Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У листопаді 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») - Столітній М.М. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25562,50 грн, а також судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 лютого 2024 року між первісним кредитором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] укладено Договір № 1455311 про надання споживчого кредиту на суму 4000,00 грн, строк кредиту 359 днів з 22 лютого 2024 року до 16 лютого 2025 року. Договір укладено в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Т029. Первісний кредитор свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредит у сумі 4000,00 грн шляхом перерахування коштів на платіжну картку № [NUMBER] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі Договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року відступило право грошової вимоги до відповідача на користь Позивача - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Позивач стверджує, що станом на дату подання позову відповідач має заборгованість за Договором, яка складає 25562,50 грн, з них: заборговність по тілу кредиту - 3211,99, заборговансть по процентам - 21038,51 грн, штрафні санкції - 1312,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 27 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. У позовних вимогах до позовної заяви представник позивача просив розгляд справи проводити без участі позивача, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач будучи належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження шляхом направлення поштового відправлення з ухвалою суду про відкриття провадження та судовою повісткою за зареєстрованим місцем проживання, та надісланням СМС-повідомлення за номером телефону в додаток Viber, у судове засіданянн не з`явився, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За змістом частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Суд, на підставі статті 280 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позиції учасників судового провадження. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності до частини 8 статті 178 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Встановлені судом фактичні обставини справи Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 22 лютого 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (первісний кредитор) та [PERSON] укладено Договір № 1455311 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний». Основні умови Договору: сума кредиту 4000,00 грн (п. 1.3.); строк кредиту: 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п. 1.4.); сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 22.02.2024 року або 23.02.2024 року (п. 2.2); стандартна процентна ставка: 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. цього Договору (п. 1.5.1.); кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної карти № [NUMBER] (п. 2.1); сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п. 5.3.Договору (п.5.1). Договір укладено в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему (ІКС) Первісного кредитора. Згода Відповідача з умовами Договору (акцепт оферти) була надана шляхом введення електронного підпису одноразовим ідентифікатором Т029, що відповідає алгоритму, викладеному в Правилах надання коштів у кредит. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконало свої зобов`язання, надавши кредит у сумі 4000,00 грн у безготівковій формі. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту Відповідача відбулось через систему Рау Теch, на підставі укладеного Договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 6 червня 2022 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ПЕЙТЕК». ТОВ «ПЕЙТЕК», надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, внесене в державний реєстр фінансових установ (рішення від 29.05.2023 № 21/990-РК, та отримало Ліцензію Національного банка України. Листом вих № 20250702-298 від 2 липня 2025 року ТОВ «ПЕЙТЕК» повідомило, що відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано грошові кошти 22 лютого 2024 року о 09:27:15 год у сумі 4000,00 грн на платіжну карту, маска карти [NUMBER] . Згідно з Розрахунком за кредитним договором наданим позивачем за період з 22 лютого 2024 року по 16 лютого 2025 року станом на 27 червня 2025 року, загальна сума заборгованості становить 25562,50 грн, з них: заборговність по тілу кредиту - 3211,99 грн, заборгованість по процентам - 21038,51 грн, штрафні санкції - 1312,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. У період з 22 лютого 2024 року по 16 лютого2025 року відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора в розмірі 6787,81 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 788,01 грн, оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 5311,80 грн, на оплату штрафу, пені (за прострочку платежів) 688,00 грн. В даному випадку часткова оплата відповідачем процентів за користування кредитом, є підтвердженням волевиявлення відповідача на добровільне виконання умов Договору, серед іншого, зазначених п. 4.2 та п. 5.1. Договору. 27 червня 2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено Договір факторингу № 27062025, за яким право грошової вимоги до відповідача перейшло до позивача. Також, перехід права вимоги підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року та платіжною інструкцією про сплату ціни продажу № 7210 від 1 липня 2025 року. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 27 листопада 2025 року АТ «Перший Український Мжнародний банк» листом № КНО-07.8.5/17298БТ від 16.12.2025 повідомило, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] до поточного рахунку № [NUMBER] у гривні. На вказану платіжну картку на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було зараховано кошти у сумі 4000,00 грн 22.02.2024 о 09:27:13. Операція проведена з використанням сервісу переказу коштів через АТ ПУМБ. Між банком та ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» було укладено договір відповідно до якого банк надав послуги переказу коштів. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надсилало [PERSON] повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 1455311 від 22 лютого 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Згідно рішення № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст України» від 25 листопада 2024 року, позивач змінив найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Доказів погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Будь-який вид договору, який укладається на підставі цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, згідно статтей 205, 207 ЦК України. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.202 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Відповідно ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, частина 12 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію». Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору, згідно пункту 6 частини 1 статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію». Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки до укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У частині 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (стаття 525 ЦК України). Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частинами 1 та 2 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до статті 514, частини 1 статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позивач правомірно набув права вимоги до відповідача щодо виконання ним зобов`язання наведеним кредитним договором. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] договору № 71455311 від 22 лютого 2024 року та подальшим укладенням договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», за яким право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Отже, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення ним зобов`язань щодо їх повернення, а тому підлягають до задоволення вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту 3211,99 грн та заборгованість по відсотках за користування кредитом - 21038,51 грн. Щодо стягнення неустойки, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан дія якого, на момент розгляду справи не припинений. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача штрафних санкцій у сумі 1312,00 грн, задоволенню не підлягає. Крім того, судом було встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1455311 від 22 лютого 2024 року наданим позивачем за період з 22 лютого 2024 року по 16 лютого 2025 року відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора в розмірі 6787,81 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 788,01 грн, оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 5311,80 грн, на оплату штрафу, пені (за прострочку платежів) 688,00 грн. Оскільки неустойка (штраф, пеня) нараховані з 24 лютого 2022 року, підлягають списання кредитодавцем, оплату пені в розмірі 688,00 грн, суд зараховує в сплату заборгованості за тілом кредиту. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 1455311 від 22 лютого 2024 року у розмірі 23562,50 грн, з них: заборгованість по тілу кредиту тілу кредиту 2523,99 грн (3211,99 грн - 688,00 грн) та заборгованість по відсотках за користування кредитом - 21038,51 грн. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Згідно з приписами пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). За змістом частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до приписів частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн до матеріалів справи надано: договір про надання правничої допомоги №10/12/2024 від 10 грудня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М. (а.с. 73); копію ордера на надання правничої допомоги серії АІ № 2050994 від 19 листопада 2025 року (а.с. 76); рахунок на оплату № 12074/19/11-2025 від 19 листопада 2025 року у розмірі 10000,00 грн (а.с. 80); акт прийому-передачі наданих послуг від 19 листопада 2025 року (до договору про надання правничої №10/12/2024 від 10 грудня 2024 року) (а.с. 82); заявка від 21 жовтня 2025 року на виконання доручення до договору №10/12/2024 від 10 грудня 2024 року (а.с. 87); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 виданого 18 вересня 2020 року (а.с.16). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Проаналізувавши справу на предмет її складності, враховуючи наявну сталу судову практику у таких спорах, встановлені судом обставини справи, кількість судових засідань, а також зміст та обсяг наданих адвокатом послуг і їх вартість, також, суд враховує, що дані матеріали подані в системі «Електронний суд», розгляд справи здійснювався за відсутності представника позивача, суд доходить переконання, що зазначений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн є необґрунтованим, оскільки такий не відповідає критерію реальності адвокатських послуг. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає обґрунтованим розміром витрати позивача на професійну правову допомогу, наданих у цій справі - 3000,00 грн (вивчення матеріалів справи і складання позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості). При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, як передбачено статтею 4 ЗУ «Про судовий збір». У силу приписів статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що судом ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог, в розмірі 23562,50 грн, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у справі пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог. Позивач просить стягнути із відповідача 25562,50 грн. Водночас судом вирішено стягнути 23562,50 грн, що становить 92,18 %. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 2422,40 грн х 92,18 % = 2232,97 грн та витрати на надання правової допомоги у розмірі: 3000,00 грн х 92,18 % = 2765,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial