Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

позивач з допомогою підсистеми «електронний суд» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 357333,06 грн затрат по виплаті страхового відшкодування та просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору. Стислий виклад позицій сторін позиція позивача Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.04.2024 між ТзДВ «Експрес Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 777.24.01014, строком дії з 05.04.2024 по 04.05.2025. Даним договором було застраховано майнові інтереси власника автомобіля Mercedes-Benz GLE 400 д.р.н. [NUMBER] . 15.04.2025 о 10 год. 15 хв. в м. Київ, вул. Гарматна 45, сталася дорожньо-транспортна пригода: водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом CITROEN BERLINGO, д.р.н. [NUMBER] , допустив зіткнення з транспортним засобом Mercedes-Benz GLE 400 д.р.н. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля CITROEN BERLINGO, д.р.н. [NUMBER] , що підтверджується постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2025. Таким чином, у визначеному чинним законодавством України порядку, вину відповідача у виникненні ДТП встановлено та доведено. 15.04.2025 до Позивача звернувся власник транспортного засобу MercedesBenz GLE 400 д.р.н. [NUMBER] , із повідомленням про пригоду та заявою про проведення виплати страхового відшкодування для відновлення автомобіля. Відповідно до рахунку-фактури № 2125001683 від 01.05.2025 складеного станцією технічного обслуговування ТОВ «Автомобільний дім Укравто Україна» вартість відновлювального ремонту ТЗ Mercedes-Benz GLE 400 д.р.н. [NUMBER] становить: 517 333,06 грн. Відповідно до до страхового акту № 3.25.01577-1 та платіжною інструкцією № 6581365022 від 14.05.2025 р. ТДВ «Експрес Страхування» було здійснено виплату страхове відшкодування в розмір на суму 517 333,06 грн. В подальшому, вартість відновлювального ремонту підтвердилася актом виконаних робіт від 18.06.2025. Позивач документально підтвердив розмір і оплату проведеного ремонту автомобіля Mercedes-Benz GLE 400 д.р.н. [NUMBER] на станції технічного обслуговування ТОВ «Автомобільний дім Укравто Україна». На момент дорожньо-транспортної пригода цивільно-правова відповідальність водія автомобіля CITROEN BERLINGO, д.р.н. [NUMBER] була застрахована в АТ «Страхова компанія «ІНГО» відповідно до Полісу № ЕР/ 223888365 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт відповідальності страховика становить 160 000,00 грн та 11 липня 2025 року АТ «СК «ІНГО» відшкодувало ТДВ «Експрес Страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі: 160 000,00 гривень. Однак, суми грошових коштів у розмірі 160 000,00 гривень не достатньо для покриття збитків, яких зазнало ТДВ «Експрес Страхування» у зв`язку із даною подією. В зв`язку з викладеним у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою покладаються на винну особу. Таким чином, [PERSON] повинен відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням ТДВ «Експрес Страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 357 333,06 грн (517 333,06 160 000,00 = 357 333,06 грн) з яких 517 333,06 страхове відшкодування 160 000,00 розмір компенсації АТ «СК «ІНГО». Однак, станом на дату звернення Позивача з позовною заявою, відповідачем кошти компенсовані не були. В порядку досудове врегулювання. 23.06.2025 року ТДВ «Експрес Страхування» надіслало на поштову адресу Відповідача заяву про виплату страхового відшкодування № 236-07-3.25.01577 від 19.06.2025. Відповідач не отримав заяву на виплату страхового відшкодування, а лист повернуто відправнику (за закінченням встановленого терміну зберігання). Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, подав 25.02.2026 заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити не заперечує проти заочного розгляду справи та просить розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач правом подання відзиву не скористався. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.09.2025 матеріали позовної заяви передано на розгляд Гайворонського районного суду Кіровоградської області за підсудністю. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28.10.2025 позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків, які заявою від 30.10.2025 усунуто. Ухвалою судді від 03.11.2025 відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження з та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 04.02.2026 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи. Ухвалою від 04.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 25.02.2026 від представника позивача надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити та розгляд справи проводити без його та позивача участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Розгляд справи по суті проведено 25.02.2026 за відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Суд вважав за можливим провести розгляд справи за відсутності сторін, оскільки позивач скористався своїм правом, згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України зазначивши в позовній заяві, про розгляд справи за його відсутності. Відповідач чи його представник, які були належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Відповідно суд не вбачає перешкод в проведенні розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. При зазначенні дати ухвалення судового рішення та вказанні в резолютивній частині дати складання повного тексту судового рішення судом враховано висновок викладені в постанові ОП ВС від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11, за яким у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення правовідносин) встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Відповідно до ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. За приписами ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України в справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.27 постанови № 4 від 01 березня 2013 року, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами ст. 1191 ЦК України. У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 9 вказаного Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до ст. 28 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку У відповідності до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до ч.1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів Судом на підставі належних і допустимих доказів встановлено, що 15.04.2025 о 10 год 15 хв в м. Київ, вул. Гарматна 45, сталася дорожньо-транспортна пригода водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом CITROEN BERLINGO, д.р.н. [NUMBER] , допустив зіткнення з транспортним засобом Mercedes-Benz GLE 400 д.р.н. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2025 по справі № 760/11701/25, дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини водія [PERSON] (а.с.33-36). Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з частиною 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вказані вище обставини доказуванню не підлягають. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у частині 2 статті 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року справа № 645/6088/18. У зв`язку з вищезазначеним, зібраними доказами у справі перед судом доведено, що вищевказана ДТП сталася з вини відповідача [PERSON] . Відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №777.24.01014 від 05.04.2024 року транспортний засіб Mercedes-Benz GLE 400 д.р.н. [NUMBER] був застрахований у ТзДВ «Експрес Страхування» (а.с.14-24). Згідно додаткової угоди від 11.04.2025 до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №777.24.01014 від 05.04.2024 року в договорі страхування прізвище [PERSON] (а.с. 25). 15.04.2025 року водійка транспортного Mercedes-Benz GLE 400 д.р.н. [NUMBER] , [PERSON] звернулась до ТзДВ «Експрес Страхування» із Повідомленням №25.58702 про подію від Страхувальника (а.с. 29-30) та із Заявою про виплату страхового відшкодування для відновлення автомобіля на розрахунковий рахунок СТО ТОВ «Автомобільний дім Укравто Україна» (а.с. 68). Згідно рахунку-фактури № 2125001683 від 01.05.2025 складеного станцією технічного обслуговування ТОВ «Автомобільний дім Укравто Україна» вартість відновлювального ремонту ТЗ Mercedes-Benz GLE 400 д.р.н. [NUMBER] становить: 517 333,06 грн., що підтверджено калькуляцією до рахунку. актом наданих послуг та нарядами замовлення (а.с.64, 65-67, 71, 72-78). ТзДВ «Експрес Страхування» на підставі страхового акту №3.25.01577-1 від 12.05.2025 року виплатило на рахунок СТО ТОВ «Автомобільний дім Укравто Україна» 517 333,06 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №6581365022 від 14.05.2025 (а.с.70). Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору, виплативши страхове відшкодування в розмірі 517333,06 грн. Згідно наданої позивачем інформації цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , водія транспортного засобу CITROEN BERLINGO, д.р.н. [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «ІНГО», поліс ЕР №223888365, франшиза у розмірі 0,0 грн, встановлено ліміт за шкоду життю та здоров`ю 320000,00 грн, ліміт за шкоду майну - 160000,00 грн (а.с.79). Згідно платіжної інструкції Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» перерахувало на реквізити ТДВ "Експрес Страхування" страхового відшкодування в розмірі 160000,00 грн. підтверджується вказаною платіжною інструкцією № 15360 від 11.07.2025 (а.с. 80). Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем, у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні. Таким чином, до ТзДВ «Експрес Страхування» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Виходячи з викладеного та оскільки автомобіль Mercedes-Benz GLE 400 д.р.н. [NUMBER] , фактично відремонтований, розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість фактично затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт. Вказану вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів зазначено саме у Акті надання послуг виконаних робіт №02500010496 від 18.06.2025, відповідно до якого послуги з технічного обслуговування і ремонту автомобіля Mercedes-Benz GLE 400 д.р.н. [NUMBER] , було проведено на загальну суму 517333,06 грн та дані витрати понесені позивачем, як реально здійснені витрати. Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду в постанові від 30 жовтня 2019 року в справі № 753/19288/14-ц. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15-ц від 03 жовтня 2018 року підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед страхувальником [PERSON] згідно умов договору, а Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» виконало свої зобов`язання перед страхувальником за полісом №223888365, виплативши ТзДВ «Експрес Страхування» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz GLE 400 д.р.н. [NUMBER] в розмірі 160000,00 грн. Отже невиплаченою залишається сума відшкодування, яку сплатив позивач, в розмірі 357333,06 грн. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку щодо правомірності звернення позивача з вимогою до відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі різниці між фактичною вартістю відновлювального ремонту, сплаченого позивачем потерпілому та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Відтак з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума коштів в розмірі 357333,00 грн. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, і доведені в ході судового розгляду. Розподіл судових витрат Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4288,00 грн, які відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять.

Outcome: approved