Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

02 листопада 2025 року уповноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» (далі ТОВ «ФК «Абекор») Пуха Н.С., через систему «Електронний суд», звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Абекор» заборгованість за кредитним договором № 1644586 від 03.04.2025 в сумі 26880,00 гривень, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та 94,50 гривень сплачених витрат за пересилання копій відповідачу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03.04.2025 ТОВ «ФК «Абекор» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи уклали електронний кредитний договір № 1644586, підписаний відповідачем з використанням кваліфікованого електронного підпису одноразовим ідентифікатором «z98934». Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кредит в сумі 15000,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту позичальника № [NUMBER] за допомогою системи EasyPay. Строк кредиту 80 днів з кінцевим терміном повернення до 21.06.2025. 02 травня 2025 року відповідач уклав додаткову угоду до кредитного договору № 1644586 від 03.04.2025 на часткову зміну п.1.3 Договору та додатку 1 до договору, сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитом з кінцевим терміном повернення 21.07.2025. Відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість в розмірі 15000,00 гривень тіло кредиту та 11880,00 гривень нараховані проценти. Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Гізатуліна Н.М. своєю ухвалою від 19.11.2025 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором направила за територіальною підсудністю до Згурівського районного суду Київської області. Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 22.12.2025 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановила сторонам відповідні строки для подання заяв по суті справи, призначила справу до розгляду, задовольнила клопотання позивача про витребування доказів. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, у позовній заяві просив в разі неявки в судове засідання відповідача розгляд справи проводити у відсутність представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою його реєстрації та публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позовну заяву до суду не направив. Будь-яких інших письмових заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити її правову позицію щодо предмета спору. Відповідачем копію ухвали про відкриття провадження не було отримано, конверт із вкладенням, а також конверти із судовими повістками про виклик в суд повернулися до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала своє місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п. 108, 109 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того, живе він, чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що 03.04.2025 в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», за допомогою інформаційно-комунікаційної системи кредитора, між ТОВ «ФК «Абекор» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 1644586, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 15000,00 гривень; тип кредиту кредит; строк кредиту 80 днів з кінцевим терміном повернення до 21.06.2025 включно; кількість платежів 2 платежі; періодичність сплати платежів 1-й платіж через 30 днів, 2-й платіж через 50 днів; базова процентна ставка 0,99% в день (що застосовуються протягом першого періоду користування; основна процентна ставка 0,99% в день (що застосовується протягом другого періоду користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована, денна процентна ставка на дату укладення договору складає 0,17% в день, загальні витрати за кредитом на дату укладення договору складають 2078,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 17079,00 грн; проценти за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту 0,99% від залишку заборгованості за сумою кредиту за кожний день прострочення (а.с. 26-42 договір, а.с. 42- 44 таблиця (графік платежів) до договору, а.с. 19 виписка по дії щодо укладення договору, а.с. 20-22 анкета клієнта, а.с. 25-26 інформаційне повідомлення споживача, а.с. 61-64 паспорт споживчого кредиту). Крім того, 02.05.2025 в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», за допомогою інформаційно-комунікаційної системи кредитора, між ТОВ «ФК «Абекор» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 1644586 від 03.04.2025, за умовами якого сторони домовилися продовжити строк кредиту на 80 днів, у зв`язку з чим погодилися внести наступні зміни до договору: строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 21.07.2025; кількість платежів 2 платежі; періодичність сплати платежів в період пролонгації 1-й платіж через 30 днів, 2-й платіж через 50 днів; основна процентна ставка 0,99% в день, що застосовуються протягом періоду пролонгації; орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою складає 20197,50 грн (а.с. 50-52 додаткова угода, а.с. 52-53 додаток, а.с. 45-47 паспорт споживчого кредиту до додаткової угоди). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У зв`язку з цим, акцептуючи пропозицію ТОВ «ФК «Абекор» відповідач [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором z98934 у договорі № 1644586 від 03.04.2025 та електронним підписом одноразовим ідентифікатором z97268 у додатковій угоді від 02.05.2025 визнав та погодився на запропоновані товариством умови користування та порядок надання товариством грошових коштів (кредиту). Підписання відповідачем кредитного договору № 1644586 від 03.04.2025 та додаткової угоди від 02.05.2025, свідчить про те, що відповідач всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» передбачено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 10, 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір № 1644586 від 03.04.2025 та додаткова угода від 02.05.2025 підписані відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовими ідентифікаторами z98934 та z97268, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Пунктом 2.1. кредитного договору № 1644586 від 03.04.2025 визначено, що кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , що емітована банком України. На виконання умов кредитного договору № 1644586 ТОВ «ФК «Абекор» 03.04.2025 здійснило переказ кредитних коштів на картку [NUMBER] у сумі 15000,00 гривень, через надавача платіжних послуг ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (а.с. 23 - інформація, а.с. 60 - квитанція). На виконання ухвали Згурівського районного суду від 22.12.2025 до суду надійшла від АТ «ПУМБ» запитувана інформація, відповідно до якої банк зазначив, що в АТ «ПУМБ» на ім`я [PERSON] була випущена банківська платіжна картка [NUMBER] до рахунку у гривні, на яку 03.04.2025 надійшли кошти (переказ коштів кредитова частина) у сумі 15000,00 грн через сервіс іншого банку (а.с. 88). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернути речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Абекор» у період з 03.04.2025 по 21.07.2025 здійснювало щоденне нарахування процентів за користування кредитними коштами у відповідності до умов договору. [PERSON] 02.05.2025 здійснив оплату у сумі 1336,50 гривень. Станом на 21.07.2025 за відповідачем [PERSON] рахується загальна сума заборгованості за кредитним договором № 1644586 від 03.04.2025 у розмірі 26880,00 гривень, з яких: 15000,00 гривень прострочене тіло; 5197,50 гривень нарахування; 6682,50 гривень нарахування на прострочену заборгованість (а.с. 54-57 розрахунок заборгованості). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Долучені до матеріалів справи письмові докази підтверджують укладення відповідачем угоди та отримання кредитних коштів, існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Натомість, відповідачем не доведено належного виконання зобов`язань за договором, не подано власного розрахунку заборгованості та не спростовано розрахунок, поданий позивачем. Відзиву на позовну заяву відповідачем також не надано. Зважаючи на викладене вище та враховуючи те, що кредитний договір, укладений між сторонами, встановлює обов`язок позичальника повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути із [PERSON] на користь позивача кредитну заборгованість у сумі 26880,00 гривень, яка складається з: 15000,00 гривень тіло кредиту та 11880,00 гривень нараховані проценти. Представник позивача просив стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФК «Абекор» сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та 94,50 гривень сплачених витрат за пересилання копій відповідачу. Сплата судового збору в сумі 2422,40 гривень підтверджується платіжною інструкцією № 1844 від 16.10.2025 (а.с. 13), сплата витрат за пересилання копії позовної заяви з доданими до неї копіями документів відповідачу на суму 94,50 гривень підтверджується квитанцією № 1786754 від 01.11.2025 «Поштової служби «Е-Пост» та накладною № 1786754 з описом вкладенням до листа (а.с. 58-58). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або її підготовки до розгляду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Абекор» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 гривень та витрати за відправку документів відповідачеві у сумі 94,50 гривень, як процесуальні витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Outcome: approved