Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

01.08.2025 року [PERSON] в особі представника адвоката Бєлоущенка А.Ж. звернулася до суду із позовом до АТ «Миколаївобленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Перший відділ ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання права власності на 3/4 частки земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за заповітом та зняття арешту з нерухомого майна, ціна позову 77 638 грн. 50 к., мотивуючи тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема й на 3/4 частки земельної ділянки площею 5,18 га, кадастровий номер 4825482200:06:000:0034, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Вона у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з наявністю обтяження всього майна спадкодавця [PERSON] у вигляді арешту заборони відчуження. Наявне обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна, належного померлому [PERSON] на праві приватної власності, створює перешкоди в оформленні речових прав на нерухоме майно у вигляді спадщини, що залишилась після смерті останнього, спадкоємцем [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. У зв`язку з чим 26.09.2024 року представником позивачки до Першого відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було направлено офіційне звернення стосовно зняття обтяження, наявного у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідь на офіційне звернення отримано лише 22.10.2024 року. Крім того, позивачка вже зверталася з позовом до Першого відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та АТ «Миколаївобеленерго» про зняття арешту з нерухомого майна до суду. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.03.2025 року, ухваленого в цивільній справі № 484/5796/24 позивачу відмовлено в задоволенні вищевказаного позову у зв`язку з тим, що позивачкою було обрано неправильний спосіб захисту, а саме заявлено вимогу про зняття арешту зі спадкового майна без попередньої вимоги про визнання права власності на це майно. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.07.2025 року вказане судове рішення від 13.03.2025 року залишено без змін. Вважає, що оскільки за приписами п.1 ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців, то після закриття виконавчих проваджень строки пред`явлення до виконання виконавчих листів сплили. Посилаючись на те, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги, просив скасувати чинність арештів, шляхом вилучення записів з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, належного [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частки зазначеної земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою суду від 06.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання на 22.09.2025 року, 11:30 годину; зобов`язано Другу первомайську державну нотаріальну контору Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати суду належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; зобов`язано Перший відділ ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати суду належним чином завірені копії виконавчих проваджень № 70278134, № 70278106, № 60214053 та № 48342019. 11.08.2025 року до суду від Другої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли витребувані докази. 19.08.2025 року до суду від Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли витребувані докази. 27.08.2025 року до суду від представниці відповідача АТ «Миколаївобленерго» Галюк Л.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позивач направила до суду позовну заяву з тим самим предметом та з тих самих підстав, яка вже розглядалась в суді і по якій прийнято рішення Миколаївським апеляційним судом, а саме в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області розглядалась справа № 484/5796/24 за позовом [PERSON] до АТ «Миколаївобленерго», Першого відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна. 13.03.2025 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області винесено рішення, яким відмовлено [PERSON] в задоволенні позову. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.07.2025 року вказане судове рішення залишено без змін. У відповідності до п.10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України судом не може розглядатися позовна заява до цього ж Відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Крім того, накладення або зняття арешту на майно не належить до повноважень АТ «Миколаївобленерго», а отже товариство є неналежним відповідачем у даних правовідносинах, у зв`язку з чим вимоги, звернені до нього, не підлягають задоволенню. Вважає позицію позивача про те, що строк, встановлений для пред`явлення АТ «Миколаївобленерго» виконавчих листів до виконання, сплив, хибною, оскільки та сформована внаслідок неправильного тлумачення норм законодавства. Оскільки виконавчі документи були повернуті стягувачу 24.10.2023 року (виконавчі документи, видані на виконання судових рішень по справах № 484/579/15-ц та № 484/612/18) та 03.11.2023 року (виконавчий документ, виданий на виконання рішення по справі № 484/1809/22), то термін їх пред`явлення до виконання станом на момент звернення позивача до суду не сплив. Вважає, що в порушення ст. 1281 ЦК України спадкоємець не повідомив кредитора спадкодавця про відкриття спадщини. Кредитор (АТ «Миколаївобленерго») дізнався про смерть боржника [PERSON] та про відкриття спадщини лише після отримання ухвали суду від 20.12.2024 року по справі № 484/5796/24 про залучення до участі у справі АТ «Миколаївобленерго» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Крім того, від представниці відповідача АТ «Миколаївобленерго» Галюк Л.В. надійшло до суду клопотання про закриття провадження у справі в частині скасування чинності арештів майна шляхом вилучення записів з Держаного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №№ 12494502 від 29.07.2015 року, накладеного державним реєстратором Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області Левченко Т.Д. на підставі постанови №№ 48016534 від 16.07.2015 року державного виконавця відділу ДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області Чимирис О.О., на належне майно померлого [PERSON] ; та за №№ 10594166 від 29.07.2015 року, накладеного державним реєстратором Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області Потеряйко О.О. на підставі постанови № 48016534 від 16.07.2015 року державного виконавця відділу ДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області Чимирис О.О. на належне майно померлого [PERSON] . Ухвалою суду від 22.09.2025 року за клопотанням представника позивачки Бєлоущенка А.Ж. залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] ; відмовлено в задоволенні клопотання представниці відповідача АТ «Миколаївобленерго» Галюк Л.В. про закриття провадження у справі. Ухвалою суду від 16.10.2025 року закрито підготовче провадження в наданій справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. Позивачка та її представник Бєлоущенко А.Ж. в судове засідання не з`явилися, представник надав заяву, в якій просив справу розглянути в його та позивачки відсутність, позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача АТ «Миколаївобленерго» Галюк Л.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу розглянути в її відсутність та відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом направлення судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання, на підтвердження чого наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення, однак до суду не з`явився, причини неявки не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Першого відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Жерносек В. до суду не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність за наявними матеріалами, у вирішенні питання поклалася на розсуд суду. Вирішуючи справу на основі наданих сторонами та отриманих на запит суду письмових доказів, враховуючи позиції сторін, викладені в адресованих суду письмових заявах по суті спору, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підстави вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі № 450/1686/17). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 27.11.2023 року Виконавчим комітетом Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с.20). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за цією ж адресою, а також 3/4 частки земельної ділянки, площею 5,1759 га з кадастровим номером 4825482200:06:000:0034 з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. В наданому позові ставиться вимога про визнання права власності за позивачкою лише на 3/4 частки земельної ділянки, площею 5,1759 га з кадастровим номером 4825482200:06:000:0034 з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, тож суд вирішує позов лише в межах заявлених вимог. Право власності [PERSON] на 3/4 частки земельної ділянки, площею 5,1759 га з кадастровим номером 4825482200:06:000:0034 з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, посвідченим 12.02.2015 року державним нотаріусом Другої первомайської ДНК Миколаївської області, реєстровий номер 2-67 /а.с.94/. Зазначене право власності зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.02.2015 року, номер запису про право власності 8722924, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності № 33601823 /а.с.95/. Водночас із зазначених витягів вбачається, що власником 1/4 частки земельної ділянки, площею 5,1759 га з кадастровим номером 4825482200:06:000:0034 з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, є [PERSON] /а.с.36/. Згідно висновку про експертну оцінку від 24.07.2025 року оціночна вартість земельної ділянки площею 5,1759 га з кадастровим номером 4825482200:06:000:0034 з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, становить 103 518 грн., оціночна (ринкова) вартість 3/4 частки зазначеної земельної ділянки складає 77 638 грн. 50 к. /а.с.15/. Після смерті [PERSON] . Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заведена спадкова справа № 3/2024, копія якої наявна в матеріалах справи /а.с.66-114/. З наданої спадкової справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся його брат [PERSON] , [INFO] /а.с.66/, та [PERSON] , [INFO] /а.с.82/. В матеріалах даної спадкової справи міститься заповіт, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Катеринка Первомайського району Миколаївської області, мешканець [ADDRESS] , заповів майно, яке йому належить на праві власності та складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за цією ж адресою, а також 3/4 частки земельної ділянки, площею 5,1759 га з кадастровим номером 4825482200:06:000:0034 з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, [PERSON] , [INFO] /а.с.84/. Крім того, у спадковій справі наявний лист від державного нотаріуса, адресований [PERSON] , в якому зазначено про те, що спадкодавцем 31.01.2023 року за р. № 3 складено заповіт на земельну ділянку та житловий будинок на іншого спадкоємця, тож у зв`язку з тим, що він не є спадкоємцем за заповітом, оформити спадщину вказану у заповіті, він не може /а.с.92/. Суд погоджується із зазначеним, оскільки не залишилося іншого майна спадкодавця [PERSON] , не охопленого заповітом, яке б мав право спадкувати [PERSON] . Права на обов`язкову частку [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України не має. З довідок Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті разом з ним за однією адресою ніхто не був зареєстрований та не проживав /а.с.70, 71/. Постановою нотаріуса Другої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Грушанською І.В. № 707/02-31 від 11.07.2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену вище земельну ділянку після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з наявністю обтяження всього майна спадкодавця [PERSON] у вигляді арешту заборони відчуження /а.с.93/. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за індексним № 388289810 від 25.07.2024 року за [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) наявні обтяження у вигляді арешту всього належного останньому на праві приватної власності нерухомого майна, номер запису про обтяження в спеціальному розділі: - № 12494502 від 29.07.2015 року, накладений державним реєстратором Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області Левченко Тетяною Дмитрівною на підставі постанови № 48016534 від 16.07.2015 року державного виконавця відділу ДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області Чимирис О.О.; - № 10594166 від 29.07.2015 року, накладений реєстратором Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області Потеряйко Олександрою Олександрівною на підставі постанови № 48016534 від 16.07.2015 року державного виконавця відділу ДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області Чимирис О.О. /а.с.24/. Вказані обставини об`єктивно підтверджуються копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої державним виконавцем Першого відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за індексним № 388289810 від 25.07.2024 року. Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України передбачено право спадкоємця за законом чи за заповітом прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Частина 1 статті 1222 ЦК України зазначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ч.1 ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Таким чином судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем 3/4 частки земельної ділянки, площею 5,1759 га з кадастровим номером 4825482200:06:000:0034 з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, за заповітом після смерті [PERSON] , однак через наявністю обтяження всього майна спадкодавця [PERSON] у вигляді арешту заборони відчуження, вона не може у встановлений законом спосіб в нотаріальній конторі оформити свої спадкові права і отримати свідоцтво про право на спадщину, хоча має таке право відповідно до ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1222, 1233, 1225, 1277, 1268-1270 ЦК України. Право позивача на спадщину підлягає захисту в судовому порядку відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 5 ЦПК України, тому слід визнати за позивачкою право власності на зазначене спадкове майно. Щодо позовної вимоги про зняття арешту з нерухомого майна суд зазначає наступне. За твердженням позивача строк, встановлений для пред`явлення АТ «Миколаївобленерго» виконавчих листів до виконання, сплив, однак суд не погоджується з такою позицію позивача, оскільки вона сформована внаслідок помилкового тлумачення норм законодавства з огляду на наступне. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області по справі № 484/579/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Миколаївобленерго» 14 557,08 грн. вартості необлікованої електричної енергії по акту про порушення В 3661 від 28.12.2014 року. На виконання рішення видано виконавчий документ, який пред`явлено відповідачем до виконання. 24.10.2023 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна, на яке за законом можливо звернути стягнення. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області по справі № 484/612/18 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Миколаївобленерго» 15 125,37 грн. вартості необлікованої електричної енергії по акту про порушення S 6817 від 30.10.2017 року. На виконання рішення видано виконавчий документ, який пред`явлено відповідачем до виконання. Також 24.10.2023 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна, на яке за законом можливо звернути стягнення. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області по справі № 484/1809/22 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Миколаївобленерго» 35 911,52 грн. вартості необлікованої електричної енергії по акту про порушення К 8072 від 21.12.2021 року та 2 481,00 грн. судового збору. На виконання рішення видано виконавчий документ, який пред`явлено відповідачем до виконання. 03.11.2023 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна, на яке за законом можливо звернути стягнення. 13.07.2023 року представниками Оператора системи у зв`язку з виявленням порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії складено Акт про порушення № L 0506, за результатами розгляду якого комісією з розгляду актів про порушення визнано причетним [PERSON] до порушення норм ПРРЕЕ та донараховано необлікованої електричної енергії на суму 19 685,46 грн. Відповідно до частини 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Відповідно до частини 5 ст. 37 Закону повернення виконавчого документу стягувачу з підстав передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчі документи до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. Враховуючи, що виконавчі документи були повернуті стягувачу 24.10.2023 року (виконавчі документи, видані на виконання судових рішень по справах № 484/579/15-ц та № 484/612/18) та 03.11.2023 року (виконавчий документ, виданий на виконання рішення по справі № 484/1809/22), термін їх пред`явлення до виконання станом на момент звернення позивача до суду 01.08.2025 року не сплив. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. В свою чергу виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження (ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто лише за умови належного виконання судового рішення можна стверджувати про поновлення прав особи, яка звернулась за судовим захистом. В процесі розгляду справи встановлено, що арешт на спадкове майно накладено в межах зведеного виконавчого провадження з примусового стягнення з [PERSON] на користь АТ «Миколаївобленерго» заборгованості зі сплати за надання послуг з електроенергії. Враховуючи те, що строк на повторне подання виконавчих листів до виконання не сплив, доводи позивача у цій частині є хибним та такими, що сформовані внаслідок помилкового тлумачення законодавства. Отже наявність заборгованості у виконавчому провадженні позбавляє суд можливості зняти арешт із зазначеного нерухомого майна. За таких обставин в задоволенні позовної вимоги про скасування арештів на вказане нерухоме майно слід відмовити, оскільки такі дії нададуть позивачу можливість позбутися спадкового майна до пред`явлення вимоги кредитора до спадкоємця, що буде порушенням прав та інтересів кредитора. Разом з тим суд звертає увагу на те, що позивачка просить скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно спадкодавця [PERSON] (номер запису про обтяження 10594166 від 29.07.2015 року) /а.с.110-113/, а згідно цього рішення суду вона стала власником лише щодо 3/4 частки земельної ділянки, площею 5,1759 га з кадастровим номером 4825482200:06:000:0034 з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Зазначене також свідчить про неможливість скасування арешту з усього майна, належного спадкодавцю [PERSON] . Щодо існування майнових вимог АТ «Миколаївобленерго» до спадкоємця [PERSON] позивачки у справі [PERSON] суд зазначає наступне. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та /або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. В даному випадку спадкоємець, в порушення зазначеної вище норми права, не повідомляв кредитора спадкодавця про відкриття спадщини. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин. відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61- 12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109св22). Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. З матеріалів справи вбачається, що кредитор АТ «Миколаївобленерго» дізнався про смерть боржника [PERSON] та про відкриття спадщини лише після отримання від суду ухвали від 20.12.2024 року по справі № 484/5796/24 про залучення АТ «Миколаївобленерго» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Також відповідачем 12.05.2025 року на адресу позивача була направлена вимога № 12.03-011/2827 від 12.05.2025 року щодо задоволення вимог кредитора, яка залишилася без відповіді і задоволення /а.с.185/. Щодо твердження відповідача АТ «Миколаївобленерго» про те, що він є неналежним відповідачем у даних правовідносинах, у зв`язку з чим вимоги, звернені до Товариства, не підлягають до задоволення, суд зазначає наступне. Як вказано Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 705/3876/18 відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Акціонерне товариство «Миколаївобленерго» функціонує відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнятих на його виконання та інших нормативно-правових актів, які регулюють функціонування ринку електричної енергії. Діяльність Товариства здійснюється на підставі ліцензії, виданої 02.11.2018 № 1334 «Про видачу АТ «Миколаївобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом». Разом з тим, суд приходить до єдиного можливого правильного висновку про те, що АТ «Миколаївобленерго» є належним відповідачем в наданій справі, оскільки саме АТ «Миколаївобленерго» є стягувачем у виконавчих провадженнях за даним спором, тож має право вимагати здійснення заміни боржника у цих виконавчих провадженнях. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що задоволенню підлягає лише позовна вимога про визнання за [PERSON] права власності на 3/4 частки земельної ділянки, площею 5,1759 га з кадастровим номером 4825482200:06:000:0034 з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В задоволенні ж вимоги про скасування чинності арештів нерухомого майна, належного спадкодавцю [PERSON] , слід відмовити, тож позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак позивачем про відшкодування судових витрат не заявлено.

Outcome: partial