Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

17.03.2025 р. [PERSON] в особі свого представника адвоката Бойка Сергія Олександровича (далі позивач, [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1, [PERSON] ), Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області (залучено співвідповідачем ухвалою суду від 24.06.2025 р.), треті особи: Державний реєстратор приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дарнопих Тетяна Миколаївна про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради, скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності. В обґрунтування позову позивач вказала, що [INFO] померла [PERSON] , яка при житті склала заповіт, яким заповідала все своє майно в рівних долях своїм донькам: [PERSON] та [PERSON] . Нотаріус видав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в селі Вільне Макарівського району Київської області, вулиця Ілліча-50 в рівних долях. [PERSON] зареєструвала своє право власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень. Згідно виписки з погосподарської книги біля житлового будинку за померлою [PERSON] рахувалась земельна ділянка площею 0,50 га, з яких 0,25 га для ОЖБ та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно з точними обмірами Макарівського РЗБК з техпаспорту вбачається, що в дійсності на місцевості з врахуванням вже давно існуючих меж і прилеглих земельних ділянок в наявності за адресою [ADDRESS] ) є лише 0,482 га (0,25 га для ОЖБ та 0,232 га для ведення ОПГ). Без відома позивачки, відповідачка по справі одноособово приватизувала вищевказану земельну ділянку, чим порушила її права як власниці 1/2 частини житлового будинку. Крім того, підставою видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачки було рішення виконкому Вільнянської сільської ради №2 від 18.01.2002 року, що, як вважає позивач, суперечило вимогам чинного на той момент законодавства, оскільки винесено не уповноваженим органом. Позивач намагалася вирішити спірні питання з відповідачкою в судовому порядку, шляхом звернення до суду з позовною заявою про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку і скасування його державної реєстрації, скасування рішення ради, на підставі якого був виданий державний акт. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2016 р. скаргу [PERSON] було задоволено та вирішено Рішення Макарівського районного суду Київської області від 23 травня 2016 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов [PERSON] задовольнити. Визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області від 18 січня 2002 року № 2 в частині затвердження технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку та безоплатної передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,482 га, з яких 0,250 га для будівництва і обслуговування титлового будинку і господарських споруд, 0,232 га для особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю площею 0,482 га, з яких 0,250 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, 0,232 га для особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , серії 1-КВ №055069 від 19 червня 2002 року, виданий на ім`я [PERSON] , та скасувати його державну реєстрацію». [PERSON] оскаржувала рішення Апеляційного суду Київської області у касаційному порядку. Однак, Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.11.2018 року касаційну скаргу [PERSON] було залишено без задоволення, а Рішення Апеляційного суду Київської області від 17.11.2016 р. залишено без змін (справа № 370/251/15-ц). В подальшому, оскільки відповідач продала частину спірної земельної ділянки під час судових спорів своєму сину [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу №1217 від 16.06.2016 року, позивач звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 09.10.2019 р. у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 12.03.2020 р. апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено, рішення Макарівського районного суду Київської області від 09.10.2019 р. скасоване і постановлено нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено. Визнано недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі продажу № 1217 від 16 червня 2016 року земельної ділянки площею 0,232 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222781501:01:014:0051, що розташована за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевським Володимиром Степановичем, запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 15009320 від 16.06.2016 року. Постановою Верховного Суду від 03.03.2021 р. касаційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а Постанова Київського апеляційного суду від 12.03.2020 р. залишена без змін. Позивач вважає, що відповідач [PERSON] різними незаконними способами намагається привласнити собі земельні ділянки, якими за життя користувалася їх матір, оскільки [PERSON] має право взяти участь у приватизації цих земельних ділянок, як спадкоємець 1/2 частини будинковолодіння нарівні з [PERSON] . Не зважаючи на судові процеси щодо незаконних дій з земельними ділянками, відповідач [PERSON] почала здійснювати також і незаконні хаотичні забудови на присадибній ділянці, побудова магазину (приблизно 2002), перебудова літньої кухні на житловий будинок (приблизно 2010) та інше. Позивач вважає, що оскільки Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2016 р. визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю площею 0,482 га, з яких 0,250 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, 0,232 га для особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , серії 1-КВ №055069 від 19 червня 2002 року, виданий на ім`я [PERSON] , та скасовано його державну реєстрацію, то має бути скасоване і рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Дарнопих Тетяни Миколаївни від 03 березня 2016 року про реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також, однією з підстав для реєстрації приватним нотаріусом Дарнопих Т.М. права власності на житловий будинок [ADDRESS] було рішення № 70 виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 25 грудня 2008 року «Про інвентаризацію уточнення нумерації вулиці Ілліча с. Вільне Макарівського району Київської області», яким було виділено в окремі особові рахунки та присвоєно № 50-а на самочинно збудований магазин та № 50/2 на самочинно збудований житловий будинок. Позивач вважає, що дане рішення є незаконним має бути визнане недійсним та скасоване, оскільки дане рішення приймалося виконавчим комітетом Вільнянської сільської ради в 2008 році за наявності Державного акту на землю площею 0,482 га за адресою [ADDRESS] , за яким на той час [PERSON] незаконно стала власницею всієї земельної ділянки. Тому, оскільки Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2016 р. визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю площею 0,482 га та скасовано його державну реєстрацію, то має бути скасоване і рішення № 70 виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 25 грудня 2008 року. Оскільки позивачу стало відомо про рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] та про одну з підстав цієї реєстрації - Рішення № 70 виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 25 грудня 2008 року лише в жовтні 2024 року то строк позовної давності має обліковуватися саме з цього часу. Враховуючи викладене, позивач просить суд: Визнати недійсним та скасувати Рішення № 70 виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 25 грудня 2008 року «Про інвентаризацію уточнення нумерації вулиці Ілліча с. Вільне Макарівського району Київської області» про: - виділ в окремий особовий рахунок будівлю магазину продовольчих товарів за адресою [ADDRESS] , де підприємцем являється [PERSON] ; - виділ в окремий особовий рахунок новозбудований житловий будинок за адресою [ADDRESS] і присвоєння номер - [ADDRESS] , де власником являється [PERSON] ». Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Дарнопих Тетяни Миколаївни від 03 березня 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 28584860 від 03.03.2016 р., відповідно якому за [PERSON] 03.03.2016 р. зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 876716032227, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також виключити запис про речове право № 13720806 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Стягнути з відповідача [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь позивача [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) судові витрати по справі. Ухвалою суду від 20.03.2025 р. позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву, третій особі письмових пояснень щодо позову або відзиву. Оскільки при подачі позову Томашівську сільську раду вказано третьою особою, 25.03.2025 р. від останньої надійшли письмові пояснення, як від третьої особи, в яких вказано, що фактично між сторонами має місце спір щодо встановлення порядку користування житловим будинком (успадкованим) за адресою: [ADDRESS] , та земельною ділянкою площею 0,25 га необхідною для обслуговування такого житлового будинку (домоволодіння); а також щодо користування земельною ділянкою площею 0,232 га для ведення підсобного господарства. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту безпосередньо не стосується житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а лише реєстрації речового права на таке майно. Тож обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним, оскільки не призведе до вирішення спору, який, за обставинами справи, наявний між сторонами. 03.06.2025 р. до суду надійшов відзив відповідачки [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 24.06.2025 р. поновлено строк на подачу відзиву, відзив прийнято судом та приєднано до матеріалів справи. У відзиві відповідач [PERSON] вказала, що позовні вимоги вона не визнає в повному обсязі посилаючись на те, що Будівництво спірного житлового будинку здійснювалось відповідачкою [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 19.10.2008 р. №52 та в межах земельної ділянки площею 0,250 га, право власності відповідачки на яку посвідчувалось державним актом на право на право приватної власності на вказану земельну ділянку серії І-КВ №055069 від 19 червня 2002 року. Відповідно до листа Сектору містобудування та архітектури Макарівської РДА від 23.10.2015 р. №143 зазначений житловий будинок розташований без порушень відповідно до норм ДБН 360-92** в частині місця розташування житлового будинку в межах земельної ділянки землекористування відносно прилеглих земельних ділянок, будівель і споруд. Факт закінчення будівництва житлового будинку та прийняття його в експлуатацію підтверджується декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, яка зареєстрована за №КС182153171887 від 13.11.2015р. Як на час початку виконання будівельних робіт (2008 рік), так і станом на 2015 рік (дата прийняття будинку в експлуатацію) та станом на дату державної реєстрації права власності (03.03.2016 р.) позивачка була власником земельної ділянки площею 0,250 га, на якій здійснювалось будівництво спірного житлового будинку. Відповідно державна реєстрація права власності на зазначений житловий будинок проведена у повній відповідності до норм чинного на той час законодавства. Подальше скасування рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2016 р. зазначеного вище державного акту на право власності не змінює правового статусу належного позивачці житлового будинку та не є підставою для припинення права власності на нього. Окремі недоліки в оформлені документів в частині зазначення дати їх складання (свідоцтво на забудову індивідуальної садиби віл 21.07.2008 р., акт розпланування земельної ділянки, виносу вісей житлового будинку та присадибних будівель від 17.10.2008 р.) не впливають на законність будівництва, оскільки позивачем не доведено факт підробки цих документів відповідачкою. Також позивачем не оспорювалась законність декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка зареєстрована за №КС182153171887 від 13.11.2015 р. і на підставі якої відбувалася державна реєстрація права власності відповідачки на спірний житловий будинок. А тому зазначений житловий будинок не є об`єктом самочинного будівництва в розумінні ст. 376 ЦК України. Також відповідач у відзиві вказала, що відсутні правові підстави для визнання недійсним та скасування рішення №70 виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 25 грудня 2008 року мотивуючи тим, що оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 25.12.2008 р. №70 вирішено щодо виділення в окремий особовий рахунок будівлі магазину продовольчих товарів за адресою: [ADDRESS] та новозбудованого житлового будинку [PERSON] , з присвоєнням будинку номеру - [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що зазначене рішення виконавчого комітету має бути визнано недійсним та скасоване, оскільки воно приймалося на тій підставі, що земельна ділянка [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі Державного акту серії 1-КВ №055069 від 19 червня 2002 року, однак даний Державний акт Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2016 р. визнаний недійсним та скасована його державна реєстрація. В той же час, станом на дату прийняття оскаржуваного рішення зазначений державний акт на право приватної власності не землю був чинний, а тому рішення виконавчого комітету відповідало вимогам чинного на той час законодавства. Позивачкою також не оспорюється право власності відповідачки на будівлю магазину продовольчих товарів, який згадується у рішенні. Також відповідач-1 вважає, що відсутні підстави для скасування рішення про державну реєстрацію прав та виключення запису про речове право мотивуючи тим, що свої вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та виключення запису про речове право позивачка обґрунтовує тим, що вона та відповідач [PERSON] є співвласниками первісної будівлі [ADDRESS] , [ADDRESS] . Починаючи з 2002 року відповідач здійснювала самочинне хаотичне будівництво - замість літньої кухні, гаражу та сараю збудовано двоповерховий цегляний будинок, також збудовано магазин та декілька будівель, без відповідного дозволу співвласника будинку [PERSON] та без розроблення проекту, чим порушила права позивача як власника частини цього ж будинку. Також відповідач-1 зазначає, що позивачка посилалась на те, що наявність зареєстрованого за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] чинить перешкоди у можливості здійснення [PERSON] приватизації земельної ділянки та реєстрації Позивача як власника земельної ділянки в органах Державного земельного кадастру. Водночас зі змісту заяви-розписки вбачається, що позивачка [PERSON] не заперечувала проти будівництва відповідачкою житлового будинку на місці згорілої літньої кухні. Хоч вказана розписка не містить дати її складання, однак за твердженням відповідачки цю розписку було складено позивачкою 28.09.2008 р. одночасно з іншою заявою-розпискою, якою позивачка надала згоду на підключення газу від житлового будинку в [ADDRESS] до будинку, який належить [PERSON] і розташований в [ADDRESS] . Наведені документи засвідчують обізнаність позивачки з фактом будівництва спірного житлового будинку станом на 2008 рік, так і про відсутність будь-яких заперечень з цього приводу. А тому доводи позивачки про будівництво спірного житлового будинку без її дозволу спростовуються наведеними заявами позивачки. Доводи позивачки про те, що наявність зареєстрованого за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] чинить перешкоди у можливості здійснення [PERSON] приватизації земельної ділянки та реєстрації Позивача як власника земельної ділянки в органах Державного земельного кадастру, не підтверджені жодними доказами. Матеріали справи не містять доказів як факту звернення позивачки до органів місцевого самоврядування з питань приватизації земельної ділянки, так і факту відмови у приватизації земельної ділянки з підстав наявності зареєстрованого за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Крім того, відповідач-1 вказала, що якщо суд дійде висновку про обґрунтованість позовних вимог, просила застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову. 13.06.2025 р. до суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом та приєднана до матеріалів справи. У відповіді на відзив позивач заперечуючи викладені відповідачем у відзиві обставини просила позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позові. 23.06.2026 р. до суду від позивачки надійшла відповідь на письмові пояснення третьої особи Томашівської сільської ради. Ухвалою суду від 24.06.2025 р. залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Томашівську сільську раду Фастівського району Київської області та встановлено співвідповідачу строк для подання відзиву на позов. 03.07.2025 р. до суду від Томашівської сільської ради надійшов відзив на позовну заяву, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. Відзив мотивований тим, що враховуючи фактичні дані, якими обґрунтовується позов, наявні підстави для висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним, оскільки не призведе до вирішення спору, який, за обставинами справи, наявний між сторонами, не містить матеріально-правових вимог щодо спірних об`єктів нерухомого майна, що є підставою для відмови в позові. 04.08.2025 р. до суду від позивачки надійшла відповідь на відзив Томашівської сільської ради, яка прийнята судом та приєднана до матеріалів справи. У відповіді на відзив позивач посилалась на обґрунтування, які вказані у позовній заяві та вважає, що існують наявні підстави для задоволення позовних вимог, а тому просила задовольнити їх у повному обсязі. Ухвалою суду від 29.09.2025 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 13.11.2025 р., який неодноразово відкладався, черговий раз на 26.02.2026 р. У судовому засіданні представник позивача адвокат Бойко С.О. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі зважаючи на те, що позов [PERSON] є обґрунтованим, доведеним. У судовому засіданні представник відповідача-1 адвокат Ганенко Р.А. проти позовних вимог заперечив, просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві. Інші належним чином повідомлені учасники справи у судове засідання не з`явилися. Томашівська сільська рада надіслала заяву про розгляд справи за відсутності представника, вказавши, що позиція Томашівської сільської ради викладена в заявах по суті справи та висловлена представником в судовому засіданні, яке відбулось 16.12.2026 р. Третя особа подала лист про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.06.2000 р. [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями в рівних долях житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , який належав покійній [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 13). Позивачка [PERSON] зареєструвала свою частку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.11.2014 р. (а.с. 14). Як стверджує позивач, згідно виписки з погосподарської книги біля житлового будинку за померлою [PERSON] рахувалась земельна ділянка площею 0,50 га, з яких 0,25 га для ОЖБ та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно з точними обмірами Макарівського РЗБК з техпаспорту вбачається, що в дійсності на місцевості з врахуванням вже давно існуючих меж і прилеглих земельних ділянок в наявності за адресою [ADDRESS] ) є лише 0,482 га (0,25 га для ОЖБ та 0,232 га для ведення ОПГ). Без її відома, відповідачка по справі одноособово приватизувала вищевказану земельну ділянку, чим порушила її права як власниці 1/2 частини житлового будинку. Крім того, підставою видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачки було рішення виконкому Вільнянської сільської ради №2 від 18.01.2002 року, що суперечило вимогам чинного на той момент законодавства, оскільки винесено не уповноваженим органом. З цього приводу в 2015 році [PERSON] звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовною заявою про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку і скасування його державної реєстрації, скасування рішення ради, на підставі якого був виданий державний акт. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 27.04.2015 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 24.06.2015 р., позов задоволено (справа № 370/251/15-ц). Було визнано недійсним та скасовано рішення виконавчого комітету Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області від 18 січня 2002 року № 2 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності па земельну ділянку та безоплатної передачі у власність [PERSON] земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,482 га, з яких: 0,250 га для обслуговування житлового будинку, 0,232 га для ведення особистого підсобного господарства. Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку серії І-КВ №055069 від 19 червня 2002 року, виданий [PERSON] та скасовано його державну реєстрацію. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Макарівського районного суду Київської області від 27.04.2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24.06.2015 року скасовано, справу передано на розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 23.05.2016 р. (справа № 370/251/15-ц) [PERSON] у задоволенні її позовних вимог було відмовлено (а.с. 15-17). Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2016 р. Рішення Макарівського районного суду Київської області від 23.05.2016 р. скасовано та ухвалено по справі нове рішення, яким позов [PERSON] задовольнити. Визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області від 18 січня 2002 року № 2 в частині затвердження технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку та безоплатної передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,482 га, з яких 0,250 га для будівництва і обслуговування титлового будинку і господарських споруд, 0,232 га для особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю площею 0,482 га, з яких 0,250 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, 0,232 га для особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , серії 1-КВ №055069 від 19 червня 2002 року, виданий на ім`я [PERSON] , та скасувати його державну реєстрацію» (а.с. 17 зворот - 19). [PERSON] оскаржувала рішення Апеляційного суду Київської області у касаційному порядку. Однак, Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.11.2018 р. касаційну скаргу [PERSON] було залишено без задоволення, а Рішення Апеляційного суду Київської області від 17.11.2016 р. залишено без змін (а.с. 20-25). В подальшому, позивачці стало відомо, що [PERSON] продала частину спірної земельної ділянки під час судових спорів своєму сину [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу №1217 від 16.06.2016 року. Тому, [PERSON] звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Макарівського РНО Київської області Ольшевський В.С. про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним (справа № 370/1228/19). Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 09.10.2019 р. у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено (а.с. 27-29). Постановою Київського апеляційного суду від 12.03.2020 р. апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено, рішення Макарівського районного суду Київської області від 09.10.2019 р. скасоване і постановлено нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено. Визнано недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі продажу № 1217 від 16 червня 2016 року земельної ділянки площею 0,232 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222781501:01:014:0051, що розташована за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевським Володимиром Степановичем, запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 15009320 від 16.06.2016 року (а.с. 29 зворот - 31). Постановою Верховного Суду від 03.03.2021 р. касаційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а Постанова Київського апеляційного суду від 12.03.2020 р. залишена без змін (а.с. 32-37). З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав № 399016873 від 14.10.2024 р. слідує, що: [PERSON] є власницею житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . «Опис об`єкта : Загальна площа (кв.м): 146.7, житлова площа (кв.м): 67.7, Опис: Житловий будинок (А), рік побудови - 2010, загальна площа - 146,7 кв.м., житлова площа - 67,7 кв.м., веранда (а), прибудова (а1), ганок (а2), балкон (а3), погріб під частиною будівлі (під Д), сарай (Д). Адреса: [ADDRESS] . Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: 3222781501:01:014:0050, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28584860 від 03.03.2016 18:13:58, приватний нотаріус Дарнопих Тетяна Миколаївна, Бучанський районний нотаріальний округ, Київська обл. Документи, подані для державної реєстрації : лист про надання інформації, серія та номер: 143, виданий 23.10.2015, видавник: сектор містобудування та архітектури Макарівської РДА; витяг з рішення засідання виконкому (про адресу), серія та номер: 70, виданий 25.12.2008, видавник: Вільнянська сільська рада Макарівського району Київської області; розпорядження про перейменування назв вулиць, серія та номер: 8, виданий 11.12.2015, видавник: Вільнянська сільська рада Макарівського району Київської області; державний акт на право приватної власності на землю, серія та номер: І-КВ №055069, виданий 19.06.2002, видавник: Вільнянська сільська рада Макарівського району Київської області. Розмір частки : 1 Власники: [PERSON] » (а.с. 38). 14.06.2016 р. позивач зверталася до голови Вільнянської сільської ради із заявою з проханням надати їй пояснення з приводу дозвільної документації, щодо побудованого магазину та хаотичної забудови присадибної земельної ділянки по [ADDRESS] , а також перебудови літньої кухні на житловий будинок, оскільки вона являється співвласником вказаного господарства та дозволу на перебудову, забудову та будівництво магазину в неї ніхто не питав (а.с. 39). Листом № 227 від 16.06.2016 р. позивачку було повідомлено, що: «Вільнянська сільська рада розглянула Ваше звернення щодо надання письмового пояснення з приводу наданих дозволів на будівництво магазину, перебудови літньої кухні на житловий будинок та хаотичної забудівлі присадибної ділянки, що знаходиться за адресою; [ADDRESS] та повідомляє наступне: в архівах Вільнянської сільської ради немає збережених копій протоколів та рішень сесій Вільнянської сільської ради і протоколів та рішень засідань виконавчого комітету, так як всі вищевказані документи за попередні роки були передані до архівного відділу Макарівської райдержадміністрації (а.с. 40). Також [PERSON] 26.04.2017 р. зверталася з заявою до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про незаконні дії співвласника будинку [PERSON] , щодо перебудування літньої кухні, гаражу та сараю на двоповерховий цегляний будинок, магазин та декілька будівель без технічної документації та дозволу на ці дії співвласника [PERSON] , однак відповіді не отримала (а.с. 41). Представник позивача звернувся до Томашівської сільської ради з адвокатським запитом №59 від 19.11.2024 р. стосовно того, чи погоджувалася будь-яка будівельно технічна документація стосовно будинку [ADDRESS] , та чи були зареєстровані будь-які звернення, заяви чи скарги стосовно незаконного (самочинного) будівництва за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий № 3222781501:01:014:0050 та інш. (а.с. 42). Своїм листом № 02-19/182 від 21.11.2024 р. Томашівська сільська рада повідомила, що: «Документи, які стосувались діяльності Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області (правонаступником якої з 30.11.2020 року є Томашівська сільська рада), передані до Макарівського архівного сектору архівного відділу Бучанської райдержадміністрації Київської області (місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 8, смт Макарів, Бучанський район, Київська обл., тому в сільській раді відсутня запитуєма Вами інформація. Повідомляємо, що на розгляд Томашівської сільської ради не надходили і не перебувають на розгляді будь-які заяви стосовно оформлення права власності, користування, або вчинення будь-яких інших дій стосовно зазначених у запиті земельних ділянок або об`єктів нерухомого майна, розташованих на них» (а.с. 43). Представник позивача звернувся до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дарнопих Тетяни Миколаївни з адвокатським запитом №64 від 18.12.2024 р. про надання належним чином завірених документів, на підставі яких було проведено державну реєстрацію речових прав на будинок [ADDRESS] (а.с. 44). Однак, приватним нотаріусом Дарнопих Т.М. було відмовлено у наданні даної інформації, з посиланням на те, що відповідно до Порядку передачі документів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції 20.01.2012 № 111/5, всі документи у сфері державної реєстрації були передані органу державної реєстрації прав за місцем знаходження нерухомого майна (на той час - Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції Київської області (а.с. 45). Представником позивача було направлено адвокатський запит №63 від 18.12.2024 р. до Макарівського архівного сектору Архівного відділу Бучанської райдержадміністрації Київської області стосовно того, чи погоджувалася будь-яка будівельно технічна документація стосовно будинку [ADDRESS] , за якою адресою зареєстрована земельна ділянка кадастровий № 3222781501:01:014:0050, на якій правовій підставі було присвоєно поштову адресу [ADDRESS] та чи були зареєстровані будь-які звернення, заяви чи скарги стосовно незаконного (самочинного) будівництва за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий № 3222781501:01:014:0050 (а.с. 46). 20.12.2024 р. за № 05-06/1065 надано відповідь про відсутність запитуваної інформації (а.с. 47). Представником позивача було направлено адвокатський запит №13 від 14.02.2025 р. до Архівного відділу Бучанської райдержадміністрації Київської області (Макарівський архівний сектор) з проханням надати копії всіх документів, які стали підставою для проведення державної реєстрації речових прав на будинок [ADDRESS] (а.с. 48). З Архівного відділу Бучанської РДА Київської області у відповідь на адвокатський запит надійшла: Архівна копія Рішення № 70 виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 25 грудня 2008 року «Про інвентаризацію уточнення нумерації вулиці Ілліча с. Вільне Макарівського району Київської області». В даному документі зазначено наступне: «В зв`язку з інвентаризацією уточнення нумерації [ADDRESS] та відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконком ВИРІШИВ: 1. Виділити в окремий особовий рахунок будівлю магазину продовольчих товарів за адресою [ADDRESS] , де підприємцем являється [PERSON] . 2. Виділити в окремий особовий рахунок новозбудований житловий будинок за адресою [ADDRESS] і присвоїти номер - [ADDRESS] , де власником являється [PERSON] » (а.с. 49 49 зворот). Окрім того, з Архівного відділу Бучанської РДА Київської області надійшов архівний витяг з розпорядження сільського голови Вільнянської сільської ради VII скликання, від 11.12.2015 р. № 8 та архівний витяг з рішення 04 сесії Вільнянської сільської ради VII скликання від 24.12.2015 № 18.04- VII «Про затвердження розпорядження сільського голови № 8 від 11.12.2015 р. «Про перейменування назв вулиць в селі Вільне та селі Юрівка на території Вільнянської сільської ради». З даних документів вбачається, що [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (а.с. 50-51 зворот). Листом від 17.02.2025 р. № 05-05/98 Архівний відділ у відповідь на Ваш запит від 14.02.2025 № 13 повідомлено, що листування та інші документи тимчасового зберігання сектору містобудування та архітектури Макарівської районної державної адміністрації Київської області в архівний відділ Бучанської районної державної адміністрації Київської області не надходили, тому немає можливості надати копію листа сектору містобудування та архітектури Макарівської райдержадміністрації від 23.10.2015 № 143 виданий [PERSON] щодо житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 52). 06.03.2025 р. за №16 представник позивача звертався до КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» з адвокатським запитом про надання копії інвентаризаційної справи по будинку [ADDRESS] (а.с. 53). На вказаний запит надано відповідь про те, що станом на 31.12.2012 право власності на об`єкт нерухомого майна за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] не зареєстровано та не заінвентаризовано (а.с. 54). Позивач [PERSON] вважає, що рішення Вільнянської сільради № 70 від 25.12.2008 р. має бути визнано недійсним та скасоване, оскільки воно приймалося на тій підставі, що земельна ділянка [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі Державного акту серії 1-КВ №055069 від 19 червня 2002 року, однак даний Державний акт Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2016 р. визнаний недійсним та скасована його державна реєстрація. При цьому, [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками первісної будівлі [ADDRESS] . Крім того, позивач посилалася на те, що починаючи з 2002 року відповідач здійснювала самочинне хаотичне будівництво замість літньої кухні, гаражу та сараю збудовано двоповерховий цегляний будинок, також збудовано магазин та декілька будівель, без відповідного дозволу співвласника будинку [PERSON] та без розроблення проекту, чим порушила права позивача як власника частини цього ж будинку. Зазначена обставина унеможливлює прийняття органами державного архітектурно будівельного контролю об`єкта в експлуатацію та видачу необхідного для проведення реєстрації права власності за [PERSON] документу. Тому позивач вважає, що реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] на ім`я [PERSON] відбулась не на законних підставах. Більш того, наявність зареєстрованого за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] чинить перешкоди у можливості здійснення [PERSON] приватизації земельної ділянки та реєстрації Позивача як власника земельної ділянки в органах Державного земельного кадастру. Позивач вважає, що оскільки Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2016 р. визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю площею 0,482 га, з яких 0,250 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, 0,232 га для особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , серії 1-КВ №055069 від 19 червня 2002 року, виданий на ім`я [PERSON] , та скасовано його державну реєстрацію, то має бути скасоване і рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Дарнопих Тетяни Миколаївни від 03 березня 2016 року про реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також, однією з підстав для реєстрації приватним нотаріусом Дарнопих Т.М. права власності на житловий будинок [ADDRESS] було рішення № 70 виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 25 грудня 2008 року «Про інвентаризацію уточнення нумерації вулиці Ілліча с. Вільне Макарівського району Київської області», яким було виділено в окремі особові рахунки та присвоєно № 50-а на самочинно збудований магазин та № 50/2 на самочинно збудований житловий будинок. Позивач вважає, що дане рішення є незаконним, має бути визнане недійсним та скасоване, оскільки воно приймалося виконавчим комітетом Вільнянської сільської ради в 2008 році за наявності Державного акту на землю площею 0,482 га за адресою [ADDRESS] , за яким на той час [PERSON] незаконно стала власницею всієї земельної ділянки. Тому, оскільки Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2016 р. визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю площею 0,482 га та скасовано його державну реєстрацію, то має бути скасоване і рішення № 70 виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 25 грудня 2008 року. Досліджуючи відзив відповідача [PERSON] та додані до нього докази, суд зауважує, що відповідачем на підтвердження своїх заперечень до відзиву додано копії наступних документів: свідоцтво на забудову індивідуальної садиби від 21.07.2008 р.; акт розпланування земельної ділянки, виносу вісей житлового будинку та присадибних будівель від 17.10.2008 р.; рішення виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 19.10.2008 р. №52; план забудови земельної ділянки від 17.10.2008 р.; декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка зареєстрована за № КС182153171887 від 13.11.2015 р.; лист Сектору містобудування та архітектури Макарівської РДА від 23.10.2015 р. №143; схема забудови земельної ділянки (додаток до листа Сектору містобудування та архітектури Макарівської РДА від 23.10.2015 р. №143); інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав від 16.03.2016 р. №55276530; технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; заява-розписка [PERSON] (без дати та номера); заява-розписка [PERSON] від 28.09.2008 р. (а.с. 128-137). Вирішуючи вимоги за даним позовом суд виходить також з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. Особа може бути обмежена у здійснені права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ст. 331 ЦК України (в редакції станом на час реєстрації права власності на житловий будинок) право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 375 ЦК України (в редакції станом на час реєстрації права власності на житловий будинок) Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. При цьому, судом встановлено, що будівництво спірного житлового будинку здійснювалось відповідачкою [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 19.10.2008 р. №52 та в межах земельної ділянки площею 0,250 га, право власності відповідачки на яку посвідчувалось державним актом на право на право приватної власності на вказану земельну ділянку серії І-КВ №055069 від 19 червня 2002 року. Відповідно до листа Сектору містобудування та архітектури Макарівської РДА від 23.10.2015 р. №143 зазначений житловий будинок розташований без порушень відповідно до норм ДБН 360-92** в частині місця розташування житлового будинку в межах земельної ділянки землекористування відносно прилеглих земельних ділянок, будівель і споруд. Факт закінчення будівництва житлового будинку та прийняття його в експлуатацію підтверджується декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, яка зареєстрована за №КС182153171887 від 13.11.2015р. Як на час початку виконання будівельних робіт (2008 рік), так і станом на 2015 рік (дата прийняття будинку в експлуатацію) та станом на дату державної реєстрації права власності (03.03.2016 р.) відповідачка була власником земельної ділянки площею 0,250 га, на якій здійснювалось будівництво спірного житлового будинку. Відповідно державна реєстрація права власності на зазначений житловий будинок проведена у повній відповідності до норм чинного на той час законодавства. Подальше скасування рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2016 р. зазначеного вище державного акту на право власності земельної ділянки не змінює правового статусу належного відповідачці житлового будинку та не є підставою для припинення права власності на нього. Окремі недоліки в оформлені документів в частині зазначення дати їх складання (свідоцтво на забудову індивідуальної садиби віл 21.07.2008 р., акт розпланування земельної ділянки, виносу вісей житлового будинку та присадибних будівель від 17.10.2008 р.) не впливають на законність будівництва, оскільки позивачем не доведено факт підробки цих документів відповідачкою. Також позивачем не оспорювалась законність декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка зареєстрована за №КС182153171887 від 13.11.2015 р. і на підставі якої відбувалася державна реєстрація права власності відповідачки на спірний житловий будинок. А тому зазначений житловий будинок не є об`єктом самочинного будівництва в розумінні ст. 376 ЦК України. Визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю площею 0,482 га, з яких 0,250 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, 0,232 га для особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , серії 1-КВ №055069 від 19 червня 2002 року, виданого на ім`я [PERSON] та скасування його державної реєстрації рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2016 р., не є безумовною підставою для скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Дарнопих Тетяни Миколаївни від 03 березня 2016 року про реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Щодо відсутності правових підстав для визнання недійсним та скасування рішення №70 виконавчого комітету Вільнянської сільської ради дід 25 грудня 2008 року суд зауважує наступне. Оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 25.12.2008 р. №70 вирішено щодо виділення в окремий особовий рахунок будівлі магазину продовольчих товарів за адресою: [ADDRESS] та новозбудованого житлового будинку [PERSON] , з присвоєнням будинку номеру - [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що зазначене рішення виконавчого комітету має бути визнано недійсним та скасоване, оскільки воно приймалося на тій підставі, що земельна ділянка [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі Державного акту серії 1-КВ №055069 від 19 червня 2002 року, однак даний Державний акт Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2016 р. визнаний недійсним та скасована його державна реєстрація. В той же час, станом на дату прийняття оскаржуваного рішення зазначений державний акт на право приватної власності не землю був чинний, а тому рішення виконавчого комітету відповідало вимогам чинного на той час законодавства. Окрім того позивачкою та її представником не доведено, які саме права позивачки порушено оскаржуваним рішенням виконавчого комітету. Адже саме наявність порушеного права і є підставою для звернення до суду з вимогу про визнання рішення виконавчого комітету незаконним. Зі змісту рішення виконавчого комітету вбачається, що виконавчим комітетом не вирішувалося питання про права чи обов`язки позивачки, а стосувалося виключно питань погосподарського обліку та призначення адресного номеру житлового будинку, власником якого була [PERSON] . За наведених обставин вимога позивачки про визнання недійсним та скасування Рішення №70 виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 25 грудня 2008 року є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Щодо відсутності підстав для скасування рішення про державну реєстрацію прав та виключення запису про речове право суд зауважує наступне. Свої вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та виключення запису про речове право позивачка обґрунтовує тим, що вона та відповідач [PERSON] є співвласниками первісної будівлі [ADDRESS] , [ADDRESS] . Починаючи з 2002 року відповідач здійснювала самочинне хаотичне будівництво - замість літньої кухні, гаражу та сараю збудовано двоповерховий цегляний будинок, також збудовано магазин та декілька будівель, без відповідного дозволу співвласника будинку [PERSON] та без розроблення проекту, чим порушила права позивача як власника частини цього ж будинку. Також позивачка посилалась на те, що наявність зареєстрованого за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] чинить перешкоди у можливості здійснення [PERSON] приватизації земельної ділянки та реєстрації Позивача як власника земельної ділянки в органах Державного земельного кадастру. Водночас зі змісту заяви-розписки вбачається, що позивачка [PERSON] не заперечувала проти будівництва відповідачкою житлового будинку на місці згорілої літньої кухні. Хоч вказана розписка не містить дати її складання, однак за твердженням відповідачки цю розписку було складено позивачкою 28.09.2008 р. одночасно з іншою заявою-розпискою, якою позивачка надала згоду на підключення газу від житлового будинку в [ADDRESS] до будинку, який належить [PERSON] і розташований в [ADDRESS] . Наведені документи засвідчують обізнаність позивачки з фактом будівництва спірного житлового будинку станом на 2008 рік, такі і про відсутність будь-яких заперечень з цього приводу. Представник позивачки не спростував чинність вказаних розписок, обмежившись лише запереченням факту їх підписання позивачкою. Водночас пояснення сторін чи їх представників не є доказами у справі. А тому доводи позивачки про будівництво спірного житлового будинку без її дозволу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Судом встановлено, що у 2008 році позивачка надала згоду на будівництво відповідачкою спірного житлового будинку, про що свідчать складені позивачкою заяви- розписки. А тому відкликання позивачкою такої згоди у 2025 році не може бути підставою для припинення зареєстрованого у 2016 році права власності відповідачки на житловий будинок. Доводи позивачки про те, що наявність зареєстрованого за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] чинить перешкоди у можливості здійснення [PERSON] приватизації земельної ділянки та реєстрації позивача як власника земельної ділянки в органах Державного земельного кадастру, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Матеріали справи не містять доказів як факту звернення позивачки до органів місцевого самоврядування з питань приватизації земельної ділянки, так і факту відмови у приватизації земельної ділянки з підстав наявності зареєстрованого за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності наданих сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності у даній справі слід вказати наступне. Статтею 256 ЦК України, визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Основи застосування позовної давності передбачені главою 19 ЦК України. Позовна давність нормами ЦК України поділена на загальну та спеціальну. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). До окремих видів вимог, пов`язаних з визнанням правочинів недійсними, встановлено спеціальну позовну давність (частини третя, четверта статті 258 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції дотримуються суди при розглядів спорів (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо). Враховуючи вказані положення та встановлені обставини справи, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed