Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

У грудні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.08.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] укладено договір позики № 76774114, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (пункт 1 договору позики). Підписанням договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (підпункт 5.1. пункту 5 договору позики). Відповідно до пункту 20 договору позики цей договір укладений у вигляді електронного цифрового документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 20 від 20.03.2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 22 500,00 грн, з яких: 6 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 500,00 грн сума заборгованості за процентами; 0,00 грн сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 76774114 в розмірі 22 500,00 грн. Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики № 76774114 від 06.08.2023 року в розмірі 22 500,00 грн, з яких: 6 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 500,00 грн сума заборгованості за процентами. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22.09.2025 року, ухваленим при заочному розгляді, позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. 28.10.2025 року представник відповідача - адвокат Перебийніс С. В., звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 22.09.2025 року, в якій зазначає, що вказане рішення вона отримала 23.10.2025 року безпосередньо в приміщенні суду на виконання поданої заяви. Щодо причин неявки в судове засідання відповідача зазначає, що він взагалі не знав про призначене засідання. Неповідомлення відповідача про розгляд справи позбавило його можливості подавати докази, подавати клопотання та заяви, надавати пояснення суду, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами, які мають істотне значення для вирішення справи. А також призвело до ухвалення судом неправильного заочного рішення. Вважає заявлені позивачем до стягнення суми процентів не ґрунтуються на умовах договору позики і наданому позивачем розрахунку. Відповідно до умов пункту 2 договору сума позики становить 6 000,00 грн, строк позики (договору) - 20 днів, процентна ставка (базова) в день - 2,5 % (фіксована). Дата надання позики - 06.08.2023 року, дата повернення позики (останній день) - 26.08.2023 року. Також у пункті 2 договору вказано, що процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день становить 2,70 %, однак вона не застосовується в період воєнного стану. В цьому ж таки пункті 2 договору зазначено, що ставки, визначені цим пунктом є незмінними протягом всього строку позики та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між позикодавцем та позичальником додаткової угоди до договору. Тобто відповідно до умов договору позики № 76774114 позикодавець мав право нарахувати відповідачу проценти за користування грошовими коштами лише в розмірі 3 000,00 грн. У зв`язку з вищевикладеним просила вказане заочне рішення скасувати та справу призначити до судового розгляду. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27.11.2025 року поновлено представнику відповідача - адвоката Перебийніс С. В. строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, заочне рішення суду від 22.09.2025 року скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник відповідача - адвокат Перебийніс С. В., подала до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого заначила, що 06.08.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір позики № 76774114 у розмірі 6 000,00 грн строком на 20 днів. [PERSON] позовні вимоги визнає частково та не погоджується з нарахованими процентами за понадстрокове користування позикою в розмірі 13 500,00 грн, оскільки вони не застосовуються в період воєнного стану, про що зазначено в пункті 2 договору. На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за процентами в розмірі 13 500,00 грн. Представник позивача подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в обґрунтування наводить наступне. Відповідно до пункту 4 договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту. Вказує, що відповідач був обізнаний з умовами договору щодо нарахування процентів за понадстрокове користування кредитними коштами, погодився з ними та підписав договір власноручно. Також він користувався кредитними коштами протягом строку, який перевищував 20 днів. Тобто відповідач одночасно заперечує умови щодо нарахування процентів за понадстрокове користування, однак продовжує користування коштами протягом понадстрокового періоду. Відповідачем при підписанні кредитного договору не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування процентів, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування процентів зазначених договорів, зокрема, щодо положень про нарахування процентів за невиконання умов договору. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. У відповіді на відзив зазначила, що справу просить розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. 27.02.2026 представник відповідача подала заяву в якій зазначила, що справу просить розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає частково, заперечення відповідача викладені у відзиві. У частині другій статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив такі обставини. 06.08.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76774114 (а.с. 6). Відповідно до умов договору сума позики 6 000,00 грн; строк позики складає 20 днів до 26.08.2023 року; процентна (базова) ставка 2,5 % за день (фіксована), процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70 % за день; пеня 2,70 %; орієнтовна реальна річна процентна ставка 163455,62 %; орієнтовна загальна вартість позики складає 9 000,00 грн. Додатком № 1 до договору позики № 76774114 від 06.08.2023 року є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до таблиці, розрахованої за період з 06.08.2023 року до 26.08.2023 року, чиста сума кредиту 6 000,00 грн, проценти за користування кредитом 3 000,00 грн, реальна річна процентна ставка 163455,62 %, загальна вартість кредиту 9 000,00 грн (а.с. 8). 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21 за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 10). Відповідно до пункту 1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно з пунктом 1.2. договору факторингу сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в момент підписання сторонами акта прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно з додатком № 2. 28.07.2021 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу, якою пункт 1.3 договору факторингу викладено в наступній редакції: «Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства» (а.с. 12). 25.01.2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 16 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, в якій визначена загальна сума прав вимоги, що відступають згідно з реєстром боржників № 14 (а.с. 13). Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників № 14 від 25.01.2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року фактор та клієнт уклали даний акт про те, що на виконання пункту 1.2. договору факторингу, укладеного між клієнтом та фактором, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 14 кількістю 4582, після чого, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 14 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги за договором позики № 76774114 в розмірі 22 500,00 грн, з яких: 6 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 500,00 грн сума заборгованості за процентами. При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Матеріали справи свідчать про те, що договір позики № 76774114 від 06.08.2023 року укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»). Статтею 12 указаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір позики № 76774114 від 06.08.2023 року підписано електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора l7PCN2AfLQ, про що свідчить пункт 28 договору позики юридичні адреси та реквізити сторін. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність волі відповідача на укладення договору позики на відповідних умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Як вбачається з досліджених доказів та як визнає відповідач, умови договору позики ним належним чином не виконані, в передбачені договором строки грошові кошти не повернуто. Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена в статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Факт сингулярного правонаступництва, тобто за яким до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право кредитора за договором позики № 76774114 від 06.08.2023 року підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження виконання ним вимог статті 516 ЦК України. Разом з цим, тлумачення статті 516 та частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, де зазначено, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 522/22802/17, які суд враховує відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом установлено, оскільки не спростовано сторонами, що відповідач, після заміни кредитора, не вчиняв дій щодо погашення заборгованості за договором позики № 76774114 від 06.08.2023 року. Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики № 76774114 від 06.08.2023 року за період з 25.01.2024 року до 03.06.2025 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 22 500,00 грн (а.с.16). Таким чином, всупереч умов договору позики відповідач свого зобов`язання щодо повернення позики не виконав. Водночас щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою у розмірі 13 500,00 грн суд зазначає наступне. У пункті 2 договору позики № 76774114 від 06.08.2023 року вказано, що процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день становить 2,70 % (не застосовується в період воєнного стану). Ставки, визначені цим пунктом є незмінними протягом всього строку позики та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між позикодавцем та позичальником додаткової угоди до договору. Пунктом 17 договору передбачено, що якщо сума позики не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк позикодавець має право у випадку невиконання позичальником умов цього договору нарахувати пеню у розмірі 2,70 % за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (зокрема, щодо незастосування в період воєнного стану). У випадку перевищення суми позики розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою, її частиною, у розмірі 2,70 % за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (зокрема, щодо незастосування в період воєнного стану) (пункт 18 договору). Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01.01.2023 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 6 700,00 грн. Суд установив, що сума позики становить 6 000,00 грн, тобто не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати. Ставки, визначені пунктом 2 договору, не змінювались, між позикодавцем та позичальником відповідні додаткові угоди до договору не укладались. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/202, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, який діє і на даний час. Отже, за користування позикою понад встановлений договором строк позикодавець мав право у випадку невиконання позичальником умов цього договору нарахувати пеню на підставі пункту 17 договору за відсутності обмежень щодо незастосування в період воєнного стану. Таким чином, нарахування позикодавцем процентної ставка за понадстрокове користування позикою, її частиною, у розмірі 2,70 % за кожен день такого користування з урахуванням обмежень щодо незастосування в період воєнного стану є безпідставним. Враховуючи, умови договору й те, що на момент укладення договору та розгляду справи на території України діє воєнний стан, позикодавець не мав права нараховувати відповідачу суму заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою, а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів у розмірі 13 500,00 грн необхідно відмовити. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено в частині другій статті 77 ЦПК України. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, п`ята статті 263 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та враховуючи те, що на день ухвалення судом рішення, доказів оплати відповідачем на рахунок первісного кредитора чи позивача заборгованості за договором позики в розмірі 9 000,00 грн суду не надано, суд на підставі наявних у справі доказів дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 116469 від 27.05.2025 року. У зв`язку з частковим задоволенням позову (40 %) до перерозподілу належать документально підтверджені судові витрати позивача зі сплати судового збору. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 211,20 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі статей 525, 526, 536, 626-629, 1054, 1056-1 ЦК України та

Outcome: partial