Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

22.12.2021 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , вимоги у якому обґрунтовано тим, що між сторонами 18.02.2008 року укладено кредитний договір №DNUHG40000003481, за яким позикодавець АТКБ «ПриватБанк» зобов`язався надати позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 132562,60 доларів США на термін до 18.02.2036 року, а відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно заяви відповідача від 06.08.2008 року кредитний договір №DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року переведено з валюти гривня в валюту долари США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 28827,81 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступного порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати, згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної заборгованості за кредитом. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, тому станом на 03.11.2021 року має заборгованість у сумі 92005,97 доларів США, який складається з: -27256,61 долар США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); -25127,68 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом; -5338,96 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; -34282,72 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Але, позивач на свій розсуд визначив до стягнення з відповідача 34401,16 доларів США, і дана сума складається з: -27256,61 долар США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); - 7144,55 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом. В зв`язку із викладеними обставинами, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року у сумі 34401,16 доларів США, що за курсом 26,29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.11.2021 року складає 904406 грн. 50 коп., яка складається з: -27256,61 долар США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); - 7144,55 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Ухвалою суду від 08 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі. Сторонам надано строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень. (том 1 а.с.37). 25.02.2022 року до суду надійшов від відповідача [PERSON] відзив, в якому вона вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки договір, за яким стягується заборгованість, вона з позивачем не укладала. Просила застосувати позовну давність до вимог АТ КБ «ПриватБанк» (том 1 а.с.41-47). 09.05.2022 року АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідь на відзив в якому позивач наполягав на існуванні кредитних правовідносин між сторонами, та вказував, що відсутність оригіналу кредитного договору не є підставою для відмови в позові за наявності його копії та копії інших доказів. Відповідач не спростувала доказів, наданих банком про утворення заборгованості, вона здійснювала погашення кредиту з порушенням термінів. Представник позивача просив позовні вимоги задовольнити (том 1 а.с.71-73). 03.03.2022 року до суду надійшла зустрічна позовна заява, за якою [PERSON] звернулася з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] , про визнання недійсним договору позики, вимоги у якому обґрунтовує тим, що в матеріалах справи знаходиться копія Заяви на видачу готівки №1 від 18 лютого 2008 року, яку вона не підписувала, і в ній дійсно відсутній її підпис, як отримувача. Відповідно до вимог ч. 6 Глави 1. Загальні вимоги до оформлення касових документів Розділу ІІІ. «Касові операції банків з клієнтами»; «Інструкція про касові операції в банках України» за постановою НБУ №337 від 14.08.2003 року зазначено: «6. У грошових чеках, заявах на видачу готівки, на підставі яких видається клієнтам готівка незалежно від суми, за винятком реалізації ювілейних, пам`ятних та інвестиційних монет, мають зазначатися дані паспорта особи-отримувача або документа, що його змінює, найменування документа, серія, номер і дата його видачі, найменування установи, що його видала. Крім того, у Заяві на видачу готівки №1 від 18 лютого 2008 року, вказано, що кошти були направлені банком на рахунок [NUMBER] , який не належить позивачу [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» не надав суду первинні документи, які є належними доказами, що підтверджують наявність чи відсутність заборгованості. В зв`язку із викладеним, позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить суд визнати Договір про іпотечний кредит №DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року неукладеним та недійсним. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2022 року вирішено питання про об`єднання первісного позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, із зустрічними позовними вимогами [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] до АТ КБ «Приват Банк» про визнання іпотечного кредиту недійсним (том 1 а.с.175). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, наполягали на відсутності доказів укладення договору між [PERSON] та АТ КБ «Приват Банк». Відповідач не підписувала іпотечний договір з позивачем, та жодного разу не сплачувала за договором будь-яких коштів. Просили застосувати позовну давність до вимог АТ КБ «Приват Банк». Експерт [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що висновок експерта складений у відповідності до вимог законодавства і підтвердив наведені у ньому висновки. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача та її адвоката, експерта, дослідивши докази, що маються у справі, зазначає наступне. Позивач, в обґрунтування позовних вимог надав суду: -заяву на видачу готівки №1 від 18 лютого 2008 року, від імені [PERSON] , на суму 132562,50 грн. за кредитним договором №DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року, за підписом контролера та бухгалтера, підпис [PERSON] відсутній (том 1 а.с.16); - ордер розпорядження про надання кредиту від 18.02.2008 року позичальнику [PERSON] в сумі 132562,50 грн., за підписами працівників банку (том 1 а.с.16). В матеріалах справи знаходиться договір про іпотечний кредит №DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року, укладеного між кредитором ЗАТ КБ «ПриватБанк» та позичальником [PERSON] , за яким останній надано грошові кошти в сумі 132652,50 грн., з обов`язком їх повернення, в строк до 18 лютого 2036 року, на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання (здачі в оренду) за договором купівлі-продажу від 18.02.2007 року, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Іпотечним договором визначено сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00% річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором, сплату винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту. За п.2.4 договору, позичальник зобов`язалась щомісячно до 18 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтентними платежами в сумі не менше 1704,82 грн., шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № [NUMBER] , відкритий у кредитора. Останню сплату ануїтентного платежу здійснити не пізніше 18.02.2036 року. Виконання позичальником зобов`язань за цим договором (в тому числі і додатковими угодами до нього) забезпечується іпотекою нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с.13-15). 06.08.2008 року, від імені [PERSON] та за її підписом, надано керівнику бізнесу іпотечного кредитування повідомлення про прийняття рішення про зміну валюти кредиту за іпотечним кредитом №DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року, шляхом конвертування залишку заборгованості в сумі 132372,34 грн. в долари США (том 1 а.с.17). За заявою №1 про продаж іноземної валюти від 02.09.2008 року вказано, що гривні перераховуються на наступні рахунки за реквізитами: - в сумі 133761,08 грн на транзитний рахунок № [NUMBER] [PERSON] , з призначенням платежу: перерахування коштів за кредитним договором №DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року (том 1 а.с.18). Крім того, 02.09.2008 року між Приват Банк та позичальником [PERSON] , за підписами двох сторін, укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року, за якою банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № [NUMBER] на строк з 02.09.2008 року по 18.01.2032 року включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 28827,82 доларів США, на наступні цілі: у розмірі 28827,82 доларів США на придбання нерухомості, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми наданого кредиту у момент надання кредиту/щомісяця в період сплати винагороди за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагорода за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного договору. Станом на 02.09.2008 року залишок заборгованості по договору про іпотечний кредит №№DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року складає 133761,08 грн, що еквівалентно 28827,82 доларів США. Періодом сплати вважати до 18 числа кожного місяця. Для виконання даного договору банк відкриває позичальникові рахунок [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам(том 1 а.с.19-21). Згідно розрахунку заборгованості за договором №DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року, укладеним між ПриватБанк та [PERSON] , станом на 03.11.2021 року, заборгованість складає 34401,16 доларів США-27256,61 долар США та складається з заборгованості за кредитом (тілом кредиту); 7144,55 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом (том 1 а.с.7-10). 24 квітня 2015 року відповідач [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] », у зв`язку із реєстрацією шлюбу, про що суду надано свідоцтво про шлюб (том 1 а.с.40). Під час розгляду справи, призначено та проведено почеркознавчу експертизу, за якою експертом зроблено висновок від 11.04.2024 року про те, що підписи, які містяться в наступних документах: а) в графі позичальника в договорі про іпотечний кредит №DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року, на кожному аркуші в правому куті; б) в графі підпис клієнта додаткової угоди до договору про іпотечний кредит №DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року та на кожному аркушу в правому куті; в) в графі підпис клієнта заяви № 1 від 02.09.2008 року, про продаж іноземної валюти від імені [PERSON] ; г) на кожному аркуші в правому куті додатку № 1 до кредитного договору № № ВМЛГО40000003481 від 02.09.2008 року, виконані, ймовірно не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . Відповісти на запитання в категоричній формі не виявилось можливим через відносно просту будову досліджуваних підписів, які виконані циклічними (петльовими) рухами. Підпис, який міститься в заяві від 06.08.2008 року, до кредитного договору №DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року, про зміну валюти кредиту - виконаний, ймовірно не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . Відповісти на запитання в категоричній формі не виявилось можливим через відносно просту будову досліджуваного підпису, які виконані циклічними (петльовими) рухами. Рукописний текст на лініях графлення в заяві від 06.08.2008 року, до кредитного договору №DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року, про зміну валюти кредиту - виконаний, ймовірно, не [PERSON] , а іншою особою. Відповісти на запитання в категоричній формі не виявилось можливим через відсутність вільних зразків почерку [PERSON] , які б за змістом та способом виконання відповідали досліджуваним коротким рукописним записам (том 2 а.с.159-181). Також, за висновком експерта від 27.12.2024 року у зв`язку з тим, що первинний (касовий) документ, а саме Заява №1 на видачу готівки від 18.02.2008 року не відповідає вимогам законодавства щодо наявності обов`язкових реквізитів, документально не підтверджується видача грошових коштів [PERSON] від АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року. Відповідно до та/або додатковій угоді від 02 вересня 2008 року до кредитного договору №DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року видача документально не підтверджується, у зв`язку з тим, що умовами додаткової угоди від 02 вересня 2008 року до кредитного договору №DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року видача кредитних коштів передбачається саме як перерахування залишку грошових коштів, видача яких не підтверджується за кредитним договором №DNUHG40000003481 від 18.02.2008 року (том 14 а.с.2-13). Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1ст. 634 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.626,628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1ст. 1055 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Частиною 3 ст. 203 ЦК України, передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 640/13154/14-ц (провадження № 61-8753св20) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1054, статті 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Підпис у договорі - це дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, що підпадає під поняття «правочин» (стаття 202 ЦК України), і стверджує про волевиявлення сторони. Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа (правова позиція Верховного суду України, висловлена у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-127цс13)». Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч. 1 ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Частиною 1 ст. 215 ЦК України, статтями 229-233 ЦК України передбачено недійсність вчинених правочинів, тобто, у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі ч. 1 цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №674/461/16-ц, провадження №61-34764св18, зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частин першої, другої статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази, що містяться у справі, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи доводи відповідача [PERSON] та її представника, висновки експертів, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не доведено факту укладення між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] кредитного договору, жодних дій, спрямованих на його укладення та виконання відповідач не вчиняла, такий був укладений поза її волею, позивачем не доведено обставин викладених у позові, належними та допустимими доказами, вони спростовані висновками експерта, тому в задоволенні вимог первісного позову слід відмовити. Відповідач [PERSON] не підписувала спірного договору та додаткової угоди, відповідно, істотних умов цього договору не погоджувала, що свідчить про відсутність у [PERSON] волевиявлення на укладення спірного договору. У постанові від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц Велика палата ВС зазначила: «Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до ст.204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує ч.ч.2,3 ст. 215 ЦК, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом з тим ВП ВС констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення». Зважаючи на викладені обставини, договір про іпотечний кредит та додаткова угода є неукладеними, тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту, оскільки неможливо визнати неукладений правочин недійсним. Відповідно до ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть бути:1) визнання права;2) визнання правочину недійсним;3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов`язку в натурі;6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення;8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Вимога про визнання договору неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суд відхиляє заяву відповідача та її представника про застосування трирічного строку позовної давності до вимог АТ КБ «ПриватБанк», визначеного ст.257 ЦК України? оскільки позовна давність не застосовується до вимог, які не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, понесені витрати залишаються за позивачами за первісним, і за зустрічним позовами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed