Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.12.2022 між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та відповідачем було укладено кредитний договір №1234559831786. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 3500 грн. 04.10.2023 між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено договір факторингу №04102023/2 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Віва капітал» відступило ТОВ «Діджи фінанс» право вимоги до [PERSON] . Первісний кредитор свої зобов`язання з договором виконав, натомість відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 10810,25 грн, що складається з: - заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3499,10 грн; - по процентах в розмірі 7311,15 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за даним кредитним договором у розмірі 10810,25 грн та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 22.01.2026 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, які беруть участь у справі. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, за зареєстрованим місцем проживання було направлено ухвалу про відкриття провадження, відзив на позов не подано. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11.12.2022 між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та відповідачем було укладено кредитний договір №1234559831786 про надання фінансового кредиту продукту «СТАРТ». Вказаний кредитний договір укладений між сторонами в письмовій формі у вигляді електронного документу, і підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису шляхом відтворення одноразового ідентифікатора. Згідно умов договору ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» надало відповідачу кошти у розмірі 3500 грн., які мають бути повернені до 25.12.2022. Мета отримання кредиту споживчі цілі. Пунктами 1.7 Договору передбачено, що кредит надається строком на 14 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 25.12.2022 (термін платежу). Кредит надається шляхом перерахування суми коштів на банківський рахунок клієнта, за реквізитами платіжної картки, вказаної клієнтом у особистому кабінеті № [NUMBER] (п.4,23 Договору). У період строку дії Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за індивідуальною процентною ставкою, що становить 1,99 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (п.1.9.1 Договору) (а.с.22 на звороті-29). Згідно довідки ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» від 11.12.2022, відповідача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , було ідентифіковано з метою укладення договору №1234559831786 від 11.12.2022 (а.с.17). Згідно довідки ТОВ "ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН" від 09.10.2023 №397/10, 11.12.2022 о 18:55 год за допомогою платіжного сервісу «Platon» на картковий рахунок № [NUMBER] було перераховано грошові кошти в сумі 3500,00 грн. (а.с.38). 04.10.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладений договір факторингу за №04102023/2, за умовами якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняло належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах боржників (а.с.30-36). Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу №04102023/2 від 04.10.2023, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №1234559831786 від 11.12.2022 у сумі 10810,25 грн., з яких: - заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3499,10 грн; - по процентах в розмірі 7311,15 грн. (а.с.13). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за вказаними договорами на підставі договорів про відступлення права вимоги. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу на умовах, визначених укладеним між ними договором, суму коштів. Направлена позивачем на адресу відповідача письмова вимога залишилися останнім без виконання. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачеві не повернуті, а також беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, отримання коштів, відповідачем суду не надано. Разом з тим, щодо нарахування процентів за користування кредитом суд дійшов таких висновків. Сторони погодили такі умови: строк кредитування 14 днів від дати отримання суми кредиту, а саме до 25.12.2022 (п. 1.7 Договору). У п.1.8 сторони договору погодили порядок продовження строку кредитування (пролонгації), установленого договором. Зокрема, встановлено, що таке право реалізується позичальником шляхом погашення відсотків та підписання додаткової угоди до договору шляхом введення одноразового ідентифікатора, який надсилається позичальнику смс-повідомленням. Кількість пролонгацій на умовах описаних у цьому пункті, не обмежена. Пунктом 5.2 Договору визначено, що строк дії Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту, визначеного в п.1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту, передбачених п.1.8 та п.1.10 Договору. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем 24.12.2022 було здійснено оплату відсотків у розмірі 975,10 грн, тобто було вчинено дії спрямовані на продовження дії дисконтного періоду, а саме на строк 14 днів. Однак, в подальшому, після завершення наступних 14 днів, відповідачем не було здійснено оплату нарахованих відсотків, таким чином не було вчинено ним дій спрямованих на продовження строку кредитування. Таким чином, строк кредитування визначено строком на 14 днів + 14 днів з 11.12.2022 по 08.01.2023 (а.с.14,15). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору №1234559831786 від 11.12.2022 відповідачу було надано кредит строком на 14 днів зі сплатою відсотків за кожен день у розмірі 1,99% (п.1.9.1 Договору), та відповідно до наданого позивачем розрахунку становить 69,65 грн. в день протягом перших 14 днів користування кредитом, та 69,63 грн. в день протягом наступних 14 днів користування кредитом. Позивачем не надано суду доказів, що строк кредитування за договором №1234559831786 від 11.12.2022 був пролонгований кредитодавцем відповідно до п. 1.8. та 1.10. договору у строк після 25.12.2022, оскільки відповідачем після цієї дати не було сплачено усі нараховані відсотки, що є беззаперечною умовою подальшої пролонгації дисконтного періоду кредитування. Аналогічна позиція викладена у постановах ЧАС №691/171/24 від 29.05.2025, №697/2177/25 від 12.02.2026. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів пролонгації кредитного договору і нарахування відсотків з 09.01.2023 по 09.04.2023, а тому правомірним є нарахування відсотків за 28 (14+14) днів користування кредитом. Таким чином, розмір відсотків за користування відповідачем кредитом становить 974,82 грн. ((3500-0,90)х1,99%х14 днів), які і підлягають до стягнення з відповідача (а.с.14). Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за договором порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості в сумі 4473,92 грн, що складається з: - заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3499,10 грн; - по процентах в розмірі 974,82 грн. Відповідно до ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2422,40 грн. (а.с.1) та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Оскільки вимоги позивача задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати з розрахунку 41,38% від заявлених вимог, а саме 1002,38 грн. судового збору та 2482,80 грн. правничої допомоги.

Outcome: partial