Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

В жовтні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.11.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір № 04.11.2024-100001887, згідно з яким відповідачу було надано кредит у розмірі 8000 грн строком на 70 днів. Договір було укладено в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором після проходження ідентифікації через систему BankID. Відповідач умови договору виконував неналежним чином, здійснивши лише часткові оплати: 1311,20 грн (02.12.2024) та 1500,00 грн (09.02.2025), чим фактично визнав наявність боргу. Станом на день подачі позову утворилася заборгованість у загальному розмірі 13680 грн, яка складається з: тіла кредиту - 6500 грн, процентів - 4480 грн, неустойки - 2700 грн. Позивач прохав стягнути вказану суму та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 04 грудня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 23 грудня 2025 року. Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу без його участі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 06.11.2024 року [PERSON] підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Пропозицію про укладення кредитного договору № 04.11.2024-100001887. Згідно зі ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Позивач свої зобов`язання виконав та перерахував відповідачу кредитні кошти у сумі 8000 грн. За умовами договору, кредит надавався на 70 днів, процентна ставка "Економ" становила 0,01% на день (протягом перших чергових періодів), а ставка "Стандарт" - 1% на день. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається згідно до ст. 525 ЦК України. Відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість по тілу кредиту в сумі 6500 грн та по відсотках 4480 грн, яка підтверджується розрахунком заборгованості. Суд погоджується з позицією позивача, що здійснення часткових платежів відповідачем у грудні 2024 та лютому 2025 року свідчить про визнання ним боргу. Щодо вимоги про стягнення неустойки у розмірі 2700 грн, суд зазначає наступне. Договором передбачена неустойка у розмірі 100 грн за кожен день прострочення. За загальним правилом, в період дії воєнного стану боржники звільнялися від сплати штрафів та пені за споживчими кредитами. Однак, Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до цих змін, знято заборону на нарахування неустойки за договорами, укладеними після 24.01.2024 року. Оскільки спірний договір між сторонами було укладено 06.11.2024 року, тобто після набрання чинності змінами, нарахування неустойки є правомірним і відповідає вимогам законодавства. Крім того, розмір неустойки 2700 грн. не перевищує половини суми, одержаної споживачем за договором, що узгоджується з положеннями ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог у повному обсязі. Загальна сума до стягнення становить 13680 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved