Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати її сина [PERSON] [INFO] , недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заявника опікуном. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що [PERSON] , являється її сином, з дитинства є інвалідом І групи, перебуває на обліку з діагнозом: глибока розумова відсталість (ідіотія), внаслідок ДЦП ускдаднена генералізованими судомними нападами, з відсутністю навичок до самообслуговування, в зв`язку з чим не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому потребує догляду та встановлення над ним опіки. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 20.01.2022 року її син вже визнавався недієздатним та її було призначено опікуном, але строк дії рішення закінчився. В судовому засіданні заявник [PERSON] свої вимоги викладені в заяві підтримала у повному обсязі з підстав викладених у заяві. Додатково пояснила, що її син продовжує хворіти на психічний розлад та потребує постійної сторонньої допомоги. Вона проживає разом з ним та опікується ним. Представник заінтересованої особи Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] вже була опікуном [PERSON] . Свої обов`язки як опікун виконувала в повному обсязі та зауважень до неї не виникало. Органом опіки розглянуто її заяву та прийнято рішення про доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] . Адвокат Іллінський О.В. в судовому засіданні підтримав заяву [PERSON] зазначив що [PERSON] згідно висновку експерта страждає на хронічний, стійкий психічний розлад, за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує постійного стороннього нагляду. не заперечував щодо визнання [PERSON] недієздатним, та погоджується з призначенням [PERSON] опікуном над [PERSON] . Суд, заслухавши учасників, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являється матір`ю [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані та фактично проживають разом (а.с. 6, 9, 17). Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №1033842 від 04.04.2019, [PERSON] встановлена перша «А» група інвалідності з 16.03.2019 року довічно. Зазначено що [PERSON] потребує постійного стороннього догляду (а.с.10). Відповідно до довідки КНП ТМР «Таращанська МЛ» №375 від 15..12.2025, [PERSON] з 2021 року перебуває на обліку у лікаря психіатра КНП ТМР «Таращанська МЛ» з діагнозом: глибока розумова відсталість (а.с.16); [PERSON] має задовільний стан здоров`я (а.с.19), до кримінальної відповідальності не притягувалась (а.с.18), проживає та зареєстрована разом з [PERSON] . В зв`язку з зазначеними обставинами [PERSON] необхідний постійний сторонній догляд, оскільки за станом здоров`я він не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки, оскільки нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області № 564-VIII від 23.12.2025 затверджено подання органу опіки і піклування Таращанської міської ради про доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] (а.с. 20, 21). Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 20.01.2022 року у справі №379/863/21 [PERSON] , [INFO] було визнано недієздатним строком на два роки. Строк дії рішення закінчився. Згідно висновку судово-психіатричного експерта КНП КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» № 433-ц від 12.11.2025, [PERSON] , [INFO] страждає на хронічний, стійкий психічний розлад глибоку розумову відсталість F 73.0 за МКХ-10. За своїм психічним станом [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними та потребує постійного стороннього нагляду. Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. Судом установлено, що заявник є матір`ю [PERSON] , яка може виконувати обов`язки опікуна, що підтверджується наявними у справі доказами. Підставою для встановлення опіки над [PERSON] є визнання його недієздатним. Відповідно до ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цивільним кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону). За положення п.2 ч.1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. Під час розгляду справи про визнання фізичної особи недієздатною суд, встановивши, що існують достатні дані, які свідчать про психічний розлад, призначив судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи (ч. 1 ст. 298 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч. 1 ст. 60 ЦК України). Згідно ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Як зазначено ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Згідно ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Верховний Суд у своїй постанові від 07 квітня 2022 року, прийнятій в цивільній справі № 712/10043/20, висловив позицію, що при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Відповідно до ч.6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів [PERSON] , який за станом здоров`я не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, та потребує постійного стороннього догляду, заявника слід призначити його опікуном, визнавши [PERSON] недієздатним. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved