Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Адвокат Гнип Володимир Володимирович, який діє на підставі Ордеру серії СВ №1120525, звернувся до суду в інтересах Акціонерного товариство "ОТП Банк" з позовом про стягнення заборгованості. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.03.2021 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було підписано Заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування, а саме кредитний Договір № 002/9709106-СК_SB. Згідно умовами заяви-договору на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування, відповідачка просила відкрити поточний рахунок у національній валюті. Банк свої зобов`язання перед відповідачкою виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок та встановивши ліміт кредитуванні в розмірі 35600,00грн. Натомість відповідачки порушила свої зобов`язання перед кредитором. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним Договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом має заборгованість в загальному розмірі 54105,10грн. На підставі викладеного позивач АТ "ОТП Банк" просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість в загальному розмірі 54105,10грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40грн. 10.09.2025 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач Акціонерне товариство "ОТП Банк" в судове засідання свого представника не направили. У матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутності представника АТ «Таскомбанк». Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Про дату час та місце розгляд справи повідомлялась належним чином за адресою зазначеною в позовній заяві, яка є адресою реєстрації відповідача, що підтверджується відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА ( [ADDRESS] ). Причину неявки суду не повідомлено Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно із статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав. Суд установив такі факти та їм правовідносини. У матеріалах справи міститься Заява-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування від 19.03.2021 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] . Згідно із умови Заяви-договору, [PERSON] просила відкрити поточний рахунок у гривні та встановити на платіжну карту кредитний ліміт на суму вказану у мобільному додатку. Підписанням Заяви-договору, [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена з умовами договору, тарифами, правилами користуванні електронним платіжним засобом, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, та отримала їх примірник у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткових пояснень. Як убачається з Довідки АТ «Таскомбанк», [PERSON] з 19.03.2021 є власником поточного рахунку у гривні, який відкритий до Заяви-анкети на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування, з номером кредитного Договору № 002/9709106-СК_SB від 19.03.2021. Також у матеріалах справи містяться наступні документи: Статут АТ «Таскомбанк»; Типова форма публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування; Виписка по особовим рахункам кредитного Договору 002/9709106-СК_SB; копії паспорті, ідентифікаційного коду, довідки про доходи [PERSON] . Однак матеріали справи не містять доказів на підтверджень того, що позивач АТ «ОТП Банк», має право звернення до суду в інтересах іншої банківської установи - АТ «Таскомбанк». Матеріали справи також не містять жодних доказів відступлення прав вимоги від АТ «Таскомбанк» до АТ «ОТП Банк», та не містять доказів правонаступництва (зміни назви) від АТ «ОТП Банк» до АТ «Таскомбанк». Таким чином, позивач АТ «ОТП Банк», позов в інтересах якого подано адвокатом Гнипом В. В., є неналежним позивачем. Оскільки АТ «ОТП Банк» не має права вимагати від відповідачки [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 19.03.2021 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] - на користь іншої банківської установи АТ «Таскомбанк». Стаття 4 ЦПК України, передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Згідно із ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: договір про надання правничої допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача. Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Зокрема, встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 910/15262/18, від 03 березня 2020 року у справі № 910/6091/19, від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц. Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову Таким чином, аналізуючи викладене вище, суд дійшов про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачем "ОТП Банк" не доведено наявності у нього порушеного права (інтересу) зі сторони відповідачки [PERSON] . Також не доведено наявності у "ОТП Банк" правових підстав вимагати стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором на користь АТ «Таскомбанк». Відповідно до статей 133, 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed