Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

24 жовтня 2025 року до суду в підсистемі «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач, від імені якого діє представник Томилко О.Б., посилаючись на статті 514, 525-526, 530, 533, 554, 1046, 1048-1049, 1077, 1082 ЦК України, просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за кредитним договором у розмірі: 38 510,17 гривень, понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 гривень. В обґрунтування позову позивач послався на те, що 07 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 268609905 в електронній формі з використанням електронного підпису, договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора CDUH. Згідно з умовами договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язалося надати відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього, та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», що є невід`ємною частиною договору, текст яких розміщений на сайті товариства: www.moneyveo.ua. [PERSON] отримала від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» у тимчасове платне користування кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 12500 гривень, які були перераховані 07.10.2024 відповідно до умов договору на банківську картку № [NUMBER] , зі строком повернення 06.11.2029 та сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1 % в день від суми залишку кредиту. 07 січня 2025 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладений договір факторингу № МВ-ТП/16, згідно з умовами якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за договором кредитної лінії № 268609905 від 07.10.2024. Відповідач зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим, відповідно до пункту 9.1.1.7. договору кредитної лінії № 268609905 від 07.10.2024, Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» було достроково розірвано договір шляхом направлення відповідачу відповідного повідомлення. З 04.06.2025 припинилося право позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом, передбачених договором. Загальна сума заборгованості за вказаним договором кредитної лінії № 268609905 від 07.10.2024 становить - 38 510,17 гривень, з них: заборгованість за кредитом - 12 462,50 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 26047,67 гривень. Ураховуючи наведене, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором кредитної лінії № 268609905 від 07 жовтня 2024 року у розмірі 38510,17 гривень, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень( а.с. 2-9). Ухвалою судді від 14 листопада 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12 грудня 2025 року. Вказаною ухвалою суду за клопотання позивача витребувано із Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» виписку про рух коштів по банківському рахунку за карткою № [NUMBER] , яка відкрита на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зокрема, за 07.10.2024 про зарахування на суму 12 500 гривень( а.с. 107-109). Ухвалою суду від 12 грудня 2025 року приєднано до матеріалів справи: інформацію № БТ/Е-19875 від 03.12.2025 та виписку про рух грошових коштів по рахунку, відкритого до платіжної картки № [NUMBER] за 07.10.2024, які надійшли 03 грудня 2025 року на електронну адресу суду від Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвали судді від 14 листопада 2025 року, і відкладено підготовче засідання на 26 грудня 2025 року за клопотанням представника відповідача - адвоката Піндура М.М. на підставі пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України ( а.с. 132-133). 26 грудня 2025 року в підсистемі «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Піндура М.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 20189,56 гривень. Так, згідно з розрахунком заборгованості, складеного ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за договором кредитної лінії № 268609905 від 07.10.2024, заборгованість за вказаним кредитним договором з 07.10.2024 по 07.01.2025 становить: 12 462,50 гривень заборгованість по кредиту; 7 727,06 гривень заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом, 6 231,25 гривень неустойка. Відповідач визнає заборгованість в розмірі 20189,56 гривень (12 462, 50 гривень + 7 727,06 гривень). Відповідач не визнає заборгованості за неустойкою в розмірі 6 231,25 гривень, оскільки вона нарахована під час дії воєнного стану в Україні. Позивач безпідставно нарахував заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом з 07.01.2025 по 03.06.2025 в розмірі 26 047,67 гривень, оскільки ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» є фінансовою компанією, яка відповідно до виданої Національним банком України ліцензії має право здійснювати виключно фінансову послугу факторингу. Ліцензія на надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, позивачу не надавалась. Факторинг є самостійним видом фінансової послуги та полягає у відступленні права грошової вимоги, а не у наданні кредиту боржнику. Нарахування процентів є платою за користування кредитом і можливе виключно в межах здійснення фінансової послуги з надання коштів у позику, що потребує окремої ліцензії. У зв`язку з відсутністю у позивача ліцензії на кредитування, нарахування ним процентів після набуття права вимоги за договором факторингу є виходом за межі ліцензованої діяльності та не має правової підстави. Відтак вимоги про стягнення процентів за період після відступлення права вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази повідомлення боржника первісним кредитором або новим кредитором про відступлення права вимоги за договором факторингу ( а.с. 142-146). 26 грудня 2025 року в підготовчому засіданні за клопотанням представника відповідача - адвоката Піндура М.М. оголошено перерву до 23 січня 2026 року ( а.с. 150-153). 06 січня 2026 року до суду в підсистемі «Електронний суд» від представника позивача Дорошенко О.В. надійшла відповідь на відзив. Відповідь на відзив обґрунтована тим, що відповідно до розрахунку заборгованості, неустойка дійсно нараховувалась, однак, позивач у позовній заяві не заявляє її до стягнення. Усі адресовані відповідачу повідомлення від первісного кредитора та позивача, в тому числі повідомлення про зміну кредитора, надсилались відповідачу на вказану нею у заяві на отримання кредиту електронну адресу - [INFO] . Направленим на електронну адресу листом ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» № 268609905/07012025/Э від 07.01.2025 відповідача було повідомлено про відступлення права вимоги новому кредитору - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Крім того, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» в свою чергу на електронну адресу відповідача також направило повідомлення про отримання прав вимог відносно неї. Всі адресовані боржнику повідомлення, крім іншого, також відображаються в особистому кабінеті клієнта. Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (ЄДРПОУ 39700642) є фінансовою установою, яка включена до Державного реєстру фінансових установ, що підтверджується долученим до позовної заяви витягом із Державного реєстру фінансових установ від 11.03.2024 № 27-0026/18861, згідно з яким 11.03.2024 Національним банком України внесено запис до Державного реєстру фінансових установ про переоформлення ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) з правом надання послуги факторинг, строк дії ліцензії необмежено. Попередня ліцензія про надання послуг з факторингу, видана розпорядженням Нацкомфінпослуг від 07.11.2017 № 4234 (строк дії безстроковий), анульована 11.03.2024 Національним банком України у зв`язку із переоформленням ліцензії на підставі пункту 32 розділу VII Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Вказана інформація є публічною та відображена на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС». Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» надає послуги з факторингу, за яким передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а друга сторона відступає або зобов`язується відступити Товариству своє право грошової вимоги до фактора. 07.01.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № МВ-ТП/16, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. З копії реєстру боржників за кредитними договорами, відповідно до договору факторингу № МВ-ТП/16 від 07 січня 2025 року, вбачається, що ТОВ «ТПЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором кредитної лінії № 268609905 від 07.10.2024 До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України) , в зв`язку з чим до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшли права кредитора, передбачені договором кредитної лінії № 268609905 від 07.10.2024, в тому числі щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами( а.с. 160-163). Ухвалою суду від 23 січня 2026 року приєднано до матеріалів справи відповідь на відзив і реєстр прав вимоги від 07.01.2025 до договору факторингу № МВ-ТП/16 від 07.01.2025, які надійшли 06 січня 2026 року до суду в підсистемі «Електронний суд» від представника позивача Дорошенко О.В., та закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 10 лютого 2026 року ( а.с. 179-181). Позивач свого представника в призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце засідання судового засідання повідомлений належним чином, до суду в підсистемі «Електронний суд» від представника позивача Дорошенко О.В. надійшла заява, в якій вона просила справу проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Піндур М.М. в призначене судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Від представника відповідача - адвоката Піндура М.М. до суду надійшла заява, в якій він просив розглянути справу за його відсутності та відсутності відповідача. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11, та частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено електронний договір кредитної лінії № 268609905, паперова копія якого додана до позовної заяви, шляхом підписання сторонами електронними підписами одноразовим ідентифікатором, зокрема, відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором CDUH (далі - кредитний договір № 268609905) (а. с. 29-44, 47-58). Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору № 268609905 за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 12500 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього і Правилах надання грошових коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». За змістом пункту 2.2. кредитного договору № 268609905 сума кредитного ліміту, вказана в пункті 2.1. договору, є загальною сумою кредиту за цим договором і є максимальною сумою грошових коштів на умовах кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Пунктом 2.3. кредитного договору № 268609905 визначено, що кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 12500 гривень 07.10.2024 ( що є датою надання кредиту). Відповідно до пункту 2.4. кредитного договору № 268609905 другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених цим договором. Згідно з пунктом 2.5. кредитного договору № 268609905 кредит надається з метою задоволення поточних споживчих потреб позичальника. За змістом пункту 7.1. кредитного договору № 268609905 рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 06 листопада 2024 року, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору. Згідно з пунктом 7.2. кредитного договору № 268609905 в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому пунктом 11.1. договору ( пункт 7.2.1. договору); ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії договору в порядку, передбаченому пунктом 9.1.1.2. або пунктом 9.1.1.7. договору( пункт 7.2.2. договору). Відповідно до пункту 7.3 кредитного договору № 268609905 кінцева дата повернення (виплати) кредиту 06 листопада 2029 року. Як зазначено у пункті 7.4. кредитного договору № 268609905, проценти за договором сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування чи поновлення дисконтного періоду, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору (пункт 7.4.1 договору); після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно ( пункт 7.4.2. договору). Згідно з пунктом 8.3. кредитного договору № 268609905 базова процентна ставка складає 1,00 процентів в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 365 процентів річних. Пунктом 9.1.1.7. кредитного договору № 268609905 передбачено, що у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення/розірвання договору. Відповідно до пункту 9.1.1.12. кредитного договору № 268609905 кредитодавець має право направляти інформаційні повідомлення, щодо виконання цього договору (в тому числі під час взаємодії при врегулюванні простроченої заборгованості) позичальнику в електронному вигляді через Особистий кабінет та/або на електронну пошту та/або у вигляді sms-повідомлень на номер телефону, вказаний у Заявці та/або в месенджері. До кредитного договору № 268609905 від 07.10.2024 додано паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 268609905 від 07.10.2024, підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором 2962, в якому зазначені: інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти (а. с. 27-29, 45-46). Порядок і умови надання товариством грошових коштів у кредит, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов електронного договору визначають Правила надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», які долучені до матеріалів справи (а. с. 41-44). В Порядку укладання Фінансовою компанією договорів у вигляді електронного документу, що підписується сторонами при наданні споживчих послуг ( із зазначенням всіх етапів укладення договору з прінт-скрінами екрану з особистого кабінету), який діє з 25.07.2023 визначено порядок укладення електронних договорів позичальників з Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» ( а.с. 59-67). В заявці на отримання грошових коштів в кредит від 07.10.2024 [PERSON] вказано номер карти для переказу грошових коштів на виконання кредитного договору № 268609905 від 07.10.2024 - 5375 4114 3271 9792 (а. с. 26). Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів директора ТОВ «ПРОФІТГІД» в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-757 від 06.09.2023 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: відправник ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», дата проведення транзакції: 07.10.2024, сума переказу 12500 гривень, номер платіжної картки: [NUMBER] , договір № 268609905 від 07.10.2024( а.с. 68). Згідно з довідкою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»,на виконання кредитного договору № 268609905 від 07.10.2024, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції: надавач платіжних послуг платника: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК»; надавач платіжних послуг отримувача: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УНІВЕРСАЛ БАНК», особа платника: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»; особа отримувача: [PERSON], РНОКПП [NUMBER] ; рахунок платника: [NUMBER] ; транзитний рахунок для перерахування коштів отримувачу: [NUMBER] ; рахунок/платіжна карта отримувача: [NUMBER], термін дії: 06.2028; сума платіжної операції: 12500,00 гривень; дата ініціювання платіжної інструкції: 07.10.2024 16:41:15; дата завершення платіжної операції (проведення платіжної операції надавачем платіжних послуг): 07.10.2024 16:41:20 ( а.с. 69). Таким чином, на виконання умов кредитного договору № 268609905 від 07 жовтня 2024 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 12500 гривень, перерахувавши зазначену грошову суму на платіжну картку № [NUMBER] , яку відповідач вказала у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 07 жовтня 2024 року, що підтверджується довідкою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» від 20 жовтня 2025 року, випискою АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» про рух коштів по банківському рахунку за карткою № [NUMBER] , відкритою на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), за 07 жовтня 2024 року. З виписки про рух коштів по банківському рахунку за карткою № [NUMBER] вбачається, що на карту № [NUMBER] 07 жовтня 2024 року здійснена операція «payway1*tr7cv» у розмірі 12 500 гривень ( а.с. 26, 69, 118-121). 07 січня 2025 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №МВ-ТП/16, копія якого долучена до матеріалів справи (а. с. 16-20). Відповідно до пункту 2.1. договору факторингу № МВ-ТП/16 в порядку та на умовах даного договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. За змістом пункту 3.1. договору факторингу № МВ-ТП/16 розмір (сума) фінансування, що підлягає сплаті фактором клієнту, встановлюється у Реєстрі прав вимоги. Як вбачається з пункту 4.1. договору факторингу № МВ-ТП/16, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання Реєстру прав вимог. Згідно з пунктом 8.1. договору факторингу № МВ-ТП/16 цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до кінця календарного року ( до 31 грудня включно), в якому його було укладено, але у будь-якому разі до моменту повного виконання сторонами всіх взятих на себе зобов`язань за ним. Відповідно до Реєстру прав вимоги від 07.01.2025 до зазначеного договору факторингу підтверджується відступлення ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до [PERSON] (№683 у реєстрі прав вимог) за кредитним договором № 268609905 від 07 жовтня 2024 року на загальну суму заборгованості 26420,81 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 12462,50 гривень, за процентами за користування кредитом - 7727,06 гривень, за неустойкою 6231,25 гривень( а.с. 19-20, 167-174). Як видно із платіжних інструкцій № 1051 від 21.01.2025, № 1055 від 28.01.2025, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 3 664 471,26 гривень згідно договору факторингу № МВ-ТП/16 (а. с. 21). Таким чином, договір факторингу № МВ-ТП/16 від 07.01.2025 набув чинності, за яким згідно з Реєстром прав вимоги від 07.01.2025 до зазначеного договору факторингу вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 268609905 від 07 жовтня 2024 року на суму заборгованості 26420,81 гривень перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС». Питання дійсності договору факторингу № МВ-ТП/16 від 07.01.2025, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» в установленому законом порядку не оспорено. У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору факторингу № МВ-ТП/16 від 07.01.2025 недійсним, або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цього договору. 07 січня 2025 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» повідомило [PERSON] шляхом надсилання листа на її електронну пошту, що право вимоги за кредитним договором № 268609905 від 07 жовтня 2024 року перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» згідно з укладеним договором факторингу ( а.с. 70). З розрахунку заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» вбачається, що загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 268609905 від 07 жовтня 2024 року, станом на 07 січня 2025 року становить 26420,81 гривень та складається із: суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12462,50 гривень; процентів, нарахованих за період з 07.10.2024 по 07.01.2025, в розмірі 7727,06 гривень, неустойки в розмірі 6231,25 гривень. 06.11.2024 відповідачем [PERSON] було сплачено 2100 гривень на погашення заборгованості (а. с. 22-23). Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 268609905 від 07 жовтня 2024 року, станом на 03 червня 2025 року становить 44741,42 гривень та складається із: суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12462,50 гривень; процентів, нарахованих за період з 07.10.2024 по 07.01.2025, в розмірі 7727,06 гривень та процентів, нарахованих за період з 08.01.2025 по 03.06.2025, в розмірі 18320,61 гривень, всього 26047,67 гривень, неустойки в розмірі 6231,25 гривень (а. с. 24-25). Жодних платежів відповідач на погашення заборгованості за кредитним договором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС » не здійснювала. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як зазначено у частини третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За нормою частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша стаття 628 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що кредитний договір № 268609905 від 07.10.2024 укладено в електронній формі. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У пункті 5 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частини сьомої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675-VIII). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них (частина п`ята статті 11 Закону України № 675-VIII). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII). На підтвердження своїх вимог позивачем надано паперову копію електронного договору кредитної лінії № 268609905 від 07.10.2024, який містить інформацію про його підписання позичальником [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором CDUH. Зазначені обставини свідчать про належне укладення кредитного договору №268609905 від 07.10.2024, в тому числі погодження позичальника [PERSON] з умовами вказаного договору, шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Аналогічна правова позиція сформована у постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Таким чином, 07 жовтня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» укладено кредитний договір № 268609905. Підпис на договорі здійснений позичальником [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У відзиві на позовну заяву представник відповідача - адвокат Піндур М.М. факт укладення кредитного договору № 268609905 від 07.10.2024 [PERSON] з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та отримання кредитних коштів у розмірі 12500 гривень не заперечував. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною першою статті 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 526 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 16 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Як встановлено в судовому засіданні, кінцева дата повернення кредиту згідно з пунктом 7.3 кредитного договору № 268609905 - 06 листопада 2029 року. Пунктом 9.1.1.7. кредитного договору № 268609905 передбачено, що у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення/розірвання договору. Як зазначено у пункті 7.4. кредитного договору № 268609905, проценти за договором сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування чи поновлення дисконтного періоду, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору (пункт 7.4.1 договору); після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно ( пункт 7.4.2. договору). З розрахунку заборгованостей ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» вбачається, що відповідачем [PERSON] станом на 03 червня 2025 року лише 06.11.2024 було сплачено 2100 гривень на погашення заборгованості за кредитним договором № 268609905 від 07 жовтня 2024 року, з яких 37, 50 гривень зараховано на погашення тіла кредиту, а 2062,50 гривень зараховано на погашення процентів за користування кредитом. Таким чином, у позивача виникло право вимоги до відповідача відповідно до пункту 9.1.1.7. кредитного договору № 268609905 та частини другої статті 1050 ЦК України на дострокове повернення кредиту. 04 червня 2025 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» повідомило [PERSON] відповідно до умов пункту 9.1.1.12. кредитного договору № 268609905 шляхом надсилання листа на її електронну пошту про дострокове розірвання кредитного договору № 268609905 від 07.10.2024 з 04 червня 2025 року та про необхідність оплати всієї суми заборгованості за вказаним договором - 44741,42 гривень, що представником відповідача - адвокатом Піндуром М.М. у відзиві на позовну заяву не заперечувалося( а.с. 71). Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору № 268609905 від 07.10.2024 та договору факторингу № МВ-ТП/16 від 07 січня 2025 року, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного договору та їх неналежного виконання відповідачем, суд вважає правильним задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором в розмірі 38510,17 гривень, з яких заборгованість за кредитом - 12462,50 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 07.10.2024 по 03.06.2025 - 26047,67 гривень. Доводи представника відповідача - адвоката Піндура М.М. про неправомірне нарахування кредитодавцем неустойки в розмірі 6231,25 гривень з посиланням на пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, не впливають на висновки суду, оскільки позивач у позовній заяві не просив стягнути з відповідача на його користь нараховану неустойку в розмірі 6231,25 гривень, не дивлячись на те, що вона зазначена у розрахунках заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Наведені у відзиві на позовну заяву аргументи представника відповідача - адвоката Піндура М.М. щодо неправомірності нарахування ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» процентів за користування кредитом за період із 07.01.2025 по 03.06.2025 є необґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснюватифакторингові операції (стаття 1079 ЦК України). Частиною першою статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, заміна кредитора в зобов`язанні не припиняє саме зобов`язання і не змінює його зміст. Змінюється лише суб`єкт, якому належить право вимоги: «У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора». Пунктом 9.1.1.5. кредитного договору № 268609905 від 07.10.2024 передбачено, що кредитодавець має право в будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, без згоди позичальника відступити права грошової вимоги за договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти та банківські метали у кредит, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу. Згідно з пунктом 14.20 кредитного договору № 268609905 від 07.10.2024 уразі відступлення права грошової вимоги за цим договором, до нового кредитора переходять також інші права, передбачені цим договором, в тому числі право на отримання забезпечення виконання цього договору. Договір факторингу № МВ-ТП/16 від 07.01.2025 було укладено ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», яке є фінансовою установою, що підтверджено Витягом із Державного реєстру фінансових установ ( а.с. 85). Виконуючим обов`язки директора Департаменту ліцензування Національного банку України повідомлено ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» листом про переоформлення ліцензії, в якому зазначено, що 11.03.2024 Національним банком України внесено запис до ДРФУ про переоформлення ліцензії ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (код за ЄДРПОУ 39700642) на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання послуг з факторингу на ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом надання послуги - факторинг( а.с. 86-87). Умови договору факторингу № МВ-ТП/16 від 07.01.2025 передбачають перехід всього обсягу прав грошових вимог клієнта за кредитним договором (наявних і майбутніх вимог, якими проценти і є в розумінні законодавства), зокрема прав грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитним договором, строк платежу за якими настав, а також прав грошових вимог, які виникнуть в майбутньому ( пункт 1.3. вказаного договору факторингу). Таким чином, у даній справі позивачем надані належні та допустимі докази, які у сукупності підтверджують укладання між сторонами кредитного договору, погодження між сторонами нарахування процентів за користування кредитними коштами та існування у позичальника заборгованості за цим договором, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором на користь позивача ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до якого згідно з умовами договору факторингу № МВ-ТП/16 від 07 січня 2025 року, який є чинним та не визнавався судом недійсним, перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 268609905 від 07.10.2024. Таким чином, умовами договору факторингу № МВ-ТП/16 від 07.01.2025, кредитного договору № 268609905 від 07.10.2024, який продовжував діяти після укладення договору факторингу та передачі прав вимоги від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», положеннями статей 514, 1078 ЦК України передбачено право ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» нарахувати проценти відповідачу за користування кредитом в межах строку кредитування. Через систематичну несплату відповідачем процентів, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 04 червня 2025 року скористалося положеннями пункту 9.1.1.7. кредитного договору № 268609905 від 07.10.2024 та повідомило відповідача про дострокове розірвання договору і припинило нарахування процентів за договором з цієї дати. Виходячи з наведеного, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» правомірно нараховувало проценти за базовою ставкою (1% вдень) до дати дострокового розірвання договору, що повністю відповідає умовам кредитного договору № 268609905 від 07.10.2024. Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах та численних правових висновках зазначала, що право кредитодавця на нарахування процентів за кредитним договором здійснюється у межах строку кредитування, встановленого договором, і після спливу цього строку або пред`явлення вимоги про повернення кредиту це право припиняється. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз вказаних норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Отже, нарахування позивачем процентів за базовою ставкою (1% в день), після відступлення йому права вимоги за кредитним договором до відповідача, з огляду на те, що останній кредит не повернув та фактично продовжував користуватися кредитними коштами, здійснювалося згідно з положеннями кредитного договору, договору факторингу та положень Цивільного кодексу України, в межах строку кредитування, включно до дати дострокового розірвання договору. Інші доводи представника відповідача - адвоката Піндура М.М. не спростовують висновків суду. Як зазначено у пункті 6 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною другої цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у пункті 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Судом встановлено, що адвокат Колінько Альона Валеріївна надавала позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» професійну правничу допомогу на підставі договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» і Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», ордеру на надання правничої допомоги № 1116266, виданого Адвокатським об`єднанням «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» адвокату Колінько Альоні Валеріївні, Додаткової угоди № 1880 від 09.10.2025 про надання правової допомоги до Договору № 5 від 02 грудня 2024 року (а. с.74, 77-83). Відповідно до пункту 1.1. договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правову допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим даним договором. Пунктом 4.1. договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року визначено, що правова допомога, яка надається Адвокатським об`єднанням, клієнтом оплачується в розмірі та обсязі, погодженому в додатках до цього договору (Додаткових угодах та/або Реєстрах), в гривнях шляхом переказу коштів на рахунок Адвокатського об`єднання та може бути здійснена в будь-який час і в тому числі авансом за надані послуги в майбутньому. Як вбачається з пункту 4.3. договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року, за результатами надання правової допомоги складається Акт приймання-передачі наданих послуг, що підписується представниками кожної із сторін. В Акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням правової допомоги та її вартість. 09 жовтня 2025 року між Адвокатським об`єднанням «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» і Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» підписано Акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року. Як зазначено в даному Акті, адвокатське об`єднання виконало, а клієнт прийняв послуги за надання правової допомоги у справі про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 268609905 від 07.10.2024 згідно договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року та Додатку до нього (Додаткова угода). Сторони погоджуються, що Адвокатське об`єднання виконало свої зобов`язання у межах договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року та Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги у повному обсязі, а саме: підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; аналіз судової практики; надання юридичних консультацій - 4 години, вартість 1000 гривень; підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) - 2 години, вартість 500 гривень; підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових і електронних доказів у справі та направлення копії доданих до неї документів - 10 годин, вартість 3500 гривень, всього 5000 гривень (а. с.83). Платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 230 від 09.10.2025 підтверджено перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» 5000 гривень Адвокатському об`єднанню «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» за надання правової допомоги згідно договору № 5 від 02.12.2024 та Додаткової угоди № 1880 від 09.10.2025 у справі про стягнення заборгованості ( а.с. 84). Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Гідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Враховуючи час, затрачений адвокатом Адвокатського об`єднання «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» Колінько А.В. на надання професійної правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», обсяг якої визначено у Акті приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, в сумі 5 000 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідачем та її представником суду не надано. За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень. За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved