Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою до [PERSON] , треті особи - Орган опіки та піклування Чорноострівської селищної ради, Виконавчий комітет Хмельницької міської ради (як орган опіки та піклування), про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] з 29 червня 2013 року 2013 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , який розірвано відповідно до рішення Хмельницького мськрайонного суду від 12.01.2016 року по справі №686/21888/15-ц. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] . Вказане прізвище було змінено на прізвище [PERSON] після укладення позивачкою 18.03.2020 року. У шлюбу з відповідачем народився син - [PERSON] . [INFO] . Ще з народження сина відповідач не виявив турботи про нього, а після розлучення взагалі участі в утриманні, вихованні та розвиткові сина не брав. Не виявляв бажання спілкуватися з сином, не цікавився його долею, станом здоров`я, не піклувався про його фізичний, духовний та моральний стан. Впродовж більш, ніж восьми років батько жодного разу не зателефонував сину, не зустрічався з ним. Вказані вище обставини зокрема підтверджуються: довідкою Хмельницького закладу дошкільної освіти №29 «Ранкова зірка» від 11.02.2025 року №01-35/38, згідно з якою за час відвідування [PERSON] дошкільного навчального закладу (01.09.2017 року по 31.05.2020 року) дошкільним навчання та розвитком сина опікувалася мати; довідкою Комунального закладу середньої освіти «Ліцей №13 Хмельницької міської ради» від 17.02.2025 року №2002/01-41, згідно з якою за час навчання (з 18.06.2020 року) у навчальному закладі батько участі у шкільному житті дитини не приймав; довідкою КП «Хмельницький міський центр первинної медико-санітарної допомоги №2 Хмельницької міської ради від 10.02.20225 року №02-С/01-09 згідно з якою станом здоров`я дитини опікується мати, якою укладено декларацію про вибір лікаря та яка супроводжує дитину для огляді та консультацій. Такі дії відповідача є ухиленням від виховання дитини, свідомим нехтуванням своїм батьківськими обов`язками і свідомим небажанням їх виконувати. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно сина [PERSON] , який народився [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2025 року головуючим суддею визначено суддю Хараджу Н.В. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.09.2025 року закрито підготовче провадження по справ та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка та її представник - адвокат Адамчук Л.В. - у судовому засіданні підтримали позов та просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час і місце судових засідань повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу його реєстрації. Поштове повідомлення повернулось з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою", що згідно зі ст.272 ЦПК України та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням. Відзиву на позовну заяву не подано, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Треті особи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином. Заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] з 29 червня 2013 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . Рішенням Хмельницького мськрайонного суду від 12.01.2016 року у справі №686/21888/15-ц шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] . Згодом, після укладення 18.03.2020 року нового шлюбу, прізвище було змінено на [PERSON] . У шлюбу з відповідачем народився син - [PERSON] . [INFO] . Відповідно до довідки Хмельницького закладу дошкільної освіти №29 «Ранкова зірка» від 11.02.2025 року №01-35/38, за період відвідування [PERSON] дошкільного навчального закладу з 01.09.2017 року по 31.05.2020 року дошкільним навчанням та розвитком дитини опікувалася мати. Згідно з довідкою Комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №13 Хмельницької міської ради» від 17.02.2025 року №2002/01-41 встановлено, що за час навчання дитини у зазначеному навчальному закладі з 18.06.2020 року батько участі у шкільному житті дитини не брав. Відповідно до довідки КП «Хмельницький міський центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Хмельницької міської ради від 10.02.2025 року №02-С/01-09 встановлено, що станом здоров`я дитини опікується мати, яка уклала декларацію про вибір лікаря та супроводжує дитину під час проходження медичних оглядів і отримання консультацій. Згідно з висновком органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із абз.2 п. 18 цієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися без результатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові тверджень позивача, оскільки вони не найшли своє підтвердження в судовому засіданні. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно їхнього сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Крім того, відповідно до висновку органу опіки та піклування встановлено недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Позивачка не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її батька по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою та позивачкою не доведено свідоме ухилення від батьківських обов`язків, а надані докази, на які вона посилається, у своїй сукупності не дають змогу дійти висновку про свідоме ухилення від своїх батьківських обов`язків. Проте суд вважає за доцільне попередити [PERSON] про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та покласти на Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Хмельницької міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачем - [PERSON] . На підставі ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

Outcome: dismissed