Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

10 вересня 2025 року [PERSON] звернулась до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», Моторно (транспортного) страхового бюро України, в якому з урахуванням уточнення позову від 18 вересня 2025 року та клопотання про залучення співвідповідача у справі від 06 січня 2026 року просила стягнути на її користь: -з [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та Моторно (транспортного) страхового бюро України, солідарно, 136491,42 грн. матеріальних збитків; -з [PERSON] та [PERSON] , солідарно 30 000 грн. моральних (немайнових) збитків; -з [PERSON] та [PERSON] , солідарно, 21500 грн. за послуги адвоката, 4040 грн. вартості висновку експерта, 308,86 грн. поштових витрат, 4392,91 грн. судового збору. В обґрунтування позову посилалась на те, що 06 квітня 2025 року о 14 год. 20 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «BMW» д.н.з. [NUMBER] в с.Красносілка Хмельницького району Хмельницької області по автодорозі Н-03 130 км + 800 м, не дотримуючись Правил дорожнього руху п.13.3 при зустрічному роз`їзді не врахувала дорожньої обстановки, виїхавши на зустрічну смугу, не дотрималася безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення з автомобілем «SKODA», д.н.з. [NUMBER] , який рухався назустріч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими своїми діями [PERSON] вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2025 року у справі №683/1102/2025 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, а також стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн. Апеляційну скаргу представника [PERSON] , адвоката Конюшка Д.Б. на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2025 року Хмельницький апеляційний суд 21 липня 2025 року у справі №683/1102/25 провадження №33/820/506/25 залишив без задоволення. Власником автомобіля «BMW» д.н.з. [NUMBER] являється [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 05.06.2024. Позивач вказує, що в результаті ДТП її автомобілю спричинено пошкодження: переднє ліве крило, передня ліва дверка; задня ліва фара; заднє ліве крило; переднє ліве дзеркало, що зафіксовано в схемі місця ДТП. Остаточні пошкодження транспортного засобу відображені в протоколі огляду транспортного засобу від 15 травня 2025 року за участі судового експерта [PERSON] і автомобіль не відремонтований. Вартість пошкодженого автомобіля встановлена за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи №181/25 від 03.06.2025 року і становить 136 491,42 грн. з ПДВ. Для проведення огляду пошкоджень автомобіля запрошувався учасник ДТП [PERSON] , власник транспортного засобу [PERSON] рекомендованими листами від 09 травня 2025 року. [PERSON] лист - запрошення отримала, але для участі в огляді пошкодженого транспортного засобу не явилася. Позивач зазначає, що через неправомірні дії відповідачів їй завдано також і моральних (немайнових) збитків - через недбалість, безвідповідальність, халатність відповідачів пошкоджено її майно і вона понесла душевні страждання та до цих пір не може заспокоїтися з приводу здійсненого, пошкодження автомобіля та не може використовувати автомобіль, оскільки не здійснила ремонту його через брак коштів, а власник транспортного засобу та водій відмовляються компенсувати їй матеріальні збитки та моральну (немайнову) шкоду в добровільному порядку і моральні (немайнові) збитки позивач оцінює в 30 000,00 грн. Власник автомобіля - [PERSON] має поліс №223898311 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТДВ СК «СГ «Альфа-Гарант». Представник ТДВ СК «Альфа - Гарант» надіслав позивачу SMS повідомлення, в якому зазначив, що попередній розмір відновлювального ремонту складає 157 075,59 грн., але страхова компанія готова відшкодувати тільки 57 024,83 грн. і в разі погодження направить відповідний бланк для отримання відповіді на свою згоду щодо такого відшкодування. Погодження на таку суму відшкодування позивач не згідний і тому звертається до суду про відшкодування завданих збитків, оскільки вартість завданих збитків згідно висновку експерта №181/25 від 03 червня 2025 року становить 136 491,42 грн. Ухвалою судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області [PERSON] від 15 вересня 2025 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху на підставі ст.175, 185 ЦПК України. 18 вересня 2025 року позивач [PERSON] подала до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області позовну заяву у новій редакції. Ухвалою судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Андрощука Є.М. від 29 вересня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальність Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, ухвалено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Конюшко Д.Б. подав до суду відзив на позовну заяву в якому, просив відмовити у позові до [PERSON] та [PERSON] , через їх безпідставність та необґрунтованість. Так автомобіль «BMW» д.н.з. [NUMBER] належить на праві приватної власності [PERSON] , яка передала даний ТЗ [PERSON] і остання станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, користувалась вищевказаним автомобілем на законних підставах і на момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність винних осіб за шкоду, заподіяну майну третіх осіб унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «BMW» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована відповідно умов чинного Полісу ОСЦПВВНТЗ №223898311, виданого ПрАТ ТДВ СК «СГ «АЛЬФА-ГАРАНТ» у межах ліміту відповідальності страховика, що становить 160 000,00 грн. Таким чином [PERSON] та [PERSON] не є належними відповідачем по даній справі щодо стягнення на користь позивача шкоди, заподіяної унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Крім того, представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Конюшко Д.Б. зазначив, що позивачем не доведено заподіяння їй моральної шкоди, відповідач [PERSON] не була учасником дорожньо-транспортної пригоди і позивач не зверталась до відповідачів з претензією з приводу досудового врегулювання спору. Таким чином, оскільки позовні вимоги до відповідачів [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають, тому відсутні і підстави для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, а також у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Натомість відповідачі [PERSON] та [PERSON] кожна окремо, має право на стягнення з позивача [PERSON] , по 30000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, надану їм адвокатом Конюшко Д.Б. у зв`язку з розглядом справи. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2026 року за клопотанням представника позивача [PERSON] адвоката Грицая Л.М. залучено співвідповідачем у справі Моторно (транспортне) страхове бюро України. Представник відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у позові до Моторно (транспортного) страхового бюро України, вказавши, що позовні вимоги до МТСБУ є безпідставними, незаконними та необґрунтованими, оскільки позивач має на меті стягнути розмір збитків, в тому числі і страхового відшкодування за пошкодження майна, а саме, транспортного засобу «SKODA», д.н.з. [NUMBER] в ДТП, що мала місце 06.04.2025 року. Натомість цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER] , на момент вищевказаної ДТП, була застрахована у ТзДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом №223898311. Це й підтверджує Централізована база МТСБУ і даний поліс укладався до 01.01.2025 року на умовах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 01.07.2004 року №1961-IV, тому саме ТзДВ СК «Альфа-Гарант» при настанні страхового випадку відповідно до лімітів відповідальності підлягає стягнення страхове відшкодування на користь позивача. Представник позивача - адвокат Грицай Л.М. звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його та позивача відсутності, просив позов задовольнити повністю та заперечив проти стягнення з позивача на корись відповідачів [PERSON] та [PERSON] по 30000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, надану їм адвокатом Конюшко Д.Б. у зв`язку з розглядом справи. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Конюшко Д.Б. звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його та відповідачів відсутності, просив відмовити у задоволенні позову, заперечив проти стягнення з відповідачів на корись позивача витрат на професійну правничу допомогу, надану їм адвокатом Грицаєм Л.М. у зв`язку з розглядом справи. Представник відповідача - Моторно (транспортного) страхового бюро України звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача - Товариства з додатковою відповідальність Страхова компанія «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явись, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив і від нього не надійшло відзиву на позовну заяву та заяви про відкладення розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Так, ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів. В силу п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як передбачено ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2025 року у справі №683/1102/2025 провадження №3/683/512/2025 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за те що остання 06 квітня 2025 року о 14 год. 20 хв., керуючи автомобілем «BMW» д.н.з. [NUMBER] в с.Красносілка Хмельницького району Хмельницької області по автодорозі Н-03 130 км + 800 м, на порушення вимог п.13.3 Правил дорожнього руху, при зустрічному роз`їзді не врахувала дорожньої обстановки, виїхавши на зустрічну смугу, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення з автомобілем «SKODA», д.н.з. [NUMBER] , який рухався назустріч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 липня 2025 року у справі №683/1102/2025 провадження №33/820/506/25 апеляційну скаргу захисника особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності [PERSON] адвоката Конюшка Д.Б. залишено без задоволення та вищевказану постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2025 року - залишено без змін. Згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 684426.08.2023, власником автомобіля «SKODA» моделі «Octavia» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . Згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 8043 05.06.2024 власником автомобіля «BMW» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Встановлено, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винних осіб за шкоду, заподіяну майну третіх осіб унаслідок експлуатації забезпеченого ТЗ автомобіля «BMW» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована відповідно умов чинного Полісу ОСЦПВВНТЗ №223898311, виданого товариством з додатковою відповідальністю СК «СГ «АЛЬФА-ГАРАНТ», що був укладений до 01.01.2025 року на умовах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 01.07.2004 року №1961-IV, ліміт відповідальності страховика становить 160000 грн. Закон №1961-ІV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Із положень ст.3 Закону №1961-ІV слідує, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.6 Закону №1961-ІV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом п.22.1 ст.22 Закону №1961-ІV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Із положень ст.28 Закону №1961-ІV слідує, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. В силу ст.29 Закону №1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з п.12.1 ст.12 Закону №1961-ІV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Як передбачено ч.1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки. В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього. За загальним правилом шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини. З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди. Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик повинен виплатити потерпілому страхове відшкодування в порядку, передбаченому Законом №1961-ІV. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-ІV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Шкода потерпілому відшкодовується у розмірі реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямих збитків, яких зазнав потерпілий. За наслідками настання страхового випадку страховик відшкодовує потерпілому витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу із урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При цьому страхове відшкодування зменшується на визначену у договорі страхування суму франшизи. У разі здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, витрачених на його відновлення, а у разі не проведення ремонту як вартість матеріалів і робіт, необхідних для його відновлення в майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Зібрані докази вказують на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , внаслідок чого потерпілій [PERSON] завдано майнової та моральної (немайнової) шкоди. Як вбачається з висновку експерта ДП «Експерт-Сервіс Авто в м.Хмельницькому ТОВ Український Експертний центр «Експерт-Сервіс АВТО» Бурдаш С.П. за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи №181/25 від 03.06.2025 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «SKODA» моделі «Octavia» д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження у ДТП, що сталось 06 квітня 2025 року, враховуючи пошкодження зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 15.05.2025 складає 136491,42 грн. з ПДВ на складові частини КТЗ. Разом з тим, відповідно до п.п. а, б ч.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу. Відповідно до ч.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Відповідно до ч.188.1 ст.188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). З вищенаведеного слідує, що, зазначені зобов`язання зі сплати ПДВ виникають лише внаслідок фактичного надання/виконання (отримання) послуг/робіт із проведення такого ремонту за умови, що виконавець такої послуги є платником ПДВ, а у випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, відповідні податкові зобов`язання не виникають. Таким чином, оскільки позивач не поніс витрати на відновлення автомобіля ремонтом зі сплатою сум податку на додану вартість, тому з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» підлягає стягненню на корись позивача [PERSON] 109 193,14 грн. страхового відшкодування без податку на додану вартість у розмірі, визначеному п.п. а) п.193.1 ст.193 Податкового кодексу України, що відповідно становить 20% від бази оподаткування (136491,42 грн. х 80%), а у задоволенні позовних вимог до [PERSON] та Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування - слід відмовити. Також, позивачем заявлено вимогу до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення, солідарно, 30 000 грн. моральних (немайнових) збитків які, як вона зазначає, полягає в душевних хвилюваннях через втрату товарної цінності його автомобіля у зв`язку із пошкодженнями, душевних переживаннях позивача у зв`язку із позбавленням можливості тривалий час використовувати власний транспортний засіб для пересування. Згідно з ч.1, п.3 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачем доведено перед судом наявність у нього моральних страждань з вище зазначених підстав, а також, що зазначені моральні страждання стали наслідком неправомірних дій відповідача [PERSON] внаслідок спричинення ДТП, натомість відповідачем не доведено відсутності протиправності його дій та його вини, оскільки саме з вини останньої, як водія автомобіля сталась, вищевказана дорожньо-транспортна пригода. Зважаючи на це, відповідач [PERSON] несе тягар відповідальності за заподіяння позивачу [PERSON] моральної шкоди, тому у задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] про стягнення, солідарно 30 000 грн. моральної (немайнової) шкоди - слід відмовити. При визначенні грошової компенсації моральної шкоди, з урахуванням засад розумності та справедливості, суд вважає, що її розмір слід визначити в сумі 10 000 грн. Також, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на свою користь витрати на професійну правничу допомогу, надану позивачу адвокатом Грицаєм Л.М. в розмірі 21500 грн., вартість висновку експерта 4040 грн., поштові витрати 308,86 грн., сплачений судовий збір 4392,91 грн. На підтвердження витрат додає висновок експерта від 03.06.2025р. №181/25; поштові квитанції; договір про надання адвокатських послуг від 08.04.2025р.; заяви про відмову у стягненні з позивача судових витрат. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] просять стягнути з позивача на користь кожного з них по 30000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, надану їм адвокатом Конюшком Д.Б. На підтвердження витрат додають відзив із зазначенням обґрунтування витрат на правничу допомогу; розрахунок вартості витрат на правову допомогу; заперечення щодо стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. З урахуванням незначної складності справи, судом визнані обґрунтованими витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу, надану їй адвокатом Грицаєм Л.М., в розмірі 5000 грн. Загальний розмір двох позовних вимог становив 166491,42 грн. (136491,42 грн. + 30000 грн.), друга вимога до [PERSON] задоволена частково в розмірі 10000 грн. Тому підлягають стягненню на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу з [PERSON] в розмірі 300,32 грн. (10000 х 5000 : 166491,42). Судом визнані обґрунтованими витрати [PERSON] на оплату винагороди експерту за проведення експертизи 4040 грн. Загальний розмір двох позовних вимог становив 166491,42 грн. (136491,42 грн. + 30000 грн.), друга вимога до [PERSON] задоволена частково в розмірі 10000 грн. Тому підлягають стягненню на користь [PERSON] витрати на оплату винагороди експерту за проведення експертизи з [PERSON] в розмірі 242,66 грн. (10000 х 4040 : 166491,42). Також судом установлено, що оскільки ціна позову в цій справі 166491,42 грн. (136491,42 грн. + 30000 грн.), за подання цієї позовної заяви підлягав сплаті такий розмір судового збору: за першу позовну вимогу за ставкою 1% від ціни позову, тобто 1364,91 грн.; за другу позовну вимогу за ставкою 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211,2 грн. Перша вимога до ТзДВ СК «Альфа - Гарант» задоволена частково в розмірі 109193,14 грн., друга вимога до [PERSON] задоволена частково в розмірі 10000 грн. Тому підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір: з ТзДВ СК «Альфа - Гарант» в розмірі 1091,93 грн. (109193,14 х 1364,91 : 136491,42), з [PERSON] в розмірі 403,73 грн. (10000 х 1211,2 : 30000). Щодо поштових витрат в розмірі 308,86 грн. (а.с.49) позивачем не обґрунтовано, яким чином витрати на відправлення 09.05.2025р. рекомендованих листів [PERSON] та [PERSON] (такі прізвища зазначені в поштових квитанціях) пов`язані з розглядом цієї справи, враховуючи, що постанова Старокостянтинівського районного суду у справі про притягнення [PERSON] до відповідальності за ст.124 КУпАП була винесена 19.06.2025р. і набрала законної сили після залишення її без змін Хмельницьким апеляційним судом 21.07.2025р. Ураховуючи незначну складність справи, судом визнані обґрунтованими витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу, надану їй адвокатом Конюшком Д.Б., в розмірі 5000 грн. Загальний розмір другої позовної вимоги до [PERSON] становив 30000 грн., задоволена вона частково в розмірі 10000 грн. Тому підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 66,67% грн.. (20000 х 100 : 30000), що становить 3333,5 грн. (5000 х 66,67%). Також ураховуючи незначну складність справи, судом визнані обґрунтованими витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу, надану їй адвокатом Конюшком Д.Б., в розмірі 5000 грн. Оскільки в позові до [PERSON] відмовлено, зазначена сума судових витрат підлягає стягненню з позивача на користь [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial