Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

30 січня 2026 року позивач через підсистему "Електронний суд ЄСІТС" звернувся до суду з відповідним позовом, який підписаний його представником Гірчаком А.М., який діє на підставі довіреності №025518/26 від 13.01.2026 року. В позові зазначено, що 18.08.2023 року відповідачка уклала з АТ "Альфа Банк" угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №500788142. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 88871,01 грн, з яких 68873,33, грн - прострочене тіло кредиту; 7132,11 грн - заборгованість по відсоткам; 12865,57 грн - заборгованість по комісії. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ "Альфа- Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа -Банк" на АТ "Сенс Банк". Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб 30 листопада 2022 року. Посилаючись на викладене позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 88871,01 грн, та понесені судові витрати. Представник позивача Гірчак А.М. в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача за наявними матеріалами справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що 18 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до голови правління АТ «Сенс банк» з клопотанням у якому зазначила, що у зв`язку із фінансовими проблемами, що призвели до виникнення заборгованості за Акцептом/Офертою № 500727769 від 27 жовтня 2022 року, просила розглянути можливість оформлення нового кредиту в сумі 78079,83 грн для погашення заборгованості за Акцептом/Офертою № 500727769. У випадку наявності переплати за кредитом № 500727769 від 27 жовтня 2022 року, після повного погашення, просила банк перерахувати залишок коштів з рахунку № [NUMBER] в АТ «Сенс Банк» на рахунок № [NUMBER] , відкритий згідно Договору № 500788142 від 18 серпня 2023 року, укладеним з банком ( а.с.44). Відповідно до змісту оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500788142 відповідач 18 серпня 2023 року звернувся до АТ «Сенс Банк» з пропозицією укласти угоду з такими умовами: тип кредиту - «кредит готівкою»; сума кредиту: 78079,83 грн; процентна ставка, % річних: 4,99%, тип ставки - фіксована, процентна ставка не може бути змінена Банком в односторонньому порядку і може бути змінена лише шляхом укладення додаткового договору до Угоди; проценти нараховуються на суму кредиту, що не повернуто і сплачуються позичальником у порядку та на умовах визначених угодою; строк кредитування - 120 міс. Запропонувала надавати їй послуги з розрахунково - касового обслуговування, за надання послуги встановити комісію. Дата повернення кредиту: 18 серпня 2033 року. Для повернення заборгованості за Угодою запропоновано використовувати рахунок № [NUMBER] , відкритий у банку. За пунктом 3 Оферти, кредит надається позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором 500727769 від 27 жовтня 2022 року у розмірі 78079,83 грн (спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] ). Абзацами 3-5 кінцевих положень Оферти застережено, що ця угода укладається шляхом формування і направлення позичальником банку засобами дистанційної комунікації, а саме платіжного застосунку «Sense Super App» або іншого дистанційного каналу комунікації запропонованого банком, Оферти на укладення Угоди і акцепту банком цієї Оферти у строк, вказаний у Оферті. Перед формуванням і направленням Оферти, позичальник обирає умови кредиту, ознайомлюється із запропонованими документами, підписує їх електронним підписом, реалізованим у платіжному застосунку «Sense Super App» або іншому дистанційному засобі комунікації і направляє банку. У випадку згоди із запропонованими умовами, що містить оферта, акцепт здійснюється банком шляхом направлення позичальнику підписаного електронним підписом акцепту на зазначену в Оферті електронну адресу позичальника і надання коштів позичальнику у спосіб, визначений у Оферті. В абзаці 6 кінцевих положень Оферти оферент просила акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500788142 від 18 серпня 2023 року направити на електронну адресу [INFO]. Підписанням електронним підписом цієї Оферти відповідач засвідчила отримання всієї інформації про умови кредитування ( а.с.37-38). Згідно з Акцептом пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500788142 від 18 серпня 2023 року, АТ «Сенс Банк» повністю прийняв умови, запропоновані позичальником, та угода направлена позичальнику у спосіб, обраний в Оферті на укладення цієї угоди. Невід`ємним додатком за № 1 до Договору є Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної вартості процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг (персональний кредит PL Sence_Rest6_50000-500000), відповідно до якого відповідач зобов`язалась сплачувати кредит рівними платежами починаючи з 18.08.2023 року по 18.08.2033 року (а.с.40-42). Відповідно до розрахунку заборгованості складеного позивачем заборгованість відповідача станом на 07.11.2025 року за кредитним договором № 500788142 становить 88871 грн 01 коп, яка складається з 68873 грн 33 коп - заборгованості за кредитом, 7132 грн 11 коп - заборгованості за відсотками, 12865 грн 57 коп - заборгованості за комісією ( а.с.46). Правовідносини сторін, у вказаній справі, склалися між ними у зв`язку з укладенням кредитного договору, однією із форм якого є онлайн кредит, тобто позика оформлена через мережу Інтернет. Правовідносини даного правочину регулюються ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», нормативними актами Національного Банку України та Національної комісії з державного регулювання ринку фінансових послуг. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Зі змісту статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1,2 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким,що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконала належним чином, у передбачений в договорі строк щомісячні платежі за користування кредитом не сплачувала, унаслідок чого виникла заборгованість. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач просив достроково стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, зазначивши її станом на 07 листопада 2025 року. Між тим, умовами укладеного сторонами договору не передбачено можливість позикодавцю достроково стягнути з позичальника кредитну заборгованість, яка повинна сплачуватися щомісячними платежами до 18 серпня 2033 року відповідно до узгодженого сторонами графіку, а тому відповідно до частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» така заборгованість не підлягає стягненню достроково. У даному випадку підлягає стягненню заборгованість станом на 07 листопада 2025 року відповідно до графіку платежів повернення кредитних коштів узгодженого сторонами. З огляду на зазначене, враховуючи графік сплати щомісячних платежів та з урахуванням часткової оплати заборгованості відповідачем, станом на 07 листопада 2025 року з відповідача на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту - 4577 грн 13 коп та 7132 грн 11 коп - проценти за користування кредитом. Оскільки з розрахунку заборгованості слідує, що Банком станом на 07 листопада 2025 року було нараховано заборгованість за тілом кредиту в розмірі - 13783 грн 63 коп грн, відповідачем було сплачено заборгованість в розмірі - 9206 грн 50 коп, залишок заборгованості за тілом кредиту - 4577 грн 13 коп. За відсотками кредитодавцем було нараховано 8423 грн 80 коп, відповідачем сплачено заборгованість за відсотками - 1291 грн 69 коп , відповідно залишок заборгованості за відсотками становить - 7132 грн 11 коп. грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 12865 грн 57 коп суд доходить наступного. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) суд зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до частин першої-третьої 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Положення спірного кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року». Умовами кредитного договору (розділом) встановлено щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі від 0,10% до 1,50% від суми кредиту, зазначеної в Оферті без ПДВ. Таким чином, зазначена винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 14-44цс21) та узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду висловленою у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) Оскільки умови договору щодо обов`язку здійснення платежів по комісії є нікчемними, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь банку нарахованої комісії у розмірі 12 865,5 грн. Крім цього, з розрахунку заборгованості доданого позивачем убачається, що відповідачем в рахунок погашення комісії по обслуговування кредиту за кредитним договором №500788142 за період з 18.08.2023 року по 07.11.2025 року було сплачено 312,32 грн (а.с.46). Які відповідно до вимог статті 216 ЦК України щодо застосування наслідків нікчемного правочину мають бути зараховані на погашення заборгованості відповідача за нарахованими відсотками за користування кредитом. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в сумі 6819 грн 79 коп = 7132,11 ( сума заборгованості за відсотками станом на 07.11.2025) - 312,32 (сплачений платіж на комісією). Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог та витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial