Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Самар В.О. звернувся до суду з позовом про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини. Заява мотивована тим, що з травня 2009 року [PERSON] та [PERSON] знаходилися у фактичних шлюбних відносинах, від яких [INFO] народилась їх донька [PERSON] . В подальшому спільне життя заявника та [PERSON] не склалося та сторони вже досить тривалий час проживають окремо. З моменту окремого проживання сторін, дитина залишилась проживати разом із батьком. Рішенням Томашпільського районного суду від 23 березня 2020 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] перебуває на військовій службі. Майже з дати народження дитини батько сам виконує батьківські обов`язки. Всі матеріальні витрати на утримання доньки він несе сам без участі [PERSON] . Оскільки в Україні запроваджено воєнний стан та діє загальна мобілізація, постала необхідність встановлення факту самостійного виховання, утримання та здійснення догляду ним за дитиною для оформлення відстрочки. Просить встановити факт того, що [PERSON] самостійно виховує та утримує свою неповнолітню доньку. Ухвалою Томашпільського районного суду від 27 жовтня 2025 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 27 січня 2026 року ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що проживає з донькою [PERSON] . З 2009 року з матір`ю дитини не проживає. Сам виховує доньку та утримує..Відповідачка участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Зазначив, що вона інколи допомагає. Представник позивача [PERSON] - адвокат Самар В.О. суду пояснив, що сторони по справі є позивачем та відповідачем. Сторони з 2009 року знаходились у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] народилась донька [PERSON] . З відповідачкою спільне життя не склалось і вони почали проживати окремо. Дитина залишилась проживати з батьком. Позивач утримує і виховує сам доньку. Він має матеріальну можливість для утримання дитини, працює, створив для доньки належні побутові умови для проживання, займається її вихованням та утриманням без участі матері. Сама відповідачка не заперечує, що позивач сам виховує та утримує дитину. Необхідність встановлення факту самостійного виховання, утримання позивачем за донькою потрібно позивачу для надання відстрочки. Просить встановити факт того, що [PERSON] самостійно виховує та утримує свою неповнолітню доньку [PERSON] . Від відповідачки [PERSON] надійшла заява, в якій просить справу слухати без її участі у зв`язку із службовою зайнятістю. Представник органу опіки і піклування Томашпільської селищної ради Щербатий А.І. не заперечує щодо задоволення позову. Зазначив, що позивач [PERSON] сам виховує та утримує доньку. Дитина проживає у житловому будинку, який належить на праві власності [PERSON] . В будинку наявні необхідні комунікації, опалення газове і пічне. Дитина забезпечена сезонним одягом, взуттям. Відповідно до довідки Томашпільського ліцею, батько займається вихованням доньки, відвідує батьківські збори. Мати [PERSON] в даний час перебуває на військовій службі в ЗСУ. Опитана в ході судового засідання неповнолітня [PERSON] пояснила, що вона проживає з батьком. З матір`ю по телефону розмовляє рідко, інколи мати дає гроші. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7) Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 березня 2020 року вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 лютого 2020 року (а.с.8-9). За змістом довідки від 04 серпня 2025 року [PERSON] проживає за адресою : [ADDRESS] , на його утриманні перебуває дочка [PERSON] , 2011 року народження (а.с.10). З довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому будинку від 04 серпня 2025 року видно, що за адресою : [ADDRESS] проживає [PERSON] з донькою [PERSON] (а.с.11). Згідно довідки № 109 від 05 серпня 2025 року виданої Томашпільським ліцеєм, батько учениці [PERSON] займається вихованням своєї неповнолітньої доньки та постійно цікавиться її навчанням. Систематично відвідує класні батьківські збори, підтримує тісний зв`язок з класним керівником та вчителями - предметниками. Батько учениці [PERSON] належним чином відноситься до своїх батьківських обов`язків, допомагає у навчанні. Мати учениці [PERSON] ніколи не була в навчальному закладі, участі у вихованні дитини не брала (а.с. 15). За змістам акту обстеження умов проживання дитина [PERSON] , 2011 року народження проживає в сім`ї батька [PERSON] , перебуває на його утриманні та вихованні. Мати [PERSON] участі у вихованні та утриманні дитини не приймає (а.с.13). Відповідно до довідки №393 від 29 липня 2025 року [PERSON] дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (а.с.14). Також судом оглянуто копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , з якого видно що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , взявши прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.16). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Томашпільської селищної ради «Про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, [PERSON] » , орган опіки та піклування Томашпільської селищної ради вважає доцільним встановити факт самостійного виховання та утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , батьком, [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з дитиною, за адресою : [ADDRESS] (а.с.31-32). Так, встановлення факту позивачу потрібно для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Згідно ст. 141 ч. ч. 1, 2 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч 5 ст. 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150 ч. ч. 1-3, 5 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 157 ч. ч. 1, 2 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 ч. 1 СК України). Статтею 181 ч. ч. 1, 2 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ст. 23 ч. 1 п. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі ч.1 ст. 135 СК України. Відповідно до ч. 1 п. 4 додатку 5 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" №560 від 16.05.2024 документами, що підтверджують право на відстрочку жінок та чоловіків, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої (таких) дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі ч.1 ст. 135 СК України є свідоцтво про народження дитини (дітей) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про смерть одного з батьків або рішення суду про оголошення одного із батьків померлим, або рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або рішення суду про визнання одного із батьків безвісти відсутнім, або вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Пунктом 2 абз. 3 Порядку надання відпустки при народженні дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №693 від 07.07.2021, визначено, що одинокий батько - батько дитини, матір якої померла, відповідно до рішення суду позбавлена батьківських прав, визнана безвісно відсутньою або оголошена померлою, якщо ця дитина не була усиновлена іншою жінкою. Саме по собі посилання позивача на те, що відповідачка не приймає участі у вихованні дитини та не утримує її, не може свідчити про те, що вона не зобов`язана приймати участі у житті та вихованні дитини, в силу прямих вимог СК України. Також докази, які подані позивачем не спростовують факту, що відповідачка не виконує покладені на неї обов`язки, як матері відносно її доньки. Тобто, позивач не довів, що мати дитини в силу певних юридичних фактів не виконує прав та обов`язків відносно своєї неповноліньої дитини. Мати дитини [PERSON] згідно СК України має обов`язок і права щодо утримання і виховання дитини, не визнана недієздатною, не відбуває покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, Законом не заборонено позивачу добровільно утримувати доньку, дбати про її всебічний розвиток, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про його духовний та фізичний стан, проте таке право позивача не породжує юридичного значення за наслідками встановлення факту, про який він просить. На переконання суду, для встановлення обставин самостійності виховання позивачем дитини обов`язковим елементом є підтвердження виключних (непереборними / винятковими / неординарними / особливими) у конкретних життєвих ситуаціях (наприклад: особа, яка розлучена та самостійно здійснює обов`язки по вихованню та утриманню дитини, в той час коли інший з батьків позбавлений фактичної змоги виконувати свої обов`язки; батько або матір не беруть участі у вихованні та утриманні дитини або зникли, проте не визнані судом безвісно відсутніми або такими, що позбавлені батьківських прав; якщо один з батьків перебуває на окупованій території, в полоні і не може фактично виховувати та утримувати дитину тощо). Наведених вище виключних обставин, зокрема позбавлення фактичної змоги виконувати свої обов`язки іншого з батьків, у даній справі відсутні, а саме по собі проживання дитини з батьком, не свідчить про самостійне виховання та утримання дитини ним. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охороону дитинства»). Також спірні правовідносини стосується виконання позивачем військового обов`язку, а конкретніше, наявності у нього підстав для відстрочки від призову за мобілізацією, у зв`язку з сімейними обставинами - самостійного виховання та утримання дитини. Ці відносини врегульовані ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі - Порядок №560). Отже, підстав для встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем непонволітньої доньки [PERSON] , [INFO] у даній справі не вбачається. Сам по собі факт проживання за однією адресою не може свідчити про перебування на утриманні. Будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про перебування на утриманні позивача доньки, окрім спільного місця проживання, матеріали справи не містять. Саме по собі встановлення даного факту самостійного виховання дитини батьком не несе для позивача жодного юридичного наслідку щодо вирішення його прав та обов`язків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed