Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Масюк В.В., з посиланням на те, що він з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки поступово між ними стосунки погіршувалися, зникло взаєморозуміння, взаємоповага та почуття любові. З грудня 2025 року вони не підтримують стосунків, спільного господарства не ведуть, кожен живе окремим життям та своїми інтересами. Перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Сім`я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Ухвалою судді Ставищенського районного суду від 14 січня 2026 року відкрито провадження по даній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 15). Позивач та його представник в судове засідання не прибули, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 19-20, 21, 27), в позовній заяві зазначили, що просять справу розглядати без участі позивача та їх представника (а.с. 2-3). Відповідач в судове засідання вдруге не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 18,25), проте, вказані поштові відправлення повернулись з довідками відділення ПАТ «Укрпошта» з відмітками щодо отримання поштового відправлення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 22), тому суд вважає, що відповідач відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлена належним чином, відзив на позовну заяву не надала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 26 червня 2013 року уклали шлюб та зареєстрували його у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 47 (а.с. 9). Останні є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8). Відповідно до позовної заяви позивача (а.с. 2-3), між сторонами поступово стосунки погіршувалися, зникло взаєморозуміння, взаємоповага та почуття любові. З грудня 2025 року вони не підтримують стосунків, спільного господарства не ведуть, кожен живе окремим життям та своїми інтересами. Перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Сім`я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечив, суд вважає, що позов слід задовольнити. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність бажання відповідача примиритися та зберегти сім`ю і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved