Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

15 жовтня 2025 року представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», [PERSON] , звернувся до Шевченківського районного суду міста Дніпра із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 грудня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір № 8569993. В подальшому 13.08.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем було укладено годові факторингу № 13082025 за яким до позивача відійшли права вимоги до відповідача за кредитним договором на суму 38994,00 гривень. Також 13 грудня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладеного договір надання коштів у кредит 73688837. 27.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем було укладено договір факторинуг № 27/03/25, за яким до позивача відійшли права грошової вимоги до відповідача на суму 19438,80 гривень. В сумі заборгованість відповідача перед позивачем становить 58432,80 гривень. Справу було зареєстровано13 листопада 2025 року в автоматизованій системі документообігу (Д-3). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 листопада 2025 року, справу було передано на розгляд судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Леміщенко О.О. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 23 грудня 2025 року було відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. В позовній заяві представник позивача просить розглядати справу без його участі, позовні вимогі підтримує та просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечую. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті суду. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, інших заяв або клопотань до суду не надходило. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена в позовній заяві, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювався. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом становлено, що 14.12.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 8569993, відповідно до якого надається кредит в розмірі 20100,00 гривень строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,00%. Вказаний договір було підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора «С6600». Також судом було досліджено паспорт споживчого кредиту, який було підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора «AW3778». Згідно листа від ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 7/14497 від 15.08.2025 року, за замовленням ТОВ «Авентус Україна» було здійснено переказ грошових коштів в розмірі 20100,00 гривень на картку [NUMBER] . 13 серпня 2025 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір факторингу № 13082025, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги. Відповідно до Акту прийому-передачі реєстру боржників № 1 від 13 серпня 2025 року, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало реєстр боржників № 1 від 13 серпня 2025 року на 2109 осіб. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 13 серпня 2025 року, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відійшли права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 8569993 на загальну суму 38994,00 гривень. Також 13.12.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит № 73688837, відповідно до якого надається кредит в розмірі 15000,00 гривень строком на 14 днів із процентною ставкою 0,285%. Вказаний договір було підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора «75167». Судом також було досліджено паспорт споживчого кредиту. В подальшому між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору надання коштів у кредит № 73688837 від 13.12.2024 року про реструктуризацію. Вказану угоду було підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора «62132». 27 березня 2025 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прави вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта відповідний реєстр за плату. 27 травня 2025 року було між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено додаткову угоду № 4. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників № 6 від 27 травня 2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало реєстр боржників № 6 від 27 травня 2025 року на 5404 боржників. Згідно реєстру боржників № 6 від 27 травня 2025 року, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відійшли права вимоги до [PERSON] за кредитом № 73688837 на загальну суму 19438,80 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України , а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] одержав та використовував за цільовим призначенням грошові кошти, втім, взяті на себе зобов`язання за договором не виконував, у зв`язку з чим, допустив виникнення заборгованості за кредитними договорами, а саме: за договором № 8569993 від 14.12.2024 року заборгованість становить 38994,00 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20100,00 гривень, заборгованості за відсотками 18894,00 гривень; за договором № 73688837 від 13.12.2024 року заборгованість становить 19438,00 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10140,30 гривень, заборгованості за відсотками в розмірі 7798,50 гривень, заборгованості за комісією в розмірі 1500,00 гривень. Загальна сума заборгованості становить 58432,80 гривень. Станом на день розгляду справи, відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за цим договором, як і не спростовано доводів позивача щодо проведеного розрахунку заборгованості позивача, зазначеного у позовній заяві. З огляду на викладене, з урахуванням того, що позивач подав достатньо доказів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за договорами, та те, що відповідач належним чином не виконав умови договору про надання грошових коштів у позику, допустив прострочення платежів та не подав суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 57980,00 гривень. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн., а тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved