Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

23.02.2026 року представник приватного виконавця Говірко Ганна Йосипівна звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №686/33485/24 шляхом стягнення із скаржника [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що ухвалою суду від 13.02.2026 року у задоволенні скарги щодо дій приватного виконавця Говірко Г.Й. відмовлено повністю. У відзиві на скаргу та у судовому засіданні, що відбулося 13.02.2026, представник Говірко Г.Й. просила суд відмовити у задоволенні скарги [PERSON] та стягнути витрати на надання правничої допомоги, понесені приватним виконавцем, які підтверджуються належними доказами, а саме: договором про надання правничої допомоги від 02.06.2025 року, актом наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги від 10 лютого 2026 року, згідно з умовами яких визначено розмір витрат на правничу допомогу у сумі 7000 грн. Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, що не перешкоджає розгляду заяви по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що ухвалою суду від 13.02.2026 року у задоволенні скарги представника боржника [PERSON] Васьків О.Ю. на рішення, дії приватного виконавця Говірко Г.Й. та зобов`язання до вчинення дій було відмовлено у повному обсязі. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Приписами частин 1 та 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.ст. 15, 137 ЦПК Україниза результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до приписів частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, згідно із статтею 452 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. Матеріалами справи підтверджується, що приватному виконавцю Говірко Г.Й. надавалася правнича допомога у вказаній справі згідно з договором про правничої допомоги від 02.06.2025 року. Згідно даних акту наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги від 10.02.2026 року вартість витрат на правничу допомогу становить 7000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial