Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач товариство із обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося 29.01.2026 року до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 17 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 183627, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2000 грн. Відповідач отримав своєчасно грошові кошти строком на 10 днів та зобов`язався їх повернути з відсотками 2% в день або 730% річних. Відповідач своєчасно не виконав умови договору по поверненню коштів, в зв`язку з чим він має заборгованість в сумі 9640 грн.: 2000 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 7640 грн. прострочена заборгованість по процентам.. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» право вимоги до боржників, зокрема до відповідача, а ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» прийняло права такої вимоги. Всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків. Таким чином, у [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором № 183627 в розмірі 9640 грн.: 2000 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 7640 грн. прострочена заборгованість по процентам. Оскільки відповідачем не виконані зобов`язання по кредитним договорам, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 9640 грн. та судові витрати. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність. Відповідач - [PERSON] , про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, згідно якого він просить позов задовольнити частково, а саме стягнути суму заборгованості по тілу кредиту в сумі 2000 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити. Відповідач не був повідомлений про зміну кредитора, а тому договір факторингу є недійним і не може бути підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Відсутні докази перерахування коштів відповідачу. Позивачем не надано належного розрахунку заборгованості. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 09 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 17 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 183627, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2000 грн. Відповідач отримав своєчасно грошові кошти строком на 10 днів та зобов`язався їх повернути з відсотками 2% в день або 730% річних. Відповідач своєчасно не виконав умови договору по поверненню коштів, в зв`язку з чим він має заборгованість в сумі 9640 грн.: 2000 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 7640 грн. прострочена заборгованість по процентам.. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» право вимоги до боржників, зокрема до відповідача, а ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» прийняло права такої вимоги. Всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків. Таким чином, у [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором № 183627 в розмірі 9640 грн.: 2000 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 7640 грн. прострочена заборгованість по процентам. Оскільки відповідачем не виконані зобов`язання по кредитним договорам, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 9640 грн. та судові витрати. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 КПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Виходячи із положень ст. 525, ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Надані позивачем докази свідчать про те, що відповідач умови кредитного договору не виконав, позивач відповідно до договорів факторингу набув прав вимоги до відповідача. Згідно наданого розрахунку у [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором № 183627 в розмірі 9640 грн.: 2000 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 7640 грн. прострочена заборгованість по процентам за період з 17.03.2021 року по 23.09.2021 року. Однак, суд не погоджується з вказаним розрахунком виходячи зі слідуючого. Згідно п. 1.2 індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 183627 від 17.03.2021 року, який підписаний сторонами, сторони погодили суму кредиту - 2000 грн., строк кредиту 10 днів до 26.03.2021 року, процентна ставка 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Згідно додатку до вказаного договору орієнтовна вартість кредиту становить 2700 грн., з яких 2000 грн. тіло кредиту, 300 грн. - сума комісії, 400 грн. відсотки за користування кредитом. Зазначений договір та додаток підписаний сторонами, а тому є погоджений між ними. У вказаному договорі сторони не погоджували відповідальність позивальника за несвоєчасне повернення кредиту відповідно до ст. 625 ЦК України, а відповідно до п.4.3 вказаного Договору передбачили можливість нарахуванні пені за несвоєчасне повернення кредиту (а.с. 15-17). Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, згідно вищевказаного договору та розрахунку вартості кредиту становить 2700 грн. 00 коп., оскільки сторони погодили саме такий розмір кредиту та вказаний розмір процентів при укладанні кредитного договору. Отже, відповідачем не виконано грошове зобов`язання по поверненню коштів, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості в сумі 2700 грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог належить відмовити, так як позивачем не надано доказів укладення додаткових договорів щодо продовження строку дії кредитного договору, узгодження нарахування та стягнення відсотків у відповідності до ст. 625 ЦК України, а також не заявлялась вимога про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту, як це передбачено договором, а тому підстав на нарахування відсотків з моменту закінчення строк дії договору, після 26.03.2021 року, у визначеному позивачем розмірі не має. Посилання на відсутність доказів щодо перерахування коштів відповідачу, суд не приймає до уваги, так як відповідач особисто уклав кредитний договір та підписав його одноразовим ідентифікатором, при цьому зазначив картку на яку потрібно перерахувати кошти. Факт перерахування коштів та наявність заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості (випискою по особовому рахунку відповідача) та довідкою про зарахування коштів. Відсутність доказів направлення відповідачу договору факторингу не може свідчити про його недійсність, так як відповідачем не надано жодного доказу сплати заборгованості первісному кредитору чи позивачу. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно із частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До судових витрат належать витрати по оплаті судового збору та витрати на правову допомогу. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662 грн. 40 коп. Позовні вимоги задоволено частково. Відповідач є інвалідом 2 групи (пенсійне посвідчення № [NUMBER] ), а тому відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Тому, позивачу необхідно компенсувати судовий збір за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України пропорційно до задоволених вимог в сумі 745 грн. 48 коп. (2662 гривень 40 копійок х 28%). На підтвердження судових витрат позивачем надано договір про надання правової допомоги та додаткову угоду № 2 від 29 грудня 2025 року. Будь-якого розрахунку витрат на правову допомогу суду не надано, тому суд позбавлений можливості ухвалити рішення щодо розподілу вказаних витрат. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного ,

Outcome: partial