастаютьправовінаслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодуваннязбитків. Боржниквважається таким, що прострочив, якщовін не приступив до виконаннязобов`язанняабо не виконавйого у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). В силу положеньст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк абоіншафінансоваустанова (кредитодавець) зобов`язуєтьсянадатигрошовікошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальникзобов`язуєтьсяповернути кредит та сплатитипроценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК Українипозикодавецьмає право на одержаннявідпозичальникапроцентіввідсумипозики, якщоінше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержанняпроцентіввстановлюються договором. Якщо договором не встановленийрозмірпроцентів, їхрозмірвизначається на рівніоблікової ставки Національного банку України. У разівідсутностііншоїдомовленостісторінпроцентивиплачуютьсящомісяця до дня поверненняпозики. Згіднозіст. 1049 ЦК Українипозичальникзобов`язанийповернутипозикодавцевіпозику (грошовікошти у такійсамійсуміаборечі, визначеніродовимиознаками, у такійсамійкількості, такого самого роду та такоїсамоїякості, щобулипереданійомупозикодавцем) у строк та в порядку, щовстановлені договором. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК Українирозмірпроцентів, тип процентної ставки (фіксованаабозмінювана) та порядок їхсплати за кредитним договором визначаються в договорізалежновід кредитного ризику, наданогозабезпечення, попиту і пропозицій, якісклалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміруоблікової ставки та іншихфакторів на дату укладення договору. Як встановлено з матеріалів справи, а саме Договору про споживчий кредит №103493079 від 13.10.2023, строк кредитування за договором про надання споживчого кредиту становить 105 днів з 13.10.2023 по 26.01.2024. У вказаному договорі сторонами погоджено всі його істотні умови, договір є дійсним, відповідачем кредитний договір в установленому порядку недійсним не визнавався. Отже, підписавши кредитний договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованим розмір процентів відповідно до умов договору, який підлягає стягненню з відповідача, та становить 6888,75 грн. Відповідачем та його представником не надано суду будь-яких належних і допустимих доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним договором чи підтверджували погашення заборгованості на рахунок кредитора, а тому такий розрахунок підтверджує розмір наявної заборгованості перед позивачем. Щодо стягнення комісії суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" у цьому законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Таким чином включення до загальної суми заборгованості за кредитним договором комісії є обґрунтованим і узгоджується з умовами укладеного між сторонами договору. За таких обставин, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, а відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, допустивши прострочення сплати визначених кредитним договором строкових платежів. Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор може бути змінений іншою особою внаслідок,зокрема , передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зіст.514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитним договором №103493079 від 13.10.2023, а заборгованість за даним договором боржником [PERSON] добровільного не погашена, то суд дійшов висновку, що дану заборгованість, слід стягнути на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволено, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved