Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

25.09.2024 засобами поштового зв`язку до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] в особі представника адвоката Мальцевої Г.Ю. до [PERSON] , [PERSON] , що діє як опікун/законний представник від імені та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ізюмський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства, згідно прохальної частини якої просить суд: 1) визнати [PERSON] , [INFO] , батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітньої [PERSON] , [INFO] ; 2) внести зміни до актового запису про народження №327 від 21.09.2012 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області відносно дитини [PERSON] , [INFO] , вказавши в графі «відомості про батька» - [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Червоний Оскіл Ізюмського району Харківської області, громадянина України; 3) внести зміни до актового запису про народження №142 від 13.05.2014 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області відносно дитини [PERSON] , [INFO] , вказавши в графі «відомості про батька» - [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Червоний Оскіл Ізюмського району Харківської області, громадянина України; 4) внести зміни до актового запису про народження №268 від 18.08.2015 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області відносно дитини [PERSON] , [INFO] , вказавши в графі «відомості про батька» - [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Червоний Оскіл Ізюмського району Харківської області, громадянина України. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач [PERSON] познайомились у 2011 році та між ними виникли близькі стосунки, протягом 2012-2015 років проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в м. Ізюмі Харківської області. 12.03.2016 між ними було укладено шлюб. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.01.2024 року у справі №638/6389/23 шлюб розірвано. В період близьких стосунків з позивачем та їх спільного проживання без реєстрації шлюбу, відповідач [PERSON] (на той час [PERSON] ) народила трьох дітей: [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] . Під час реєстрації народження дітей у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місті Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області та складання актових записів про народження дітей, відомості про батька зроблені відповідачем за її вказівкою [PERSON] , тобто на підставі частини 1 статті 135 СК України. Заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30.03.2021 року у справі №623/4465/20, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Рішенням Виконавчого комітету Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області від 11.05.2021 року №05 встановлено опіку над малолітніми дітьми та призначено опікуном [PERSON] , [INFO] . Позивач піклувався про дітей, опікун [PERSON] є рідною тіткою позивача. Припускаючи, що позивач є батьком дітей, з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, які залишились без батьківського піклування, позивач вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач бажає встановити своє батьківство у відношенні дітей, які на теперішній час перебувають під опікою та виявляє бажання довести наявність кровного споріднення між ним та дітьми. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 22.05.2025 року, по вказаній цивільній справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу та провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 10.09.2025 року до суду надійшов висновок №СЕ-19/121-25/15918-БД від 20.08.2025 року за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи, проведеної за матеріалами цивільної справи №638/18008/24. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 22.09.2025 року провадження у цивільній справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 10.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Мальцевої Г.Ю. в матеріалах справи міститься заява з проханням провести розгляд справи за відсутності позивача та його представника, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява з проханням розгляд справи проводити без її особистої участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялась своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надала. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату і час судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази, представлені в письмових заявах по суті спору, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Статтею 12, 13 ЦПК України передбачені засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Матеріалами справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління 12.03.2016 року зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №43, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Заочним рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.01.2024 року у справі №638/6389/23, шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , розірвано. Рішення набрало законної сили 13.02.2024 року. [PERSON] народила дітей: [INFO] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом на народження серії [NUMBER] , виданого 21.09.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місті Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області; [INFO] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 13.05.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області; [INFO] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 18.08.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області. Батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька дітей записані у відповідності до частини 1 статті 135 СК України, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Заочним рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30.03.2021 року у справі №623/4465/20, позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітніх дітей, в тому числі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказане рішення набрало законної сили 29.04.2021 року. Рішенням Виконавчого комітету Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області №05 від 11.05.2021 року, встановлено опіку над малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Призначено громадянку [PERSON] , [INFO] , опікуном над малолітніми дітьми. Визначено місце проживання малолітніх дітей за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку експерта №СЕ-19/121-25/15918-БД від 20.08.2025 року за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, встановлено, що 1) між [PERSON] , [INFO] , та малолітньою [PERSON] , [INFO] , є біологічна спорідненість. [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події становить не менше ніж 99,9998%. 2) Між [PERSON] , [INFO] та малолітньою [PERSON] , [INFO] , є біологічна спорідненість. [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події становить не менше ніж 99,999996%. 3) Між [PERSON] , [INFO] , та малолітнім [PERSON] , [INFO] , є біологічна спорідненість. [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події становить не менше ніж 99,99997%. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. За змістом статті 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо виховання та утримання дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм, обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Відповідно до статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з частиною 1 статті 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі статтею 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 цього Кодексу. Так, під час розгляду справи встановлено, що відомості про батька малолітніх дітей здійснено відповідно до частини 1 статті 135 СК України. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня2006 року за №3 питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства. Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного суду України у справі №752/13549/22 (№61-10510св23). Згідно висновку експерта №СЕ-19/121-25/15918-БД від 20.08.2025 року за результатами проведення судової молекулірно-генетичної експертизи, встановлено, що [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] з ймовірністю 99,9998%, [PERSON] з ймовірністю 99,999996% та [PERSON] з ймовірністю 99,99997%. Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За змістом частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного суду України від 06 квітня 2021 року у справі №676/1200/20 (№61-588св21) Суд, дослідивши докази, які надані позивачем, прийшов до висновку про те, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які достовірно підтверджують факт походження малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від [PERSON] , а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно статті 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно доп.2.13.1 р. ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5,підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з п. 2.16.4. р. ІІ Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно з п. 2.18. р. ІІ Правил, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану. Батьківство [PERSON] перед судом доведено, а тому вимоги позивача про внесення змін до актового запису про народження дітей із зазначенням даних [PERSON] , як батька дитини підлягають задоволенню.

Outcome: approved