Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач ТзОВ «Коллект Центр», в особі директора Ткаченко М. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором та просить стягнути з відповідача 21623,15 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати в сумі 2 422,40 грн за сплату судового збору та 13 000,00 грн. судових витрат на правову допомогу. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та [PERSON] було укладено Договір №4370504, який підписано цифровим підписом позичальника в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника та відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 9000,00 грн. Відповідно до п. 1.3, п.1.4, п.1.5, п.1.6 - розмір (сума) кредиту 9000,00 грн.; кредит надається строком на 30 днів; термін (дата) повернення кредиту 28.07.2021; з 1-го по 30-й день позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) за кожен день строку користування кредитом у розмірі -1,9900%. Підписанням цього договору відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також погодився, що до моменту підписання договору позики, вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів. 27.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір №27/08-1 відповідно до умов якого останній набув права грошової вимоги до позичальників в тому числі і за договором №4370504. 10.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023 відповідно до умов якого первісним кредитором відступлено права вимоги за кредитиними договорами до позичальників, у тому числі за договором №4370504. Посилаючись на те, що відповідач не виконала свого обов`язку за договором позики, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ні на рахунки ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» ні на рахунки попереднього кредитора, тому позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості в судовому порядку а також понесені ним судові витрати. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12.01.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначив, що відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПУ України розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку через засоби поштового зв`язку, однак до суду повернувся конверт із відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою.. З відповіді на запит до Заставнівської міської ради стосовно місця реєстрації відповідача видно, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , куди і направлялася судова повістка. Відзив на позовну заяву не подавалось. Згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене, суд зі згоди предстаника позивача ухвалює рішення про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частинами 1, 2, 3, 4 статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до статті 12 ЦПК України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Судом встановлено, що 28.06.2021 між ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та відповідачем [PERSON] укладено Кредитний Договір №4370504. Згідно з п. 1.1., 1.3.-1.5., 1.12. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (надалі кредит) Позичальникові на придбання товарів (робіт, послуг) у розмірі 9000,00 грн. строком на 30 днів до 28.07 2021. Строк дії договору: до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1(одного) календарного року. У п. 1.6. Кредитного договору передбачено, що з 1-го по 30-й день позичальник сплачує проценти (плату за крпистування грошовими коштами) за кожень день сроку коритування кредитом у розмірі 1,9900%. Згідно з п. 5.1. Кредитного договору Позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма умовами цього Договору, а також з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затверджених Кредитодавцем та розміщених на сайті Кредитодавця з моменту укладення цього Договору. підписання цього Договору Позичальник підтверджує, що йому надана уся інформація згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.1., 2.10. Кредитного договору Кредитодавець надає Позичальнику фінансовий кредит у формі грошових коштів у національній валюті України шляхом видачі готівки з каси Кредитодавця або шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку Позичальника після підписання Сторонами цього Договору. У разі надання фінансового кредиту готівкою грошові кошти надаються Позичальнику одночасно із підписанням кредитного договору. Підписанням даного договору Позичальник підтверджує факт отримання кредиту готівкою з каси Кредитодавця в повному обсязі. На підтвердження виконання умов Кредитного договору ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» надано квитанцію №1а3с18еf-3128-457a-8a8e-7cb21e10aaa4_637604706472964496 про перерахування [PERSON] ,, 3422411846, кредитний договір №4370504 від 28.06.2021 гроршових коштів у сумі 9000, грн. (а.с.62). Відповідно до п. 2.4., 2.6.-2.7. Кредитного договору Позичальник може повернути фінансовий кредит повністю або частково у спосіб, передбачений п. 2.4. Договору. При цьому, Договором встановлена наступна черговість погашена зобов`язань: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору. Датою погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів вважається дата надходження від Позичальника грошових коштів Кредитодавцю. Умови Кредитного договору відповідають інформації із Паспорта споживчого кредиту, який отримала та підписала [PERSON] .. Відповідно до п. 3.1.1 Кредитного договору Кредитодавець зобов`язаний на умовах та у строки передбачені цим Договором надати Позичальнику кредит, а позичальник, згідно з п. 3.3.2. Кредитного договору, зобов`язаний повернути та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим Договором у порядку, встановленого ним. Кількість, розмір платежів та періодичність їх внесення вказуються в Графіку платежів, який є Додатком № 1 до Кредитного договору. Із наданого розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 4370504 від 28.06.2021., складеного ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» станом на 11.12.2025 (а.с. 7), вбачається, що загальна заборгованість складає 21623,15 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 9000, грн., заборгованість за відсотками 11898,00 грн, інфляційні збитки 591,26 грн, нараховані 3% річних 133,89 грн. У п. 1.10 Кредитного договору визначено, що строк дії Договору до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 календарного року. Відповідач [PERSON] не надала суду заперечень щодо укладення Кредитного договору та доказів погашення заборгованості за таким у розмірі, більшому, ніж вказано у розрахунку, а також не здійснила контрозрахунку заборгованості за Кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). За змістом ст. 626, 628 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу - сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст.1056 ЦК України Кредитодавець має право відмовитися від надання позичальникові передбаченого договором кредиту частково або в повному обсязі у разі порушення процедури визнання позичальника банкрутом або за наявності інших обставин, які явно свідчать про те, що наданий позичальникові кредит своєчасно не буде повернений. Позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі порушення позичальником встановленого кредитним договором обов`язку цільового використання кредиту кредитодавець має право також відмовитися від подальшого кредитування позичальника за договором. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України - за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно із частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч.3 ст.207 ЦК України - використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висноків, викладених у Постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19 від 23.03.2020 у справі №405/502/18 від 07.10.2020, у справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який уклдається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі є таким, що укладеним у письмовому вигляді (ст..205,207 ЦК України). У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, згідно яких позичальника було повідомлено, зокрема, що у разі надання позичальнику кредиту, останній за договором споживчого кредитування зобов`язаний буде сплачувати відсотки, розмір та порядок нарахування яких визначено в договорі, з яким [PERSON] ознайомилася та без будь-яких заперечень підписала в електронному вигляді. Позичальник була повідомлена про загальні витрати, які будуть понесені ним у разі отримання кредиту у відповідній фінансовій установі, зокрема, повідомлено про реальну переплату за кредитом, тобто розмір відсотків, які повинні бути повернуті разом із грошовими коштами, наданими фінансовою установою в кредит. Заявлений стороною позивача факт існування заборгованості за кредитним договором стороною відповідача не спростовано, свого контррозрахунку заборгованості чи її відсутності не надано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання позики в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні договірні правовідносини. Відповідно до п. 3.2.4. Кредитного договору Кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати у заставу свої парва за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. 27.08.2021 між ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №27/08-1 (а.с.8-11), за умовами п. 1.1., 1.2. якого Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторські права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників (Додаток №1 до Договору), укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, Новий Кредитор заміняє Кредитора у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. В цей же день між ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» (Клієнтом) та ТзОВ «Вердикт Капітал» (Фактором) підписано Акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 27.08.2021. до Договору відступлення прав вимоги №27/08-1 від 27.08.2021р. (а.с. 12 на звороті). Відповідно до Реєстру боржників від 27.08.2021 до Договору факторингу №27/08-1 від 27.08.2021р. ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 4370504 від 27.08.2021р. на загальну суму 20898,0 грн., що складається з заборгованості за сумою кредиту в розмірі 9000,00 грн., заборгованості за процентами в розмірі 11898,0 грн. (а.с.21). Після відступлення права вимоги ТзОВ «Вердикт Капітал» провело нарахування 3% річних (з 10.01.2023р. по 11.12.2025.) на загальну суму 133,89 грн. та інфляційних за 10.01.2023-10.01.2023 на загальну суму 591,26 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 7). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконує, отже позовні вимоги ТзОВ «Коллект Центр» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Згідност. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Виходячи з предмету та підстав даного позову, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, виходячи також із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 13 000 грн. Такий розмір витрат, на думку суду, є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved