Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

24.10.2025 року позивач, ТОВ «Споживчий центр», звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області, із позовною заявою до відповідача, [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) 23.09.2024 року укладено кредитний договір (оферти) № 23.09.2024-100000618. Відповідно до умов договору, позичальнику надано кредит у розмірі 7000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 23.09.2024 року, строком на 140 днів. Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка, загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражається у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,87% . ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 24.10.2025 року, утворилась заборгованість у розмірі 9986,14 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5341,57 грн., по процентах в розмірі 3454,57 грн., по неустойці в розмірі 1190,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» вказану заборгованість, а також судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому, відзив на позов відповідачем, у визначений в ухвалі суду термін, не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як розгляд справи, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, здійснювався судом за відсутності учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Статтею 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 23.09.2024 року між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 23.09.2024-100000618. Відповідно до умови кредитного договору № 23.09.2024-100000618 від 23.09.2024 року: - кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (п. 3.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти); - кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49XX-XXXX-6879 (п. 4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти); - сума кредиту: 7000,00 грн. (п. 2 Заявки); - строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання (п. 3 Заявки); - дата повернення (виплати) кредиту 09.02.2025 року (п. 4 Заявки); - процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку(п. 6 Заявки); - комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 1400 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту (п. 7 Заявки). 23.09.2024 року ТОВ «Споживчий центр» надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 7000 грн., що підтверджується листом ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» № 112-2010 від 20.10.2025 року. Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідачка не подав. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, суд вважає доведеним, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови надання кредиту, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення кредитного договору № 23.09.2024-100000618 від 23.09.2024 року на відповідних умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У свою чергу, спірним правочином передбачено розмір та порядок сплати відсотків за користування кредитом, який відповідачем не оспорювався та в судовому порядку не скасовувався повністю чи окремі його положення. Крім того, у суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірним договором; стороною відповідача в ході розгляду справи такий розрахунок в жодній мірі не спростований; клопотання про проведення судової економічної експертизи на їх (розрахунків) спростування [PERSON] в ході розгляду справи заявлено не було. Проте, як вбачається з матеріалів справи, а саме Картки субконто Контрагенти, Договори за 23.09.2024 - 21.10.2025, 15.10.2024 року відповідачем було внесено кошти на погашення кредитної заборгованості у розмірі 2185,92 грн., з яких 980,00 грн. пішло на погашення заборгованості за відсотками, 575,92 грн. пішло на погашення заборгованості за комісією за надання кредиту, 630,00 грн. пішло на погашення заборгованості по штрафам (пені), 08.11.2024 року відповідачем було внесено кошти на погашення кредитної заборгованості у розмірі 990,00 грн., з яких 980,00 грн. пішло на погашення заборгованості за відсотками, 10,00 грн. пішло на погашення заборгованості за комісією за надання кредиту, 14.11.2024 року відповідачем було внесено кошти на погашення кредитної заборгованості у розмірі 3521,84 грн., з яких 327,76 грн. пішло на погашення заборгованості за тілом кредиту, 980,00 грн. пішло на погашення заборгованості за відсотками, 814,08 грн. пішло на погашення заборгованості за комісією за надання кредиту, 1400,00 грн. пішло на погашення заборгованості по штрафам (пені), 21.11.2024 року відповідачем було внесено кошти на погашення кредитної заборгованості у розмірі 1871,98 грн., з яких 621,81 грн. пішло на погашення заборгованості за тілом кредиту, 970,17 грн. пішло на погашення заборгованості за відсотками, 280,00 грн. пішло на погашення заборгованості по штрафам (пені), 20.12.2024 року відповідачем було внесено кошти на погашення кредитної заборгованості у розмірі 2000,00 грн., з яких 708,86 грн. пішло на погашення заборгованості за тілом кредиту, 1291,14 грн. пішло на погашення заборгованості за відсотками. Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася. Оскільки пеня нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від обов`язку сплати на користь позивача, як кредитодавця, пені. Відповідно до ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Таким чином, заборгованість [PERSON] , у зв`язку з невиконанням зобов`язання за кредитним договором № 23.09.2024-100000618 від 23.09.2024 року, становить 4614,05 грн., з яких: 3055,66 грн. тіло кредиту, 1558,39 грн. відсотки за користування кредитом, згідно наступного розрахунку: 7000,00 грн. (тіло кредиту) х 23 дні (за період з 23.09.2024 по 15.10.2024) х 1% = 1610,00 грн. (відсотки за користування кредитом за даний період); 15.10.2024 року відповідачем було сплачено на рахунок погашення заборгованості за кредитом 2185,92 грн., з яких 785,92 грн. - пішло на погашення заборгованості за нараховані відсотки за користування кредитом, 1400,00 грн. пішло на погашення заборгованості по комісії за надання кредиту; 7000,00 грн. (тіло кредиту) х 24 дні (за період з 16.10.2024 по 08.11.2024) х 1% = 1680,00 грн. (відсотки за користування кредитом за даний період); 08.11.2025 року відповідачем було сплачено на рахунок погашення заборгованості за кредитом 990,00 грн., які пішли на погашення заборгованості за нараховані відсотки за користування кредитом; 7000,00 грн. (тіло кредиту) х 6 днів (за період з 09.11.2024 по 14.11.2024) х 1% = 420,00 грн. (відсотки за користування кредитом за даний період); 14.11.2024 року відповідачем було сплачено на рахунок погашення заборгованості за кредитом 3521,84 грн., з яких 1587,76 грн. пішло на погашення заборгованості за тілом кредиту; 1934,08 грн. - пішло на погашення заборгованості за нараховані відсотки за користування кредитом; 5412,24 грн. (тіло кредиту після часткового погашення відповідачем) х 7 днів (за період з 15.11.2024 по 21.11.2024) х 1% = 378,86 грн. (відсотки за користування кредитом за даний період); 21.11.2024 року відповідачем було сплачено на рахунок погашення заборгованості за кредитом 1871,98 грн., з яких 1493,12 грн. пішло на погашення заборгованості за тілом кредиту; 378,86 грн. - пішло на погашення заборгованості за нараховані відсотки за користування кредитом; 3919,12 грн. (тіло кредиту після часткового погашення відповідачем) х 29 днів (за період з 22.11.2024 по 20.12.2024) х 1% = 1136,54 грн. (відсотки за користування кредитом за даний період); 20.12.2024 року відповідачем було сплачено на рахунок погашення заборгованості за кредитом 2000,00 грн., з яких 863,46 грн. пішло на погашення заборгованості за тілом кредиту; 1136,54 грн. - пішло на погашення заборгованості за нараховані відсотки за користування кредитом; 3055,66 грн. (тіло кредиту після часткового погашення відповідачем) х 51 день (за період з 21.12.2024 по 09.02.2025) х 1% = 1558,39 грн. (відсотки за користування кредитом за даний період). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови кредитного договору, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» є обґрунтованими в частині наявності у останнього заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 23.09.2024-100000618 від 23.09.2024 року в загальній сумі 4614,05 грн. Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: partial