Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ «Колект Центр», позивач) звернулося до Хаджибейського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 0502382939 від 22.10.2019 року у розмірі 80 654,48 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.10.2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір надання позики в електронній формі, за яким відповідачу було відкрито відновлювальну кредитну лінію. Відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн, однак свої зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів та сплати відсотків не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість. Право вимоги за вказаним договором перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору факторингу від 14.07.2021 року, а в подальшому до ТОВ «Колект Центр» на підставі договору про відступлення права вимоги від 10.01.2023 року. Дотримуючись принципів розумності та співмірності, позивач просить стягнути тіло кредиту в розмірі 6 000,00 грн та заборгованість за нарахованими відсотками станом на дату відступлення права вимоги у розмірі 74 654,48 грн. Представник відповідача адвокат Воронцова Я.В. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнала частково в сумі 9 150,00 грн (6 000,00 грн тіло кредиту та 3 150,00 грн відсотки за 30 днів). Сторона відповідача заперечує проти розміру нарахованих відсотків, зазначаючи, що за умовами договору строк кредитування (траншу) становив 30 днів (до 21.03.2020 року). З посиланням на правові висновки Великої Палати Верховного Суду представник відповідача вказує, що нарахування відсотків за кредитом поза межами погодженого сторонами строку кредитування є безпідставним. Крім того, відповідач повністю заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 25 000,00 грн, мотивуючи це відсутністю належних доказів їх фактичної оплати, неспівмірністю заявленої суми зі складністю справи та тим фактом, що позовна заява була підписана безпосередньо директором ТОВ «Колект Центр», а не адвокатом, послуги якого нібито надавалися. Позивач подав відповідь на відзив, у якій проти доводів відповідача заперечував. Вказав, що Договір укладено належним чином за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Щодо строку кредитування позивач зауважив, що згідно з п. 1.2 та 1.7 Договору кредит надавався у вигляді відновлювальної лінії в межах строку дії Договору 36 календарних місяців, тому нарахування відсотків здійснювалося правомірно в межах строку дії кредитного договору. Щодо витрат на правничу допомогу зазначив, що вони підлягають розподілу незалежно від того, чи були вони вже фактично сплачені, чи тільки підлягають сплаті, а їх розмір є співмірним зі складністю справи і підтверджений документально. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 27 листопада 2025 року представник відповідача звернулася до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи. 09 грудня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 02 лютого 2026 року представником відповідача через підсистему «Електронний суд» подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням адвоката на лікарняному, з наданням відповідних підтверджуючих документів. У судовому засіданні представник позивача адвокат Землякова О.А. позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Воронцової Я.В., у судовому засіданні, позов визнала частково, підтримала наданий до суду відзив, просила вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 22 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» (первісним кредитором) та [PERSON] (відповідачкою) було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0502382939, у формі електронного документа. За умовами цього Договору кредитування здійснювалося у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими траншами. 22 лютого 2020 року відповідачка, шляхом заповнення заявки-анкети та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, акцептувала Пропозицію (Оферту) на отримання 4-го траншу кредиту. Сторони погодили істотні умови цього траншу: розмір кредиту 6 000,00 грн; строк користування траншем 30 днів; відсоткова ставка 1,75 % за кожен день користування кредитом. Факт перерахування 6 000,00 грн на банківську картку відповідачки 22.02.2020 підтверджується довідкою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». Відповідачка свої зобов`язання з повернення коштів у 30-денний строк не виконала. 14 липня 2021 року право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал» (договір факторингу № 14-07/21), а 10 січня 2023 року до ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» (договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023). Позивач ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду з вимогою стягнути 80 654,48 грн (6 000,00 грн тіла кредиту та 74 654,48 грн відсотків). Спірні правовідносини стосуються стягнення заборгованості за кредитним договором та визначення правомірних меж нарахування відсотків за користування кредитними коштами після закінчення погодженого строку кредитування. Мотивована оцінка аргументів учасників справи та застосовані норми права За змістом статей 526, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд погоджується з доводами позивача щодо факту укладення договору та переходу права вимоги, оскільки вони підтверджені належними електронними та письмовими доказами (відповідно до Закону України «Про електронну комерцію»). Проте суд відхиляє розрахунок позивача щодо суми нарахованих відсотків. Позивач просить стягнути 74 654,48 грн відсотків, нарахованих за ставкою 1,75% на день поза межами 30-денного строку користування траншем, мотивуючи це тим, що загальний строк дії кредитної лінії становить 36 місяців. Суд вважає такий підхід позивача помилковим і таким, що суперечить нормам матеріального права та сталій судовій практиці. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 сформулювала чіткий правовий висновок щодо застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України. Поняття «користування кредитом» означає правомірне утримання коштів боржником протягом певного строку. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом як плату за користування (ст. 1048 ЦК України) припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. На період після прострочення боржник не отримує від кредитора блага у вигляді законного користування коштами, тому кредитор має право вимагати лише захисту своїх майнових прав відповідно до ст. 625 ЦК України (штрафні санкції, інфляційні втрати, 3% річних або інший процент, якщо він чітко встановлений саме як міра відповідальності). Оскільки сторони в Оферті від 22.02.2020 прямо погодили строк користування траншем тривалістю 30 днів (до 23.03.2020), позивач мав право нараховувати договірні проценти (1,75% на день) виключно в межах цього строку. Нарахування відсотків як плати за користування коштами поза межами 30-денного строку є безпідставним. Вимог про стягнення процентів чи інших санкцій як міри відповідальності згідно зі ст. 625 ЦК України позивачем не заявлялося. Тому суд приймає контррозрахунок сторони відповідача: 6 000,00 грн * 1,75% * 30 днів = 3 150,00 грн. Загальна сума заборгованості становить 9 150,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог на суму 71 504,48 грн слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивач заявив вимогу про стягнення судових витрат, які складаються із судового збору в сумі 3 028,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав Договір про надання правової допомоги від 01.07.2024, укладений з АО «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги та витяг з Акту про надання юридичної допомоги. Представник відповідача заперечувалати проти стягнення витрат на правничу допомогу, вказуючи на їх неспівмірність, відсутність доказів фактичної оплати та той факт, що позовна заява підписана безпосередньо директором ТОВ, а не адвокатом. Оцінюючи аргументи сторін щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує сталу практику Верховного Суду, згідно з якою витрати на правничу допомогу підлягають розподілу незалежно від того, чи вони вже фактично сплачені, чи лише підлягають сплаті (за наявності відповідного акту/договору). Той факт, що позовну заяву підписав керівник, не спростовує факту надання адвокатським об`єднанням послуг із консультування та підготовки проєкту цієї заяви, що зафіксовано в акті приймання-передачі послуг. Таким чином, суд приймає заявлену позивачем базу витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн як таку, що документально підтверджена умовами договору з адвокатським об`єднанням. Водночас, за правилами частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково на суму 9 150,00 грн, що становить 11,34 % від заявленої ціни позову (80 654,48 грн), судові витрати позивача підлягають пропорційному відшкодуванню за рахунок відповідача у таких розмірах: -судовий збір: 3 028,00 грн * 11,34 % = 343,38 грн; -витрати на правничу допомогу: 25 000,00 грн * 11,34 % = 2 835,00 грн. Відповідач також зробив заяву про стягнення своїх витрат на правничу допомогу (8 000,00 грн) і зазначив, що відповідні докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial