Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову посилаються на те, що 14.03.2025р. ТзОВ«Споживчий центр» та [PERSON] уклали Кредитний договір (оферти) № 14.03..2025100000449. Відповідно до умов кредитного договору № 14.03.2025-100000449 від 14.03.2025 року відповідачу надається Кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту - 14/03/2025;. Сума Кредиту: 2500 грн. 00 коп. 3. Строк, на який надається Кредит - 189 днів з дати його надання 4. Дата повернення (виплати) кредиту - 18.09.2025; Процентна ставка "Стандарт" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 5 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 7% від суми Кредиту та дорівнює 175 грн. 00 коп. Неустойка: 37 грн. 50 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Зазначає, що позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав і кредит у визначений строк не повернув. Як наслідок, невиконання зобо`язань у відповідача станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 19025 грн., що складається з: тіла кредиту - 6000 грн., процентів - 8765 грн. Комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 420 грн., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 840 грн., неустойки - 3000 грн., чим порушуються права та інтереси ТзОВ « Споживчий Центр « через, що позивач змушений звернутися до суду. Відзив на позовну заяву від відповідача не поступив. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість у розмірі 19025 грн., що складається з: тіла кредиту - 6000 грн., процентів - 8765 грн., комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 420 грн., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 840 грн., неустойки - 3000 грн.,», а також судові витрати. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.10.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Станом на день винесення рішення відповідач не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом: . Судом встановлено, 14.03.2025р. ТзОВ«Споживчий центр» та [PERSON] уклали Кредитний договір (оферти) № 14.03.2025100000449. Договір укладено в електронній формі та підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора Е483 отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону [NUMBER] , який вказаний при його ідентифікації на сайті, підписано відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформовану на сайті Кредитора Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 2500,00 грн., - 189 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 18.09.2025; Процентна ставка "Стандарт" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 5 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Також умовами кредитного договору встановлено та погоджено стороними графік щомісячних платежів, в розмір яких входять сума кредиту, процентів та комісії. Згідно з п. 4.1 Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4323-34XX-XXXX-9307. При укладенні вказаного кредитного договору [PERSON] було пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку, під час якої з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи . ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» надав відповідачеві кредит у розмірі 2000,00 грн на номер картки [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР»№182-1410 від 14.10.2025, згідно якої кошти перераховано 16.03.2025 о 09год 00хв. через платіжну систему іPаy.ua - 681874918, призначення платежу - видача за договором кредиту №14.03.2025-100000449. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № №14.03.2025-100000449 від 14.03.2025, позивач зазначає, що заборгованість відповідача [PERSON] , складає19025,00грн, з яких заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн., по процентам в розмірі 8765,00 грн., по комісії 420,00 грн., 840,00 грн комісія по обслуговуванні ; неустойка -3000,00грн. Проценти по кредиту нароаховані за період з 14.03.2025 по 18.09.2025. Мотиви, з яких виходить суд та застовані норми права: Щодо укладення кредитного договору та видачі кредитних коштів за договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ч. 2 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно ч.ч. 1-4 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до ч. 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справиКредитний договір (оферти) № 14.03.2025100000449 від 14.03.2025 договір укладено в електронній формі та підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора Е483 отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону [NUMBER] , який вказаний при його ідентифікації на сайті, підписано відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформовану на сайті Кредитора Отже, порядок укладення електронного кредитного договору побудований таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами, на яких бажає укласти електронний кредитний договір, позичальник не міг перейти до наступного етапу підписання правочину. Крім того, за змістом заявки [PERSON] від 14.03.2025 яка є невід`ємною частиною договору № 14.03.2025100000449 від 14.03.2025 [PERSON] ознайомлений і прийняв умови кредитного договору (оферти). Також відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), яка є частиною електронного кредитного договору, містить підтвердження [PERSON] , що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору [PERSON] з яким попередньо ознайомився. Акцептовані умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті, Позичальником суми (база розрахунку). Враховуючи наведене, між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] досягнуто домовленості у письмовій формі щодо розміру кредиту, процентної ставки та інше. Також суд вважає доведеними посилання ТОВ «Споживчий центр» про надання [PERSON] кредитних коштів на виконання договору. Пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) від 14.03.2025, заявка кредитного договору від 14.03.2025 та відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) від 14.03.2025 містять реквізити належного позичальнику [PERSON] електронного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним договором номер карти [NUMBER] . Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР»№182-1410 від 14.10.2025, кошти в сумі 2000,00грн перераховано 16.03.2025 о 09год 00хв. через платіжну систему іPаy.ua - 681874918, призначення платежу - видача за договором кредиту №14.03.2025-100000449. Відтак, суд дійшов висновку про доведеність виконання ТзОВ «Споживчий центр» зобов`язання з надання [PERSON] кредиту в сумі 2500,00 грн, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок [NUMBER] , зазначений [PERSON] у договорі. Щодо визначення розміру заборгованості за кредитним договором. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № №14.03.2025-100000449 від 14.03.2025, заборгованість відповідача [PERSON] , складає19025,00грн, з яких заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн., по процентам в розмірі 8765,00 грн., по комісії 420,00 грн., 840,00 грн комісія по обслуговуванні кредиту; неустойка -3000,00грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 14.03.2025 по 18.09.2025. Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти в повному обсязі не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту у сумі 2500,00 грн Щодо нарахування відсотків за користування кредитом суд зазначає, що за змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Також суд враховує висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 в справі № 444/9519/12, та від 04.07.2018 в справі № 310/11534/13, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як встановлено судом, відповідно до умов кредитного договору сторони погодили наступні умови кредитування: Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 2500,00 грн., строком на189днів. Дата повернення (виплати) кредиту 18.09.2025; Процентна ставка "Стандарт" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування. Проценти за користування кредитом позивачем нараховано за період з з 14.03.2025 по 18.09.2025. Проценти по кредиту нараховані за, встановленого договором, та за процентною ставкою 1,0%, тобто у розмірі, встановленому законом. У зв`язку з наведеним, суд погоджується з розміром нарахованих позивачем відсотків за користування кредитом в сумі 8765,00 грн., - проценти, які підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо законності включення до умов договору обов`язку позичальника сплатити комісію суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, вказаним законом безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту. Водночас, наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже, само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. У розділі кредитного договору «8.Позичальник має право» передбачено право позичальника на отримання інформації за договором, плата за одержання такої інформації ні в умовах кредитного договору, ні в паспорті споживчого кредиту, ні в графіку платежів не передбачена. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (провадження 14-53цс21) зазначила про таке. Закон № 1734-VIII (ЗУ Про споживче кредитування) у редакції, чинній до 19 жовтня 2019 року (дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року), до загальних витрат за споживчим кредитом відносив витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цей же пункт з 19 жовтня 2019 року визначив, що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. В цьому висновку Велика Палата Верховного Суду зауважує, що згідно п. 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року, що набрав чинності 19 жовтня 2019 року і положення якого зберігають свою чинність на день перегляду рішення суду першої інстанції), пункт 4 частини першої статті 1Закону України «Про споживче кредитування» виклали в такій редакції, згідно якої до загальних витрат за споживчим кредитом відносять витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цими ж змінами починаючи з 19 жовтня 2019 року визначено у частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Кредитний договір передбачає одноразову сплату комісії за надання кредиту у розмірі 420,00 грн. Наведені приписи ЦК України, ЗУ «Про споживче кредитування» прямо не вказують на недійсність умови кредитного договору про встановлення комісії за надання кредиту. Умови кредитного договору, якими визначено права споживача, умови кредитування, визначені у заявці, є зрозумілими та не дають підстав для висновку, що одноразова комісія за надання кредиту може передбачати плату за інші послуги, які банк зобов`язаний надати безкоштовно, а отже і для висновку про нікчемність такої умови. У зв`язку з наведеним, суд погоджується з розміром нарахованої позивачем комісії за надання кредиту в сумі 420,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20 (провадження № 61-16470св20), та зазначає, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З врахуванням наведеного вимоги позивача щодо нарахування додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 840,00 грн не підлягають до задоволення. Щодо вимоги про стягнення неустойки суд зазначає наступне. Відповідно до п. 15 Заявки кредитного договору сторони погодили, що неустойка складає 37 грн. 50 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Споживчий центр» просило стягнути із відповідача за кредитним договором зокрема і неустойку в розмірі 3000,00 грн. Згідно з частиною 1статті 546 ЦК Українивиконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1статті 549 ЦК Українипередбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини 1статті 551 ЦК Україниякщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень пункту 18Прикінцевих та Перехідних положень ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи ту обставину, що неустойка в розмірі 3000,00 грн., яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, після 24 лютого 2022 року, вона підлягає списанню кредитодавцем та підстави для її стягнення за рішенням суду відсутні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що 3000,00 грн неустойки, нарахованих відповідачу, підлягають списанню позикодавцем (позивачем у справі) в силу вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Висновки суду: З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТзОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 14.03.2025-100000449 від 14.03.2025 у загальному розмірі - 15185,00грн., з яких заборгованость по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн., заборгованість за процентами в розмірі 8765,00 грн.,заборгованість за по комісією 420,00 грн. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] про стягнення неустойки в сумі 3000,00грн та комісії в сумі 840,00грн необхідно відмовити. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № СЦ 000447437 від 17.10.2025. Однак, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1933,56грн На підставі ст.ст. 4, 14, 207, 525, 526, 611, 625, 638-640, 1048, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст.ст. 8, 13, п. 17 «;Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»,

Outcome: approved