Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитний договором. Позивач обґрунтовує позов тим, що 16.04.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» (первісним кредитором) та [PERSON] був укладений Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3608827 (надалі Договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовим ідентифікатором. За умовами договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати відповідачу кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернуті кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Надалі ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало повністю, надавши відповідачу кредит в розмірі 1 500 грн, строком на 359 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 2 % в день. Кредитні кошти були перераховані позичальнику на картку № [NUMBER] , яку він вказав при оформленні кредиту. Відповідач частково здійснював платежі по договору, останній платіж здійснено 26.07.2023 в розмірі 20,00 грн. 28.01.2023 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 01.02-77/23 за плату відступило, а ТОВ «Росвен Інвест Україна», на цей час ТОВ «СВЕА Фінанс», набуло право грошової вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, у тому числі і за укладеним з відповідачем кредитним договором. Згідно з додатком 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 3608827 складає 7 640,00 грн. Станом на дату звернення до суду з позовом, заборгованість відповідача становить 7 640,00 грн, із якої: 1 500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 6 140,00 грн заборгованість за відсотками. Крім цього, 16.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (первісним кредитором) та [PERSON] був укладений Договір про надання фінансового кредиту № 26568-04/2023 (надалі Договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовим ідентифікатором. За умовами договору ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» зобов`язалося надати відповідачу кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернуті кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Надалі ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» свої зобов`язання за договором виконало повністю, надавши відповідачу кредит в розмірі 2 000,00 грн, строком на 25 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 2,5 % в день. Кредитні кошти були перераховані позичальнику на картку № [NUMBER] , яку він вказав при оформленні кредиту. Відповідач лише частково виконав свої зобов`язання. 03.07.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» на підставі Договору факторингу № 3072023 за плату відступило, а ТОВ «Стар Файнес Груп» набуло право грошової вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, у тому числі і за укладеним з відповідачем кредитним договором. 29.11.2023 ТОВ «Стар Файнес Груп» на підставі Договору факторингу № 01.02/79/23 за плату відступило, а ТОВ «Росвен Інвест Україна», на цей час ТОВ «СВЕА Фінанс», набуло право грошової вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, у тому числі і за укладеним з відповідачем кредитним договором. Згідно з додатком № 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 26568-04/2023 складає 7 800,00 грн. Станом на дату звернення до суду з позовом, заборгованість відповідача становить 7 800,00 грн, із якої: 2 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 5 800,00 грн заборгованість за відсотками. Також позивач зазначає, що 16.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (первісним кредитором) та [PERSON] був укладений Договір про надання фінансового кредиту № 26626-04/2023 (надалі Договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовим ідентифікатором. За умовами договору ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» зобов`язалося надати відповідачу кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернуті кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Надалі ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» свої зобов`язання за договором виконало повністю, надавши відповідачу кредит в розмірі 2 000,00 грн, строком на 25 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 2,5 % в день. Кредитні кошти були перераховані позичальнику на картку № [NUMBER] , яку він вказав при оформленні кредиту. Відповідач лише частково виконав свої зобов`язання. 03.07.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» на підставі Договору факторингу № 3072023 за плату відступило, а ТОВ «Стар Файнес Груп» набуло право грошової вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, у тому числі і за укладеним з відповідачем кредитним договором. 29.11.2023 ТОВ «Стар Файнес Груп» на підставі Договору факторингу № 01.02/79/23 за плату відступило, а ТОВ «Росвен Інвест Україна», на цей час ТОВ «СВЕА Фінанс», набуло право грошової вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, у тому числі і за укладеним з відповідачем кредитним договором. Згідно з додатком № 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 26626-04/2023 складає 7 800,00 грн. Станом на дату звернення до суду з позовом, заборгованість відповідача становить 7 800,00 грн, із якої: 2 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 5 800,00 грн заборгованість за відсотками. Крім цього, 07.05.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісним кредитором) та [PERSON] був укладений Договір позики № 4741171 (надалі Договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовим ідентифікатором. За умовами договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося надати відповідачу кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернуті кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Надалі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало повністю, надавши відповідачу кредит в розмірі 2 000,00 грн на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку він вказав при оформленні кредиту. Відповідач лише частково виконав свої зобов`язання. 27.12.2023 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі Договору факторингу № 01.02-92/23 за плату відступило, а ТОВ «Росвен Інвест Україна», на цей час ТОВ «СВЕА Фінанс», набуло право грошової вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, у тому числі і за укладеним з відповідачем кредитним договором. Згідно з Реєстром боржників до договору факторингу заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики № 4741171 складає 9 094,20 грн. Станом на дату звернення до суду з позовом, заборгованість відповідача становить 9 094,00 грн, із якої: 2 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7 094,00 грн заборгованість за відсотками. Також 27.04.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (первісним кредитором) та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 9991000 (надалі Договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовим ідентифікатором. За умовами договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язалося надати відповідачу кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернуті кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Надалі ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором виконало повністю, надавши відповідачу кредит в розмірі 2 500,00 грн на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку він вказав при оформленні кредиту. Відповідач лише частково виконав свої зобов`язання. 24.07.2024 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі Договору факторингу № 2407-24 за плату відступило, а ТОВ «СВЕА Фінанс», набуло право грошової вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, у тому числі і за укладеним з відповідачем кредитним договором. Згідно з Додатком № 1 (Реєстром боржників) до договору факторингу заборгованість відповідача [PERSON] за договором № 9991000 складає 20 200,00 грн, із якої: 2 500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 17 700,00 грн заборгованість за відсотками. Покликаючись на норми законодавства, позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь заборгованість за договором № 3608827 від 16.04.2023 в сумі 7 640,00 грн, заборгованість за договором № 26568-04/23 від 16.04.2023 в сумі 7 800,00 грн, заборгованість за договором № 26626-04/2023 від 16.04.2023 в сумі 7 800,00 грн, заборгованість за договором № 4741171 від 07.05.2023 в сумі 9 094,20 грн, заборгованість за договором № 999100 від 27.04.2023 в сумі 20 200,00 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Рух справи. 19.08.2025 позивач ТОВ «Свеа Фінанс» через систему «Електронний Суд» скерувало до Залізничного районного суду міста Львова в електронній формі позовну заяву до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Ухвалою судді Залізничного районного суду міста Львова Ліуш А.І. від 29.08.2025 матеріали вказаної цивільної справи передано на розгляд за підсудністю до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ушакової К.М. від 10.10.2025 матеріали вказаної цивільної справи повернуто на розгляд до Залізничного районного суду міста Львова для вирішення питання про передачу справи за підсудністю до Чорнобаївського районного суду Черкаської області. Ухвалою судді Залізничного районного суду міста Львова Колодяжного С.Ю. від 03.11.2025 матеріали вказаної цивільної справи передано на розгляд до Чорнобаївського районного суду Черкаської області. На адресу Чорнобаївського районного суду Черкаської області матеріали цивільної справи надійшли 30.12.2025. Ухвалою судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області Шарої Л.О. від 01.01.2026 відкрито провадження у справі та вирішено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія зазначеної ухвали суду була надіслана відповідачу рекомендованим листом, однак поштове відправлення повернулося до суду 26.01.2026 без вручення до суду повернувся конверт з позначкою «адресат відсутній», у зв`язку з цим ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28.01.2026 вирішено проводити подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у справі призначено судове засідання на 18.02.2026 о 09:00. У судове засідання 18.02.2026 відповідач не з`явився, до суду повернувся конверт з позначкою «адресат відсутній». Судове засідання було відкладено на 02.03.2026. Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без участі представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання 02.03.2026 не з`явився, конверт повернувся до суду з позначкою «адресат відсутній». Пунктом 3 частини 8 статті 128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Отже, відповідач вважається належним чином повідомленим про день, час та місце судового засідання; до суду не з`явився; відзив на позовну заяву не подав; із заявами та клопотання до суду не звертався. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки судом вжиті вимоги закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виник спір у сфері споживчого кредитування щодо неналежного виконання відповідачем умов договорів № 3608827 від 16.04.2023, № 26568-04/23 від 16.04.2023, № 26626-04/2023 від 16.04.2023, № 4741171 від 07.05.2023, № 999100 від 27.04.2023. Слід вказати про те, що на підставі рішення № 1 від 25.03.2024 ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» змінило своє найменування на ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (а.с. 187-197). Щодо договору № 3608827 від 16.04.2023 суд установив таке. Судом встановлено, що 16.04.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» як первісним кредитором та відповідачем [PERSON] було укладено Договір надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3608827 (а.с.13-23). Договір було підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписання договору здійснено відповідачем одноразовим ідентифікатором Т537, який було відправлено останньому на його фінансовий номер 380636798063. Згідно з умовами цього договору відповідач отримав кредит у розмірі 1 500,00 грн, строком на 360 днів, із процентною ставкою на день 2 %, Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 30 341,06 %, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 12 300,00 грн. Кредит надається позичальнику шляхом перерахування на рахунок з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] хххххх-8183. На підтвердження ознайомлення відповідача з умовами договору та умовами кредитування позивачем надано та досліджено судом Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» (а.с. 26-31) і Паспорт споживчого кредиту (а.с. 24-25), які є невід`ємною частиною Договору надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3608827. Ураховуючи положення статей 204, 207, 624, 628, 634, 368, 640 ЦК України, а також правову позицію ВП ВС від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010, суд дійшов висновку про укладення 16.04.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем договору № 3608827 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Також відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення відповідача було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними. У матеріалах справи міститься копія листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.03.2024 за вих № 9891-0403, за змістом якого товариство підтвердило прийняття на виконання платіжної інструкції, наданої ТОВ «Лінеура Україна», та успішне перерахування коштів 16.04.2023 14:32:06 на суму 1500,00 грн, маска картки [NUMBER] (а.с. 36). Слід зазначити, що зазначені відповідачем у договорі реквізити електронного платіжного засобу споживача [NUMBER] (маска картки) співпадає із реквізитами номера картки - [NUMBER] , вказаними у листі ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.03.2024 за вих № 9891-0403 про здійснення успішного переказу коштів. На підставі указаних доказів суд дійшов висновку про виконання позикодавцем ТОВ «Лінеура Україна» умов договору № 3608827 шляхом надання відповідачу у позику грошових коштів у розмірі 1 500 грн. Докази про належне виконання відповідачем взятих на себе згідно з умовами договору № 3608827 зобов`язань матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданої позивачем та який не спростований відповідачем (а.с. 32-35), заборгованість Потяги за Договором № 3608827 станом на 28.11.2023 становить 7 640,00 грн, із яких: - сума заборгованості за тілом кредиту 1 500,00 грн, - сума заборгованості за процентами за період із 16.04.2023 по 28.11.2023 6 140,00 грн. Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості, адже позивач не перевищував нарахування встановленої договором ставки по відсоткам за наданим кредитом та строк їх нарахування. 28.11.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» як клієнтом та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (на цей час найменування ТОВ «СВЕА ФІНАНС») як фактором було укладено договір факторингу № 01.02-77/23, відповідно до умов якого Фактору передано право вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами (а.с. 37-44). Здійснення оплати фінансування до договору факторингу № 01.02-77/23 позивач підтвердив платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 9386 від 29.11.2023 (а.с. 45). Факт набуття права вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» до відповідача за договором № 3608827 на суму 6 140,00 грн підтверджується витягом з Реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 01.02-77/23, порядковий № 4711 (а.с. 46-48). Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення із відповідачем Договору надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3608827 від 16.04.2023, виконання первісним кредитором умов цього договору, отримання відповідачем кредитних коштів, набуття позивачем права вимоги до відповідача та наявність заборгованості. За таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Щодо договору № 26568-04/23 від 16.04.2023 суд установив таке. Судом встановлено, що 16.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» як первісним кредитором та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 2656804/2023 (зворотна сторона а.с. 50-52). Договір було підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписання договору здійснено відповідачем одноразовим ідентифікатором W0512, який було відправлено останньому на його фінансовий номер 380636798063. Згідно з умовами цього договору відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн, строком на 25 днів, до 10.05.2023 із процентною ставкою на день 2 %. У разі якщо клієнт не сплатив кредит протягом 25 днів, до 10.05.2023, то нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою 2,5% на добу (п. 2.3 договору). На підтвердження ознайомлення відповідача з умовами договору та умовами кредитування позивачем надано та досліджено судом Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» (а.с. 53-57) і Паспорт споживчого кредиту (а.с. 49), які є невід`ємною частиною Договору № 2656804/2023. Ураховуючи положення статей 204, 207, 624, 628, 634, 368, 640 ЦК України, а також правову позицію ВП ВС від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010, суд дійшов висновку про укладення 16.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем договору № 2656804/2023. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Також відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення відповідача було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними. У матеріалах справи міститься копія листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 18.03.2025 за вих № 2919_250318184003, за змістом якого товариство підтвердило прийняття на виконання платіжної інструкції, наданої ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ», та успішне перерахування коштів 16.04.2023 18:20:06 на суму 2000,00 грн, маска картки [NUMBER] (а.с. 63). Слід зазначити, що зазначені відповідачем у договорі реквізити електронного платіжного засобу споживача [NUMBER] (маска картки) співпадає із реквізитами номера картки, вказаними у листі ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 18.03.2025 за вих № 2919_250318184003 про здійснення успішного переказу коштів. На підставі указаних доказів суд дійшов висновку про виконання позикодавцем ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» умов договору № 2656804/2023 шляхом надання відповідачу кредиту у розмірі 2 000 грн. Докази про належне виконання відповідачем взятих на себе згідно з умовами договору № 2656804/2023 зобов`язань матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 2656804/2023, відповідач не здійснював платежі на погашення кредиту та процентів і має заборгованість в сумі 7 800,00 грн, із якої: 2 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 5 800,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 58-62) Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с. 58-62), суд не погоджується з ним в частині нарахованих процентів. Суд вже вказував на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст 1050 ЦК України. Як встановлено судом, сторони у кредитному договорі № 2656804/2023 від 16.04.2023 узгодили строк кредитування 25 днів, із 16.04.2023 до 10.05.2023, проценти за користування кредитом 2 % в день у разі своєчасного повернення кредитних коштів та у розмірі 2,5 % - у випадку порушення відповідачем строків сплати по договору (п. 2.3 договору). Тому позивач мав право нараховувати проценти з 16.04.2023 до 10.05.2023, тобто протягом строку кредитування, у розмірі 2,5 % в день Доказів про продовження сторонами строку кредиту суду не надано. Провівши власні розрахунки, суд дійшов висновку про наявність у відповідача заборгованості по нарахованим процентам в сумі 1 250,00 грн (2000,00 грн х 2,5% х 25 днів). 03.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» як клієнтом та ТОВ «СТАР ФАЙНЕС ГРУП» як фактором було укладено договір факторингу № 3072023, відповідно до умов якого Фактору передано право вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами (а.с. 64-67). Факт набуття фактором права вимоги до відповідача за кредитним договором № 2656804/2023 від 16.04.2023 підтверджується витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 3072023, порядковий № 6748 (а.с. 68). 29.11.2023 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕС ГРУП» як клієнтом та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» (на цей час найменування ТОВ «СВЕА ФІНАНС») як фактором було укладено договір факторингу № 01.02-79/23, відповідно до умов якого Фактору передано право вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами (а.с. 69-78). Здійснення оплати фінансування до договору факторингу № 01.02-79/23 позивач підтвердив платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 9387 від 30.11.2023 (а.с. 79). Факт набуття фактором права вимоги до відповідача за кредитним договором № 2656804/2023 від 16.04.2023 підтверджується витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-79/23, порядковий № 2006 (а.с. 80-82). Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення із відповідачем Договору про надання фінансового кредиту № 2656804/2023 від 16.04.2023, виконання первісним кредитором умов цього договору, отримання відповідачем кредитних коштів, набуття позивачем права вимоги до відповідача та наявність заборгованості, але суд не погоджується із розміром нарахованих позивачем процентів. За таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, в сумі 3 250,00 грн, із яких: 2 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 1 250,00 грн заборгованість по процентам у період із 16.04.2023 по 10.05.2023. Щодо договору № 26626-04/2023 від 16.04.2023 суд установив таке. Судом встановлено, що 16.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» як первісним кредитором та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 26626-04/2023 (зворотна сторона а.с. 83-86). Договір було підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписання договору здійснено відповідачем одноразовим ідентифікатором W9368, який було відправлено останньому на його фінансовий номер 380636798063. Згідно з умовами цього договору відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн, строком на 25 днів, до 10.05.2023 із процентною ставкою на день 2 %. У разі якщо клієнт не сплатив кредит протягом 25 днів, до 10.05.2023, то нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою 2,5% на добу (п. 2.3 договору). На підтвердження ознайомлення відповідача з умовами договору та умовами кредитування позивачем надано та досліджено судом Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» (а.с. 87-91) і Паспорт споживчого кредиту (а.с. 83), які є невід`ємною частиною Договору № 26626-04/2023. Ураховуючи наведені вище положення закону ї, суд дійшов висновку про укладення 16.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем договору № 26626-04/2023. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Також відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення відповідача було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними. У матеріалах справи міститься копія листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 18.03.2025 за вих № 2919_250318184003, за змістом якого товариство підтвердило прийняття на виконання платіжної інструкції, наданої ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ», та успішне перерахування коштів 16.04.2023 19:25:04 на суму 2000,00 грн, маска картки [NUMBER] (а.с. 97). Слід зазначити, що зазначені відповідачем у договорі реквізити електронного платіжного засобу споживача [NUMBER] (маска картки) співпадає із реквізитами номера картки, вказаними у листі ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про здійснення успішного переказу коштів. На підставі указаних доказів суд дійшов висновку про виконання позикодавцем ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» умов договору № 26626-04/2023 шляхом надання відповідачу кредиту у розмірі 2 000 грн. Докази про належне виконання відповідачем взятих на себе згідно з умовами договору № 26626-04/2023 зобов`язань матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 26626-04/2023, відповідач не здійснював платежі на погашення кредиту та процентів і має заборгованість в сумі 7 800,00 грн, із якої: 2 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 5 800,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 92-96). Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с. 92-96), суд не погоджується з ним в частині нарахованих процентів. Як вже вказував суд, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст 1050 ЦК України. Як встановлено судом, сторони у кредитному договорі № 26626-04/2023 від 16.04.2023 узгодили строк кредитування 25 днів, із 16.04.2023 до 10.05.2023, проценти за користування кредитом 2 % в день та проценти за користування кредитом 2 % в день у разі своєчасного повернення кредитних коштів та у розмірі 2,5 % - у випадку порушення відповідачем строків сплати по договору (п. 2.3 договору). Тому позивач мав право нараховувати проценти з 16.04.2023 до 10.05.2023, тобто протягом строку кредитування у розмірі 2,5 % в день. Доказів про продовження сторонами строку кредиту суду не надано. Провівши власні розрахунки, суд дійшов висновку про наявність у відповідача заборгованості по нарахованим процентам в сумі 1 250,00 грн (2000,00 грн х 2,5% х 25 днів). 03.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» як клієнтом та ТОВ «СТАР ФАЙНЕС ГРУП» як фактором було укладено договір факторингу № 3072023, відповідно до умов якого Фактору передано право вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами (а.с. 64-67, 98-101). Факт набуття фактором права вимоги до відповідача за кредитним договором № 2656804/2023 від 16.04.2023 підтверджується витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 3072023, порядковий № 19847 (а.с. 102). Відповідно до укладеного 29.11.2023 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕС ГРУП» як клієнтом та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (на цей час найменування ТОВ «СВЕА ФІНАНС») як фактором договору факторингу № 01.02-79/23 (а.с. 69-78, 103-112) та витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-79/23, порядковий № 4298 (а.с. 114-116) позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 26626-04/2023 від 16.04.2023. Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення із відповідачем Договору про надання фінансового кредиту № 26626-04/2023 від 16.04.2023, виконання первісним кредитором умов цього договору, отримання відповідачем кредитних коштів, набуття позивачем права вимоги до відповідача та наявність заборгованості, але суд не погоджується із розміром нарахованих позивачем процентів. За таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, в сумі 3 250,00 грн, із яких: 2 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 1 250,00 грн заборгованість по процентам у період із 16.04.2023 по 10.05.2023. Щодо договору № 4741171 від 07.05.2023 суд установив таке. Судом встановлено, що 07.05.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як первісним кредитором та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики № 4741171 (а.с. 117-120). Договір було підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписання договору здійснено відповідачем одноразовим ідентифікатором 24uRMdC1dY, який було відправлено останньому на його фінансовий номер 380636798063. Згідно з умовами цього договору відповідач отримав позику у розмірі 2 000,00 грн, строком на 30 днів, до 06.06.2023 із процентною ставкою за перший день користування позикою 59,71% та базовою процентною ставкою з другого дня користування позикою 2,5%. На підтвердження ознайомлення відповідача з умовами договору та умовами кредитування позивачем надано та досліджено судом Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 123-133) і Паспорт споживчого кредиту (а.с. 121-122), які є невід`ємною частиною Договору № 4741171. У матеріалах справи міститься копія листа ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 19.05.2025 за вих № КД-000030958/ТНПП, за змістом якого товариство підтвердило прийняття на виконання платіжної інструкції, наданої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» , та успішне перерахування коштів 05.05.2023 в сумі 2000,00 грн, отримувачу на картку [NUMBER] (а.с. 137). Слід зазначити, що зазначені відповідачем у договорі реквізити електронного платіжного засобу споживача [NUMBER] (маска картки) співпадає із реквізитами номера картки, вказаними у листі ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 19.05.2025 про здійснення успішного переказу коштів. На підставі указаних доказів суд дійшов висновку про виконання позикодавцем умов договору позики. Докази про належне виконання відповідачем взятих на себе згідно з умовами договору № 4741171 зобов`язань матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 4741171, відповідач має заборгованість в сумі 9 094,20 грн, із якої: 2 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7 094,20 грн заборгованість за відсотками. Відповідачем було здійснено платіж в сумі 50 грн (а.с. 134-136). Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд не погоджується з ним в частині нарахованих процентів. Провівши власні розрахунки, суд дійшов висновку про наявність у відповідача заборгованості по нарахованим процентам в сумі 2 594,20 грн ((2000,00 грн х 59,71% х 1 день) + (2000,00 грн х 2,5% х 29 днів) 50 грн). 27.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як клієнтом та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» (на цей час найменування ТОВ «СВЕА ФІНАНС») як фактором було укладено договір факторингу № 01.02-92, відповідно до умов якого Фактору передано право вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, у тому числі до відповідача за договором позики № 4741171 (порядковий номер в реєстрі боржників 1798) (а.с. 139-151). Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення із відповідачем Договору позики № 4741171, виконання первісним кредитором умов цього договору, отримання відповідачем кредитних коштів, набуття позивачем права вимоги до відповідача та наявність заборгованості, але суд не погоджується із розміром нарахованих позивачем процентів. За таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, в сумі 4 594,20 грн, із яких: 2 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 2 594,20 грн заборгованість по процентам у період із 07.05. по 06.06.2023. Щодо договору № 999100 від 27.04.2023 суд установив таке. Судом встановлено, що 27.04.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» як первісним кредитором та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 999100 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» (а.с. 152-156). Договір було підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписання договору здійснено відповідачем одноразовим ідентифікатором Е680, який було відправлено останньому на його фінансовий номер 380636798063. Згідно з умовами цього договору відповідач отримав кредит у розмірі 2 500,00 грн, строком на 360 днів, періодичність платежів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка 1,99 %. На підтвердження ознайомлення відповідача з умовами договору та умовами кредитування позивачем надано та досліджено судом Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (а.с. 159-171), Паспорт споживчого кредиту (зворотній бік а.с. 157-158). У матеріалах справи міститься копія листа ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 02.08.2024 за вих № 20240802-4902, за змістом якого товариство підтвердило прийняття на виконання платіжної інструкції, наданої ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», та успішне перерахування коштів 27.04.2023 в сумі 2500,00 грн, отримувачу на картку [NUMBER] (а.с. 174). Слід зазначити, що зазначені відповідачем у договорі реквізити електронного платіжного засобу споживача [NUMBER] (маска картки) співпадає із реквізитами номера картки, вказаними у листі ТОВ ««ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 02.08.2024 про здійснення успішного переказу коштів. На підставі указаних доказів суд дійшов висновку про виконання позикодавцем умов договору позики. Докази про належне виконання відповідачем взятих на себе згідно з умовами договору № 999100 зобов`язань матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 999100, відповідач не здійснював платежі на погашення кредиту та процентів і має заборгованість в сумі 20 200,00 грн, із якої: 2 500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 17 700,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 173). Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд погоджується з ним, оскільки первісним кредитором були нараховані проценти за користування кредитними коштами на підставі та в порядку підписаного сторонами договору. 24.07.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» як клієнтом та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» як фактором було укладено договір факторингу № 02407-24, відповідно до умов якого Фактору передано право вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, у тому числі до відповідача за договором № 999100 (порядковий номер в реєстрі боржників 191) (а.с. 175-186). Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення із відповідачем Договору № 999100, виконання первісним кредитором умов цього договору, отримання відповідачем кредитних коштів, набуття позивачем права вимоги до відповідача та наявність заборгованості, але суд не погоджується із розміром нарахованих позивачем процентів. За таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 20 200,00 грн, із якої: 2 500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 17 700,00 грн заборгованість за відсотками. Висновки. Підсумовуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню така заборгованість: - за Договором надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3608827 від 16.04.2023 в сумі 7 640,00 грн, 7 640,00 грн, із якої: 1 500,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 6 140,00 грн сума заборгованості за процентами за період із 16.04.2023 по 28.11.2023; - за Договором про надання фінансового кредиту № 2656804/2023 від 16.04.2023 в сумі 3 250,00 грн, із якої: 2 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 1 250,00 грн заборгованість по процентам у період із 16.04.2023 по 10.05.2023; - за Договором про надання фінансового кредиту № 26626-04/2023 від 16.04.2023 в сумі 3 250,00 грн, із якої: 2 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 1 250,00 грн заборгованість по процентам у період із 16.04.2023 по 10.05.2023; - за Договором позики № 4741171 від 07.05.2023 в сумі 4 594,20 грн, із якої: 2 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 2 594,20 грн заборгованість по процентам у період із 07.05. по 06.06.2023; - за Договором № 999100 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 27.04.2023 в сумі 20 200,00 грн, із якої: 2 500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 17 700,00 грн заборгованість за відсотками. Всього підлягає стягненню 38 934,20 грн. Позивачем було заявлено вимогу про стягнення заборгованості за договорами на загальну суму 52 534,20 грн. За вказаних обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (74 %). Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у виді сплату судового збору пропорційно задоволеним вимогам, на 74%, в сумі 1 792,58 грн.

Outcome: partial