Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 24 жовтня 2013 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №105. Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] та з липня 2025 року з відповідачкою проживають окремо. 21 жовтня 2025 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області по справі №196/955/25 ухвалене рішення про стягнення з нього на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак вважає, що відповідачкою при подачі до суду позову про стягнення аліментів були вказані недостовірні відомості про те, що він не бере участі в утриманні доньки, проте відповідачка неодноразово зверталася до нього по гроші для дитини і він їх надавав для утримання доньки, про що збереглася лише одна розписка. Також кожного дня донька отримує кишенькові гроші для її потреб, постійно користується його карткою. По мірі можливості він приймає активну участь у вихованні дитини. Також, відповідачка вказала, що він на утриманні не має інших осіб, однак з 13.08.2024 він має на утриманні матір [PERSON] , [INFO] . Крім того відповідачка зазначила, що він має задовільний стан здоров`я, проте він має проблеми зі здоров`ям, проте він постійно знаходиться під наглядом в медичних закладах, лікується стаціонарно та систематично приймає ліки. На даний час займається підприємницькою діяльністю, сталого доходу не має, сплачує всі податки, рахунки по комунальних послугах та інших податках, які необхідні для його діяльності. Таким чином, після ухвалення рішення Царичанським районним судом Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року його матеріальний стан змінився, у зв`язку з чим прохає зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , із розміру 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. 01.12.2025 через канцелярію суду від відповідачки [PERSON] надійшла заява, яка за змістом є відзивом на позов, відповідно до якої остання позовні вимоги не визнає та у їх задоволенні просить відмовити, посилаючись на наступні обставини. Вважає, що аліменти у розмірі 1/4 частини на одну дитину, які стягуються рішенням суду з позивача, відповідають вимогам чинного законодавства та є посильними для нього. При цьому, донька часто хворіє, що підтверджує і сам [PERSON] , а також копіями з амбулаторної книжки, які вона долучає. Крім того, його мати [PERSON] отримує пенсію, соціальні виплати, субсидію та лікарські препарати, які отримує в лікарні, а також вона має ще одного сина [PERSON] , який також має можливість підтримувати матір та який неповнолітніх дітей не має. [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від його доходу (а.с.26-32). 08 січня 2026 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшла заява, яка за змістом є відповіддю на відзив, відповідно до якої позивач пояснив, що його мати [PERSON] безкоштовно ліки не отримує, брат [PERSON] проживає в іншому місті, часу та можливості утримувати матір не має, так як сам є пенсіонером. Також, він неодноразово на прохання відповідачки надавав грошові кошти на лікування доньки, а також постійно консультується з лікарем щодо її лікування. Нараховані аліменти перераховує [PERSON] без затримок. Однак, у зв`язку з нестабільністю його доходів, через збільшення податкових навантажень, ситуації в країні можлива невиплата ним аліментів у встановленому розмірі. Таким чином просить задовольнити його вимоги щодо зменшення розміру аліментів (а.с.36-38).? ? Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів до свого провадження, відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с.24). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та призначено до розгляду по суті (а.с.45). ? ? ? ? ? ? Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає їх задовольнити (а.с.46). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги про зменшення розміру аліментів не визнала та прохала у їх задоволенні відмовити (а.с.47). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює вказані правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони в даній справі зареєстрували свій шлюб 24 жовтня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №105, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повторно 13.08.2025 року (а.с.9). Також встановлено, що сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 30.12.2015р. (а.с.10). Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.4-5). З Витягу з реєстру територіальної громади від 25.08.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 25.08.2025 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до Акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 13.08.2024, [PERSON] за адресою [ADDRESS] (проживає без реєстрації) здійснює постійний догляд [PERSON] на підставі Висновку лікарів №15 від 03.01.2024, син - [PERSON] перебуває на військовій службі під час мобілізації згідно Указу Президента України від 07.11.2022 №758/22 у [INFO] з 23.07.2021 по теперішній час (а.с.12-13). Відповідно до Висновку №15 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 03.01.2024, [PERSON] , [INFO] , рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок дійсний до 03 січня 2025 року (а.с.14). Відповідно до Висновку №291 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 12.11.2024, [PERSON] , [INFO] , рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок дійсний до 12 листопада 2025 року (а.с.15). Відповідно до Висновку №245 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 03.10.2025, [PERSON] , [INFO] , рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок дійсний до 01 жовтня 2026 року (а.с.16). Згідно зі свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 24.11.1979р., в графі мати зазначена [PERSON] (а.с.20). Згідно з Консультативним висновком кардіолога КП "Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування" ДОР" від 20.02.2025, [PERSON] , діагноз: міокардіосклероз постміокардитичний, пролапс стулки мітрального клапана, помірна недостатність АВ-клапанів (3 ст.). Рекомендується - режим амбулаторний, раціональне харчування, відмова від алкоголю, корекція факторів ризику (а.с.17). Згідно з Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №8744 від 08.07.2025, виданої КП "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечнікова" ДОР, [PERSON] , діагноз - стенокардія стабільна ІІ ф.кл., кардіосклероз дифузний та постміокардитичний з порушенням ритму за типом транзиторної екстрасістології, пролапс правої коронарної стулки АК.НАК ІІІ ст., пролапс передньої стулки МК.І ст.НМК ІІІ ст.НТК ІІ ст., рекомендовано облік у сімейного лікаря, кардіолога, як пацієнта дуже високого ризику розвитку серцево-судинних ускладнень (а.с.18-19). Як вбачається з копії розписки від 07.08.2025, [PERSON] взяла 1 000,00 грн. на ліки для доньки [PERSON] від чоловіка [PERSON] (а.с.11). З Витягу з реєстру територіальної громади від 16.07.2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 09.14.2013 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.38). Судом досліджені надані позивачем квитанції на оплату ліків (а.с.37). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини третьої статі 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За вимогами частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із вказаних правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що при розгляді справи про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, не було враховано, що на його утриманні перебуває матір похилого віку, яка потребує постійного догляду, його стан здоров`я, нестабільний дохід, підвищення розміру податків та комунальних послуг, які він сплачує як фізична особа-підприємець. Суд зауважує, що свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Разом з тим, надані позивачем на підтвердження підстав для зменшення розміру аліментів медичні висновки щодо стану здоров`я останнього, акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, висновки, якими рекомендовано матері позивача отримання соціальної послуги на непрофесійній основі від фізичної особи, не свідчать про суттєву зміну його стану, зокрема несення останнім значних витрат на лікування та утримання матері похилого віку, що призвело до неможливості сплати останнім аліментів у визначеному судом розмірі. Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б дали суду можливість встановити в дійсності значне погіршення майнового стану позивача, або інших доказів для можливості застосування норм статті 192 СК України, суду не надано. Нестабільний дохід або відсутність доходу не є підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Також судом враховується, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на того, з ким проживає дитина, в даному випадку на матір. Добровільне надання позивачем своїй доньці матеріальної допомоги та участь у її вихованні є обов`язком батька та не є підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, суд також враховує, що відповідно до рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21.10.2025 року розмір аліментів, який стягнутий на утримання [PERSON] , [INFO] , відповідає вимогам чинного законодавства, а його зменшення без підтвердження суттєвого погіршення матеріального становища позивача чи інших виняткових змін у його стані, які б свідчили про неможливість позивача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, порушує право малолітньої [PERSON] на належне забезпечення та суперечить її інтересам. Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту істотного погіршення його матеріального становища, стану здоров`я, або інших виняткових змін у його житті із моменту постановлення судового рішення про стягнення аліментів, які б виправдовували зменшення розміру аліментів на малолітню дитину. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed