Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

22.09.2025 перший заступник керівника Звенигородської окружної прокуратури Плетінь Ольга Олексіївна, в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Управління охорони здоров`я Черкаської обласної державної адміністрації, Черкаської обласної ради, звернулася з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вироком Шполянського районного суду від 27.11.2023 у справі № 694/1683/23 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Вирок суду набрав законної сили 26.03.2024. Згідно описової частини вироку суду встановлено, що 01.08.2022 близько 16 год 40 хв. [PERSON] , перебуваючи біля території домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи на меті умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] , повалив останнього на земляну поверхню та, сівши зверху на [PERSON] , наніс не менше шести ударів кулаками правої та лівої руки в область голови потерпілого [PERSON] , не зупинившись на цьому, продовжуючи свої злочинні дії, [PERSON] , підвівшись, наніс два удари правою ногою в область голови та тулуба з правої сторони потерпілому [PERSON] , який в цей час лежав на земляній поверхні, внаслідок чого [PERSON] , отримав згідно з висновком експерта від 22.08.2022 № 05-11- 01/103 та згідно з висновком експерта від 20.09.2022 № 05-9-01/355 тілесні ушкодження у вигляді: переломів 8, 9 ребр справа, двобічного перелому нижньої щелепи, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Ухвалений відносно [PERSON] вирок має преюдиційне значення у даній справі та є обов`язковим для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності засудженої особи в питанні, чи мали місце події та чи вчинені вони цією особою. Дії [PERSON] суд кваліфікував за ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» (далі КНП «ЧОЛ Черкаської обласної ради»). Відповідно до інформації КНП «ЧОЛ Черкаської обласної ради», яка зазначена в листі від 27.06.2025 № 01-27/1318 [PERSON] знаходився на лікуванні в стоматологічному відділенні у КНП «ЧОЛ Черкаської обласної ради» з 05.08.2022 по 12.08.2022 (всього 7 ліжко-днів). Вартість одного ліжко-дня 1 493,75 грн, всього на лікування закладом витрачено 10 456,25 грн, з них: кошти місцевого бюджету 1 465,87 грн; кошти за програмою медичних гарантій (НСЗУ) 8 990,38 грн. Отже, на лікування потерпілого [PERSON] КНП «ЧОЛ Черкаської обласної ради» витрачено кошти в загальній сумі 10 456,25 грн, з яких: 1 465,87 грн кошти місцевого бюджету, 8 990,38 грн кошти НСЗУ. Оскільки саме злочинними діями [PERSON] потерпілому [PERSON] заподіяно середньої тяжкості тілесне ушкодження, внаслідок чого останній лікувався в КНП «ЧОЛ Черкаської обласної ради», та враховуючи те, що відповідачем у добровільному порядку шкода не відшкодована, наявні підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілому, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення. Прокурор просить стягнути з [PERSON] кошти в загальній сумі 10 456,25 грн, з яких: 1 465,87 грн кошти місцевого бюджету, 8 990,38 грн кошти НСЗУ, витрачених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Прокурор Звенигородської окружної прокуратури Івакіна Ю.П., в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання надіслано судові повістки, що підтверджується поштовим повідомленням, а також відповідач повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду Черкаської області, що відповідає вимогам ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідач вчасно повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подавав, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслав. Рекомендовані повідомлення повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач в судове засідання не з`явилася. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися. Повідомлялися належним чином, до суду подали заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що вироком Шполянського районного суду від 27.11.2023 у справі №694/1683/23 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Вирок суду набрав законної сили 26.03.2024. Згідно з описовою частиною вироку суду встановлено, що 01.08.2022 близько 16 год 40 хв. [PERSON] , перебуваючи біля території домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи на меті умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] , повалив останнього на земляну поверхню та, сівши зверху на [PERSON] , наніс не менше шести ударів кулаками правої та лівої руки в область голови потерпілого [PERSON] , не зупинившись на цьому, продовжуючи свої злочинні дії, [PERSON] , підвівшись, наніс два удари правою ногою в область голови та тулуба з правої сторони потерпілому [PERSON] , який в цей час лежав на земляній поверхні, внаслідок чого [PERSON] , отримав згідно з висновком експерта від 22.08.2022 № 05-11- 01/103 та згідно з висновком експерта від 20.09.2022 № 05-9-01/355 тілесні ушкодження у вигляді: переломів 8, 9 ребр справа, двобічного перелому нижньої щелепи, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Відповідно до інформації КНП «ЧОЛ Черкаської обласної ради», яка зазначена в листі від 27.06.2025 № 01-27/1318 [PERSON] знаходився на лікуванні в стоматологічному відділенні у КНП «ЧОЛ Черкаської обласної ради» з 05.08.2022 по 12.08.2022 (всього 7 ліжко-днів). Вартість одного ліжко-дня 1 493,75 грн, всього на лікування закладом витрачено 10 456,25 грн, з них: кошти місцевого бюджету 1 465,87 грн; кошти за програмою медичних гарантій (НСЗУ) 8 990,38 грн. Кошти на лікування [PERSON] не відшкодовано. Таким чином загальна вартість витрат понесених державою на лікування потерпілого [PERSON] становить 10 456,25 грн. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом наведеної норми матеріального права, обов`язок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, покладається саме на винну особу, яка вчинила цей злочин, і заподіяла шкоду здоров`ю потерпілої, як умисними, так і необережними діями. Таким чином, законодавець відмежовує поняття витрат на лікування потерпілого від злочину та інституту шкоди, відповідальність за заподіяння якої не завжди покладається на винну особу. Згідно з Постановою Пленуму ВСУ від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених Постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я». Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я» на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день проводиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до приписів частин 1, 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Таким чином, з наведених положень процесуального законодавства вбачається, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Прокурором доведено підстави звернення до суду з даним позовом. Матеріалами справи підтверджено, що злочинними діями [PERSON] потерпілому [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження, внаслідок чого останній перебував на лікуванні у КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» і відповідно, закладом охорони здоров`я понесено витрати на лікування [PERSON] , а отже, з урахуванням наведеного та враховуючи вимоги закону щодо принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь держави в особі Національної служби здоров`я України, Управління охорони здоров`я Черкаської обласної державної адміністрації, Черкаської обласної ради витрат у розмірі 10 456,25 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Outcome: approved