Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.02.2024 р. між ТОВ "Лінеура Україна" і [PERSON] укладено договір №4369773 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Сума кредиту складає 3 000.00 грн., строк кредиту 360 днів - з 08.02.2024 р. по 02.02.2025 р., періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 3 000.00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № [NUMBER] . Відповідачка підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором "11422". У період з 08.02.2024 по 25.10.2024 р. відповідачем здійснено оплати на рахунок кредитора в розмірі 1 000.00 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 994.00 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 6 грн. 25.10.2024р. ТОВ "Лінеура Україна" уклало договір факторингу №25/10/2024 та відступило Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" право вимоги, в тому числі й до [PERSON] , яка становить 15 092.65 грн., що складається із тіла кредиту 2 006.00 грн., заборгованості за відсотками 11 586.65 грн., штрафних санкцій 1 500.00 грн. Відповідно до умов договору, строк дії Договору №4369773 від 08.02.2024 р. відповідно до п.1.3 - становить 360 днів з 08.02.2024 р. по 02.02.2025 р. Станом на дату укладання договору факторингу 25.10.2024 р. №25/10/2024, строк дії Договору №4369773 від 08.02.2024 р. не закінчився. Тому в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" у період з 26.10.2024 р. по 02.02.2025 р. (100 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 5 015.00 грн., а саме 2 006.00 грн. * 2.5% = 50.15 грн.* 100 календарних днів = 5 015.00 грн. Проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту. Відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, чим порушив умови договору, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 20 107.65 грн., з яких: 2 006.00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11 586.65 грн. - заборгованість за відсотками; а також відсотки за 100 календарних днів 5 015.00 грн.; штрафні санкції - 1 500,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 20 107.65 грн., а також витрати на судовий збір у розмірі 2422.40 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000.00 грн. Ухвалою судді від 29.12.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено справу до розгляду по суті (а.с.130). З метою належного повідомлення відповідачці [PERSON] було направлено з рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання копію зазначеної ухвали та судові повістки про виклик до суду, які були вручені одержувачу (а.с.134, 136). Відповідачка своїм правом на подання відзиву на позов не скористалася. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал"- адвокат Столітній М.М. в судове засідання не з`явився, в позові просив розглянути справу без участі представника позивача, позивач проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с.2-26). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи в суді (а.с.134, 136), причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутність, будь-яких інших клопотань до суду не надіслала. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 25 лютого 2026 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що 08 лютого2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" і відповідачкою [PERSON] укладено договір №4369773 про надання коштів на умовах споживчого кредиту /далі Договір/ у формі електронного документу, який підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором "11422" (а.с.33-43). Згідно п.п. 1.1-1.4.2 вказаного договору, позикодавець надав позичальнику кредит у сумі 3 000.00 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність сплати процентів - кожні 30 днів, стандартна процентна ставка - 2.50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п.1.3. цього Договору; денна процентна ставка - 2.5%; знижена процентна ставка становить 0,01 % за кожен день користуванння кредитом та застосовується, якщо клієнт до 08.03.2024 р. сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Пунктом 2.1. договору передбачено, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Пунктом 9.7.1 договору передбачено, що він вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, на підставі довідки ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" від 01.11.2024 р. №20241101-3155 повідомлено, що згідно договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 03.01.2024 р. перераховано кошти на платіжну картку клієнта 08.02.2024 р. на суму 3 000.00 грн., маска картки [NUMBER] (а.с.77). Також факт отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджується частковим виконанням нею своїх зобов`язань за кредитним договором, що вбачається із розрахунку заборгованості, з якого вбачається, що відповідачкою вносились кошти на погашення кредиту (а.с.61-71). Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 127/23910/14-ц вказав, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Відповідно до розрахунку заборгованості до договору №4369773 від 08.02.2024 р., заборгованість відповідачки становить 15 092.65 грн., з яких сума кредиту - 2 006.00 грн., сума процентів за користування кредитом 11 586.65 грн., штрафні санкції - 1 500.00 грн. (а.с.61-71). Отже, первісний кредитор виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачці кредитні кошти. Відповідачка, взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. Пунктом 5.1.3 кредитного договору передбачено, що ТОВ «Лінеура Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача, але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення. 25.10.2024 р. між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал", укладено договір факторингу №25/10/2024, згідно з п.1.2 даного договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників (Додаток №2) (а.с.45-53). Згідно Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 р. клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в повному об`ємі (а.с. 54). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 25.10.2024 р., ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 15 092.65 грн., з яких сума кредиту - 2 006.00 грн., сума процентів за користування кредитом 11 586.65 грн., штрафні санкції - 1 500.00 грн. (а.с.75-76). Відповідно до ст. 1054 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Крім того, суд зазначає, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, кредитний договір №4369773 від 08.02.2024 р. був підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів. Підпис відповідачки під договором свідчить про її ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України. Підписавши кредитний договір, відповідачка посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідачка з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, а саме ТОВ «Лінеура Україна», отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Відповідачка [PERSON] підтвердила, що прийняла в повному обсязі умови цього договору та зобов`язалася виконувати умови. Позовні вимоги за кредитним договором №4369773 від 08.02.2024 р. в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 2 006.00 грн. та відсотків в розмірі 11 586.85 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення нарахованих відсотків за 100 календарних днів в розмірі 5 015.00 грн. за кредитним договором №4369773 від 08.02.2024 р., суд зазначає таке. Відповідно до п.1.1 Договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 р. (а.с.45-54) фактор зобов`язується передати в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до умов договору, строк дії Договору №4369773 від 08.02.2024 р. відповідно до п.1.3 - становить 360 днів з 08.02.2024 р. по 02.02.2025 р. Станом на дату укладання договору факторингу 25.10.2024 р. №25/10/2024, строк дії Договору №4369773 від 08.02.2024 р. не закінчився. Тому в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" у період з 26.10.2024 р. по 02.02.2025 р. (100 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 5 015.00 грн., а саме 2 006.00 грн. * 2.5% = 50.15 грн.* 100 календарних днів = 5 015.00 грн. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" за Договором №4369773 про надання споживчого кредиту від 08.02.2024 р. за 100 календарних днів (26.10.2024 - 02.02.2025) сума нарахованих відсотків становить 5 015.00 грн. (а.с.72-74). Таким чином, позивач, як правонаступник ТОВ "Лінеура Україна", мав право нарахувати проценти межах строку договору. Отже, нарахування процентів за договором №4369773 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08.02.2024 р. погоджено сторонами, відбулось на підставі умов договору та вимог законодавства. Суд зазначає, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорено, контррозрахунок не надано і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не подано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення відсотків в сумі 5 015.00 грн. за 100 календарних днів, нарахованих за період з 26.10.2025 р. по 02.02.2025 р. підлягають задоволенню. Відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, чим порушила умови договору. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Щодо вимоги про стягнення штрафних санкцій, суд зазначає таке. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За допомогою неустойки (штрафу, пені) допускається забезпечувати виконання значної кількості зобов`язань. Зокрема, неустойка може забезпечувати виконання: договірних зобов`язань, що традиційно для цивільного обороту, оскільки в більшості випадків, саме в договорі його сторони встановлюють неустойку (штраф або пеню). Причому, це може відбуватися як під час укладення договору для забезпечення виконання зобов`язання, так і після, але до виконання тих зобов`язань, які виникли на його підставі. Відповідно до п.6.4 договору №4369773 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08.02.2024 р. у випадку невиконання та/або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Товариство нараховує штраф у розмірі 25% від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язанняна кожен 7-й день кожного факту факту такого невиконання та/або неналежного виконання (а.с.33-43). Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «ФК "Фінтраст Капітал" просить стягнути із відповідачки за кредитним договором, зокрема і штрафні санкції, в розмірі 1 500,00 грн. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд зазначив щодо застосування пункту 18 Прикінцевих таперехідних положеньЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Указом Президента України №64/2022від 24лютого 2022року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «ФК "Фінтраст Капітал" до [PERSON] про стягнення штрафу в розмірі 1 500,00 грн. задоволенню не підлягають. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачкою підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначені у кредитних договорах, та сплачувати відсотки за користування кредитом. Враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачкою умов договору в частині своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені в договорі терміни. Відповідачка у судові засідання не з`явилася, відзиву не подала, контррозрахунку заборгованості також не надала. Таким чином, за вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладено кредитний договір № 4369773 від 08.02.2024 р., за умовами якого відповідачка зобов`язалася прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договорами строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів своєчасного повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту та відсотків матеріали справи не містять. У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 4369773 від 08.02.2024 р. у розмірі 18 607.65 грн., з яких: 2 006.00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11 586.65 грн. - заборгованість за відсотками; відсотків за 100 календарних днів 5 015.00 грн. Суд зазначає, що розрахунок заборгованості відповідачкою не оспорювався, контррозрахунок не надано і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачкою суду не подано. Що стосується укладеного договору факторингу, суд зазначає таке. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст.1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За п. 11 ч. 1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. У ч. 1 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ. Навіть при умові, що відповідачка з будь-яких підстав не отримала вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідачка не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі № 4369773 від 08.02.2024р. і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" (а.с.118) підтверджує, що ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Право вимоги за кредитним договором № 4369773 від 08.02.2024р. перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Всупереч умовам кредитного договору № 4369773 від 08.02.2024 р., відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином, за вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладено кредитний договір № 4369773 від 08.02.2024р., за умовами якого відповідачка зобов`язалася прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договорами строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять. У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000.00 грн. надано договір № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року про надання правової допомоги (а.с.83-84), рахунок на оплату №13022-04/12-2025 від 04.12.2025 р. (а.с.81), акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 р. (а.с.80); заявка №13022 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 р. (а.с.78-79); ордер на надання правничої допомоги (а.с.82); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10 (а.с.85). Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, тому заявлена сума у 10 000 грн. є завищеною. Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №7860 від 04.12.2025 р. про сплату судового збору загальною сумою 2 422,40 грн. (а.с. 1). Враховуючи те, що задоволено 92,5 % позовних вимог (18 607,65 грн. від 20 107,65 грн. складає 92,5 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, яка становить 2 240,72 грн. (2 422,40 грн. х 92,5 % : 100). На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial