Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] , звернувся з вищевказаним позовом до суду, у якому просив суд визнати його батьком дитини - [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] з 22 листопада 2019 року перебувала у шлюбних відносинах з [PERSON] . З червня 2021 року шлюбні відносини між ними були фактично припинені, вони стали проживати окремо, однак шлюб на той час вони ще не розірвали. Вказує, що приблизно з жовтня 2021 року, він почав зустрічатися з [PERSON] , а згодом між ними виникла близькість. У січні 2022 року [PERSON] завагітніла, але про свою вагітність позивачу не повідомила, так як стосунки між ними погіршилися та припинилися. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] будучи у шлюбі з [PERSON] , тому тому саме він і був зазначений батьком у відомостях про батька у актовому записі про народження дитини та у свідоцтві про народження сина. 24 квітня 2024 року Броварським міськрайонним судом Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 27 вересня 2024 року на день народження дитини [PERSON] зустрілася з позивачем та повідомила його про те, що саме він є батьком її сина [PERSON] . Тоді він, щоб пересвідчитися, 21 травня 2025 року в медичній лабораторії «NIKO LAB» зробив дослідження ДНК на встановлення батьківства, за результатами якого підтвердилося, що саме він є біологічним батьком дитини [PERSON] . Вказує, що визнає своє батьківство, з вересня 2024 року бере активну участь у вихованні дитини. Наразі він, [PERSON] та їхня спільна дитина проживають разом однією сім`єю. Так, враховуючи викладені обставини та те, що він є біологічним батьком дитини, але юридично не є зареєстрованим батьком дитини [PERSON] , на цій підставі звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.07.2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження й призначив у справі підготовче засідання. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09.10.2025 року задоволено заяву представника позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково зазначив, що він та [PERSON] , а також їх спільний син [PERSON] наразі проживають разом однією сім`єю та 18 липня 2025 року він зареєстрував шлюб із матір`ю дитини [PERSON] .. Також, у зв`язку із неявкою відповідача в судове засідання та ненадання останнім відзиву, надав згоду на заочний розгляд справи. Представник позивача адвокат Левчук П.Я. в судовому засіданні позовні вимоги також підтримав з підстав, зазначених у позові та просив суд їх задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Броварський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.134). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог та пояснила, що будучи у шлюбі з відповідачем [PERSON] , але з 20 листопада 2020 року фактично припинивши шлюбні відносини з ним, вона почала зустрічатися та з жовтня 2021 року з позивачем, між ними виникли близькі стосунки, і згодом вона дізналася, що завагітніла, проте вона не повідомила позивача про вагітність, оскільки ті стосунки припинилися. Вказує, що [INFO] вона народила сина [PERSON] . Знаючи, що біологічним батьком дитини є [PERSON] , вона його не повідомила про сина, бо стосунки з ним були припинені і вона та той час ще перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , та якого також не повідомила про народження у неї дитини, оскільки фактично не проживала вже на той час з ним та не знала його місцязнаходження. Згодом 27.09.2024 року вона випадково зустріла позивача та вирішила повідомити йому, що саме він є біологічним батьком дитини. Вказує, що вона з позивачем та їх спільною дитиною створили сім`ю, позивач є люблячим та турботнивим батьком їх сину [PERSON] , а 18.07.2025 року вони з позивачем одружилися, тому просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду заяв чи клопотань не подав. Відзиву на позовну заяву від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази та оцінивши їх у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 19.10.2022 року. В розділі «Батьки» зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.11). 24 квітня 2024 року заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі №361/10388/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 25.05.2024 року (а.с.12). 18 липня 2025 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 18.07.2025 року. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.78). Відповідно до частини першої статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Частиною першою статті 2 СК України встановлено, що СК України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Згідно з частинами першою-третьою статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Змістом частин першої, дев`ятої, десятої статті 7 СК України закріплено загальні засади регулювання сімейних відносин та визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до положень статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (стаття 133 Сімейного кодексу України). За змістом положень статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Таким чином, частина перша статті 122 СК України встановлює презумпцію шлюбного походження дитини, яка складається з двох частин: презумпції материнства дружини та презумпції батьківства чоловіка. Презумпція шлюбного материнства стверджує, що саме дружина народила дитину і саме ту дитину, яку вона забрала з пологового медичного закладу. Згідно із презумпцією батьківства чоловіка, саме він є батьком дитини, народженої його дружиною. Презумпція батьківства чоловіка (шлюбного батьківства) поширюється на три групи дітей: 1) тих, які були зачаті і народжені в шлюбі; 2) тих, які були зачаті до шлюбу, але народжені в шлюбі; 3) тих, які були зачаті у шлюбі, але народжені після його припинення або визнання недійсним. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульоване змістом статті 125 СК України. Так, відповідно до частини другої вищезгаданої норми, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Звертаючись до суду з вказаним позовом [PERSON] зазначив, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яке 24.04.2024 року заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі №361/10388/23 розірвано. Оскільки [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьками дитини зазначені « [PERSON] » та « [PERSON] ». Судом встановлено, що позивач дізнався про можливе своє батьківство щодо дитини [PERSON] лише 27 вересня 2024 року, після чого 21 травня 2025 року було зроблене дослідження ДНК, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін та 27.05.2025 року він звернувся до суду з вказаним позовом про визнання свого батьківства, тобто у строки, визначені ст.129 СК України. Тобто, оскільки з позовом до суду позивач звернувся 27 травня 2025 року в межах одного року з дня, коли йому стало відомо про можливе батьківство, суд приходить до висновку, що строк звернення до суду позивачем не пропущено. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). У постановах Верховного Суду від 20 вересня 2024 року в справі №183/2690/21, від 16 травня 2018 року в справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмета доказування а такій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто під час вирішення спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved