Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

В жовтні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором у розмірі 8173 грн. 17 коп., та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що між ТОВ «Споживчий центр та [PERSON] , 13.02.2025 року укладено Кредитний договір (оферти) № 13.02.2025-100002166. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 3000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 13.02.2025 року строком на 140 днів. Відповідно до умов кредитного договору № 13.02.2025-100002166 від 13.02.2025 позичальнику надається кредит на наступних умовах: 1.дата надання/видачі кредиту 13/02/2025; 2.сума кредиту: 3000 грн. 00 коп.; 3. строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання; 4.дата повернення (виплати) кредиту 02.07.2025. Відповідно до Договору від 13.02.2025 та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 3000 грн., на строк зазначений в умовах кредитного договору, [PERSON] 13.02.2025 отримала кредитні кошти у розмірі 3000 грн. Отже, позивач констатує факт, що Товариство з Обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало належним чином та в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 8173.17 грн., що складається з: - заборгованість по тілу кредиту в розмірі - 3000 грн.; - по процентам в розмірі -3380 грн.; - по неустойці за кожен день виконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 1 440,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Разом з тим відповідачем [PERSON] , були здійснені заходи, спрямовані на визнання наявності боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму: 697,00 грн. від 28.02.2025 р.; 29,83 грн. від 03.03.2025 р.; 400,00 грн. від 01.04.2025 р.; При цьому, під час формування довідки про заборгованість та розрахунку суми позовних вимог, було враховано суми здійснених відповідачем часткових сплат. Що є обставиною, яка свідчить про визнання боргу відповідачем. Такий висновок кореспондує із позиції Верховного Суду, що викладена у рішенні по справі № 916/2403/18 від 10.09.2019 зазначено, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку можуть належати визнання пред`явленої претензії; зміна договору з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, атак само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочки сплати боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акту звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу в його відсутність. В разі неявки відповідача позивач ТОВ «Споживчий центр» не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася. На адресу суду від відповідача повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім цього, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному вебсайті судової влади України про виклик відповідача [PERSON] до суду в судове засідання, однак остання в судове засідання на вказану в оголошенні дату також не з`явилася, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без її участі до суду не надіслала, про причини неявки суд не повідомила. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідача вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою відповідача в судові засідання та не повідомленням про поважні причини такої неявки, ненаданням відповідачем відзиву на позов, судом застосовано, відповідно до ст. 280 ЦПК України, заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судові засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр та [PERSON] , 13.02.2025 року укладено Кредитний договір (оферти) № 13.02.2025-100002166. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 3000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 13.02.2025 року строком на 140 днів. Відповідно до умов кредитного договору № 13.02.2025-100002166 від 13.02.2025 позичальнику надається кредит на наступних умовах: 1.дата надання/видачі кредиту 13/02/2025; 2.сума кредиту: 3000 грн. 00 коп.; 3. строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання; 4.дата повернення (виплати) кредиту 02.07.2025. Відповідно до Договору від 13.02.2025 та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 3000 грн., на строк зазначений в умовах кредитного договору, [PERSON] 13.02.2025 отримала кредитні кошти у розмірі 3000 грн. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 8173.17 грн., що складається з: заборгованість по тілу кредиту в розмірі - 3000 грн.; по процентам в розмірі -3380 грн.; по неустойці за кожен день виконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 1 440,00 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплати процентів (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першої статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої, самої якості, що були переданні йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно укладеного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (п. 1.1 договору). Згідно п. 2.4 Договору днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу день зарахування коштів на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок Кредитодавця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. Відповідно до п. 4.1. договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту - до дати, вказаній у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. В свою чергу, відповідач [PERSON] , свої зобов`язання за договором належним чином не виконує. Розглядаючи спір, суд бере до уваги вищезазначені норми права та встановлені судом фактичні обставини справи в сукупності з наданими доказами і вважає, що позовні вимоги доведені та підлягають до задоволення, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами договору, відтак з [PERSON] на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 13.02.2025-100002166 від 13.02.2025 року у розмірі 8173 грн. 17 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача понесений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved