Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

У червні 2024 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Бобовича Миколу Миколайовича звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просила стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 29 грудня 2020 року в розмірі 68 500 доларів США. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 грудня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, який було оформлено у виді розписки, відповідно до якого відповідачу була надана та, останнім, отримана грошова сума в розмірі 68 500 доларів США, з терміном повернення коштів до 31 травня 2021 року. Позивач зазначає, що відповідач в зазначений строк борг не повернув та свої зобов`язання за укладеним договором не виконав. Оскільки, відповідач не бажає в добровільному порядку повернути суму отриманого боргу, позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав із даним позовом та просить суд стягнути основну суму боргу в розмірі 68 500 доларів США. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року, позов [PERSON] , задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі еквівалентній 68 500 доларів США за курсом Національного Банку України на день виконання рішення суду та судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 15 140 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року, заяву адвоката Данилова Юрія Валентиновича, діючого в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року, задоволено. Скасовано заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року у даній справі, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 01 липня 2025 року представником позивача Бобовичем М.М. подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі еквівалентній 68 500 доларів США за курсом Національного Банку України на день виконання рішення та проценти в сумі 17 210 доларів США за курсом Національного Банку України на день виконання, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 15 140 грн. та витрати на професійну правничу допомогу. 10 липня 2025 року представником відповідача Даніловим Ю.В. подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 29 грудня 2025 року [PERSON] з позивачем не зустрічався, грошові кошти позивач [PERSON] відповідачу [PERSON] не передавала. Текст розписки [PERSON] переписував із наданого йому надрукованого зразка, оскільки існувала реальна загроза не тільки його здоров`ю, але і життю. Крім того, матеріали справи не містять оригінал боргової розписки, що дає підстави ставити її під сумнів. В той же день, 10 липня 2025 року представником відповідача Даниловим Ю.В. подано зустрічну позовну заяву про визнання розписки недійсною, яку обґрунтовує тим, що слідчим відділом поліції №2 Бучанського РУП Головного Управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1202111104000999 від 14.10.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 358 КК України, під час якого потерпілий [PERSON] дав показання про те, що 27-28 грудня 2020 року на території Столичного ринку його зустріли [PERSON] , [PERSON] та під загрозою фізичної розправи примусили написати боргову розписку про те, що [PERSON] отримав 68 000 доларів США. Хто саме вказаний як позикодавець [PERSON] не пам`ятав, оскільки розписку переписував з наданого йому надрукованого зразка. На день складання розписки [PERSON] із [PERSON] особисто не були знайомі. Звернув увагу на те, що [PERSON] грошові кошти [PERSON] не передавала. Текст розписки його змусили написати під загрозою фізичної розправи. Доказами, що підтверджують відсутність факту передачі коштів є заява позивача до правоохоронних органів про вичинене кримінальне правопорушення. Посилаючись на те, що розписка написана під примусом, з погрозою застосування зброї, відсутністю особистого підпису боржника в розписці,

Outcome: dismissed