Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 60 909,52 грн., суми сплачених судових витрат у розмірі 3 028 грн. 00 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 18.04.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №Р99.191.72964. Відповідно до уов Договору кредиту № Р99.191.72964 від 18.04.2017 року, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 29 500,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування).Згідно п.п.1.4 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 12,00% річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п.1.11.Договору Кредиту за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі визначеному графіком щомісячних платежів. Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 29 500,00 грн. строком до 18.04.2019 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього Договору. У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором кредиту та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованість [PERSON] за Договором №Р99.191.72964 від 18.04.2017 року станом на 03.12.2020 року (дата відступлення) становить 60 909,52 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 28 429,95 грн.; заборгованості на нарахованими та несплаченими відсотками 14 799,60 грн.; заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту 17 679,97 грн. 03.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90. Відповідно до п.2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03.12.2020 відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право вимоги за кредитним договором №Р99.191.72964 від 18.04.2017 року. У зв`язку із неповерненням заборгованості за договором кредиту позивач звертається із вказаним позовом до суду. Ухвалою суду від 07.11.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, В позові просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечую. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, причин неявки не повідомив, відзиву або клопотань з процесуальних питань суду не надходило. Враховуючи викладене, оскільки відповідач повідомлений про час та місце слухання справи своєчасно та належним чином, представник позивача надав згоду на ухвалення заочного рішення, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.04.2017 року між ПАТ «ІдеяБанк» та [PERSON] було укладено договір №Р99.191.72964. Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти у сумі 29 500,00 грн. строком на 24 місяця, а позичальник відповідно зобов`язався повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі в порядку, розмірі та строки (терміни), що передбачені цим договором (п.п. 1.1 договору). Відповідно до п. 1.3-п. 1.4 договору, за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку; станом на день укладення договору змінна частина ставки визначена за рішенням Правління банку становить 9,50 %, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку у розмірі 12,0000%. Згідно із п. 1.11 договору за обслуговування кредитної заборгованості банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах, визначених згідно актуального графіку щомісячних платежів. Відповідно до п.5.2 договору, цей договір є укладеним з дня його підписання сторонами і діє протягом строку кредитування, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Крім того, між ПАТ «Ідея Банк», що діє від імені ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» на підставі доручення, та відповідачем [PERSON] 18.04.2017 було укладено договір добровільного страхування життя №Р99.191.72964. На підтвердження отримання [PERSON] грошових коштів у кредит надано копію ордеру-розпорядження № 1 про видачу кредиту від 18 квітня 2017 року на суму 25 652 гривень 17 копійок та копію ордеру-розпорядження № 2 про сплату страхового платежу від 18 квітня 2017 року на суму 3 847 гривень 83 копійок. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості [PERSON] , за договором № Р99.191.72964 від 18.04.2017, станом на 03.12.2020 заборгованість становить 60 909,52 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 28 429,95 грн.; заборгованості на нарахованими та несплаченими відсотками 14 799,60 грн.; заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту 17 679,97 грн. 03.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90, згідно із умовами якого АТ «Ідея Банк» передало ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» право вимоги до боржників згідно Реєстру боржників до договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020, зокрема, право вимоги за договором кредитної лінії № Z39.231.73451 від 11.04.2017. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03.12.2020 відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право вимоги за кредитним договором № Р99.191.72964 від 18.04.2017. Відповідно до Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 12/90 від 03 грудня 2020 року, встановлено, що до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] , за кредитним договором № Р99.191.72964 від 18.04.2017 року у розмірі 60 909,52 грн.. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» за Кредитним договором № Р99.191.72964 від 18.04.2017 року у розмірі 60 909,52 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 28 429,95 грн.; заборгованості на нарахованими та несплаченими відсотками 14 799,60 грн.; заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту 17 679,97 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що у відповідності до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитного договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Будь-яких доказів на спростування наданого Позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, підлягає до задоволення в повному обсязі. Щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу, судом встановлено таке. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, у матеріалах справи міститься: копія договору надання правничої допомоги від 01.07.2024 № 02-24 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Правовий курс» , додаткова угода №1/1 до Договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, копія Акту прийому-передачі наданих послуг до Договору надання правничої допомоги № 1 від 10.10.2025, платіжна інструкція в національній валюті від 16.10.2025 р. № 1683, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреність від 22.01.2025 року. У постанові Верховного Суду від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 сформовано висновок, що суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. При цьому, судом враховано, що відповідач заперечень проти розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, свій процесуальний обов`язок щодо доведення неспівмірності витрат не виконав. Отже позивачем доведені заявлені до стягнення з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. та підлягають присудженню з відповідача на користь позивача. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved