Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

10 листопада 2026 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» місце знаходження: м.Київ, вул.Саксаганського, 133А Чехун Юлія Віталіївна звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] про стягнення заборгованості за кредитним договором №24.04.2025 -100002824 від 25.04.2025 у розмірі 12200 грн. 00 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп.. Позов мотивовано тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 25.04.2025 укладено кредитний договір (оферти) №24.04.2025 -100002824. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 25.04.2025 року, строком на 140 днів. Згідно з п. 3.1. договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання коштів у рахунок кредиту :перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5375- 23ХХ-ХХХХ-1306. Відповідно до договору від 25.04.2025 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп. строком на 140 днів, [PERSON] 25.04.2025 отримано кредитні кошти у розмірі 4000 грн. 00 коп.. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на 25.04.2025 утворилась заборгованість у розмірі 12200 грн. 00 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн. 00 коп., процентів у розмірі 5600 грн. 00 коп., комісії (повязаної з наданням кредиту 600 грн. 00 коп., неустойки 2000 грн. 00 коп.. Відзиву на позовну заяву у встановлений строк не подано. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Згідно зз правилами ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд дійшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. В судове засідання 27 лютого 2026 року: представник позивача не з`явився, при цьому одночасно з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує; відповідач повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлявлася у встановленому законом порядку, відзив у встановлений судом строк не подала. Будь-яких заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами та в порядку ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи: 25 квітня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №24.04.2025 -100002824. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 25.04.2025 року, строком на 140 днів. Згідно з п. 3.1. договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання коштів у рахунок кредиту :перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5375- 23ХХ-ХХХХ-1306. Згідно з п. 4.3. договору днем надання кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Відповідно до п. 6.1. Договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Відповідно до договору від 25.04.2025 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп. строком на 140 днів, [PERSON] 25.04.2025 отримано кредитні кошти у розмірі 4000 грн. 00 коп.. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на 25.04.2025 утворилась заборгованість у розмірі 12200 грн. 00 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн. 00 коп., процентів у розмірі 5600 грн. 00 коп., комісії (повязаної з наданням кредиту 600 грн. 00 коп., неустойки 2000 грн. 00 коп.. Наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідача витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, укладаючи договір по споживчий кредит в електронній формі сторони погодили умови та порядок повернення відповідачем кредиту шляхом здійснення платежів з оплати процентів за користування кредитом та обов`язком позичальника повернути суму кредиту. Як встановлено судом, відповідач після укладання кредитного договору належним чином не виконував свого зобов`язання із здійснення платежів, чим допустив порушення умов повернення кредиту, тобто строків та розмірів внесення щомісячних платежів, а тому допустив порушення виконання своїх зобов`язань. Отже, вимоги позивача в межах цієї суми є цілком правомірними та обґрунтованими і підлягають до задоволення. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути відсотки за користування кредитом у розмірі 5600 грн. 00 коп., комісії (повязаної з наданням кредиту 600 грн. 00 коп., неустойки 2000 грн. 00 коп., які суд вважає правомірними та такими, що підлягають до задоволення. Відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Отже, суд приходить до переконання, що позивачем доведено позовні вимоги, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом у заявленому до стягнення розмірі 12200 грн. 00 коп.. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами: При зверненні з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422 грн. 00 коп.. Згідно зз ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення судом позову, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 2422 грн. 00 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: approved