Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

08 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (далі - позивач) через свого представника Дідуха Євгена Олександровича в системі «Електронний суд» сформувало до Миколаївського районного суду Миколаївської області позовну заяву до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 4221585 від 16.12.2023 у розмірі 21 573 грн 77 коп., яка складається: заборгованості за тілом кредиту 2 494 грн 23 коп., заборгованість за відсотками нараховані первісним кредитором 14 278 грн 15 коп., заборгованість за процентами нараховані позивачем 4 801 грн 39275 коп.. Також просить, в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних із [PERSON] на користь Товариства та роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» посилалося на те, що 16.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 4221585. Відповідно до умов Кредитного договору Товариство надало Позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки у розмірі 2 500 грн. 23.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», було укладено Договір Факторингу № 25/11/2024 відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» право вимоги за кредитним договором № № 4221585 від 16.12.2023, що підтверджується Витягом з Реєстру прав вимоги за Договором факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024. Посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка утворилась та судові витрати, які складаються із судового збору та професійної допомоги. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальності «Українські фінансові операції» прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім того, вказаною ухвалою задоволено клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» - Дідуха Євгена Миколайовичапро витребування від Акціонерного товариства «ПУМБ» докази: щодо підтвердження належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжної картки № [NUMBER] ; щодо підтвердження або спростування факту зарахування (надходження) коштів на платіжну картку № [NUMBER] , банком-емітентом якої є АТ «ПУМБ» за період з 16.12.2023 включно та протягом наступних п`яти календарних днів у сумі 2 500 грн. 30 грудня 2025 року від Акціонерного товариства «ПУМБ» надійшла витребувана ухвалою суду від 19.12.2025 інформація щодо відповідача [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). У судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» не з`явився, при цьому 20 січня 2026 представником позивача в системі «Електронний суд» сформовано заяву, відповідно до якої позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, до суду повернулись судові повістки з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 16.12.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4221585 (а. с. 21-26 та на зворотах). Так, за умовами договору Товариство надає Позичальнику кредит у сумі 2 500,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Відповідно до п. 1.4. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: 1.4.1. Стандартна процента ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. 1.4.2. Знижена процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: Якщо Клієнт до 04.01.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Додатком № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 4221585 від 16.12.2023 визначено Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за Кредитним договором (далі Графік погашення). Відповідно до Графіку погашення кредит надавався строком з 16.12.2023 по 10.12.2024. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, суд вважає, що підписавши Договір, відповідач погодився з його істотними умовами. Факт видачі ТОВ «Лінеура Україна» та отримання Відповідачем коштів за кредитним договором № 4221585 від 16.12.2023 підтверджується повідомленням АТ «ПУМБ» в якому зазначено, що на ім`я [PERSON] відкрито карту № [NUMBER] на яку 16.12.2023 зараховано кошти на суму 2 500,00 грн (а. с. 119). Станом на 25.11.2024, згідно розрахунку, Відповідач не виконав свої зобов`язання по Договору в частині повернення тіла кредиту та процентів за користування кредитом. 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу № 23/09/2024 (а. с. 78-80 та на зворотах). За Договором факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до умов даного Договору ТОВ «Українські фінансові операції» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 4221585 від 16.12.2023. Факт набуття прав вимоги ТОВ «Українські фінансові операції» щодо Відповідача підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 (а. с. 48-49). Згідно з п. 1) ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, ТОВ «Українські фінансові операції» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до Боржника [PERSON] за кредитним договором № 4221585 від 16.12.2023. Що стосується розміру відсотків за користування кредитом, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, при вирішенні спору суд враховує, що відповідно до п.17 Розділу IV ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Даний закон набрав чинності 24 грудня 2023 року. 120-тим днем після набранні чинності п.17 Розділу IV ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про споживче кредитування» є 22 квітня 2024 року. Таким чином за період з 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року максимальний розмір процентної ставки не може перевищувати 2,5% на день. Починаючи з 23 квітня 2024 року протягом наступних 120 днів, тобто до 21 серпня 2024 року, максимальний розмір процентної ставки не може перевищувати 1,5% на день. В подальшому, починаючи з 22 серпня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Згідно розрахунку заборгованості за Договором станом на 23.09.2024, розмір заборгованості становить 16 772,38 грн, з яких 2 494,23 грн заборгованість за тілом кредиту та 14 278, 15 грн за відсотками. При цьому, первісним кредитором проценти нараховані в межах строку кредитування виходячи з відсоткової ставки 2,5% за кожен день користування кредитом. У подальшому, починаючи з 24.09.2024 новий кредитор продовжив нарахування відсотків за процентною ставкою 2,5 %. Таким чином, враховуючи, що первісний кредитор та позивач безпідставно не застосували вимоги п.17 Розділу IV ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про споживче кредитування» та починаючи з 23.04.2024 року не здійснював нарахування процентів з розрахунку 1,5% за кожен день користування кредитом, а з 22.08.2024 з розрахунку 1 % за кожен день користування кредитом, суд вважає за необхідне здійснити перерахунок процентів за користування кредитом за період з 23.04.2024 до 09.12.2024. Враховуючи зазначене, загальний розмір нарахованих відсотків за користування кредитом за кредитним договором, укладеним з відповідачем 16.12.2023, в межах заявлених позивачем вимог, а саме в межах строку користування кредитом з 23.04.2024 по 09.12.2024 складає 7 270,01 грн, а саме: - за період з 23.04.2024 по 21.08.2024 - 4 526, 61 грн (37.41 ( 1,5%) * 121 день); - за період з 22.08.2024 по 09.12.2024 - 2 743,40 грн (24,94 ( 1%) * 110 дні). Таким чином, належним розміром відсотків за користування кредитом, в межах заявлених позовних вимог, за період з 16.12.2023 по 09.12.2024 становить 11946,26 грн (4 676,25 (станом на 22.04.2024) + 7 270,01 грн (починаючи з 23.04.2024). За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 4221585 від 16.12.2023 в сумі 14 440 грн 49 коп., з яких 2 494 грн 23 коп. заборгованість за тілом кредиту, 11 946 грн 26 коп. заборгованість за відсотками. Щодо вимог про застосування положень частин 10, 11 ст. 265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. У свою чергу, згідно ч.11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи. Суд зазначає, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так, кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 27.09.2023, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Отже, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі витрати на професійну правничу допомогу. За приписами ч.1. ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 67 %, заявлені витрати на правничу допомогу та судовий збір підлягають до задоволення пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі (67 %). Решта витрат покладається на позивача. Отже, згідно з положеннями ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1 623 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 700 грн.

Outcome: partial