Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Представник позивача просить стягнути з відповідачів 3 % річних та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання судового рішення. В обґрунтування позову зазначає, що 01.03.2007 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір споживчого кредиту № 11124093000, задля забезпечення виконання зобов`язань договором із [PERSON] був укладений договір поруки. В порушення умов кредитного договору відповідачка не здійснювала погашення кредиту та сплату відсотків у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором, внаслідок чого просить стягнути із відповідачок інфляційні втрати та 3 % річних. Ухвалою суду від 24.09.2025 року відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 49). Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив. Відповідачка 14.10.2025 подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що позивачем пропущено строк позовної давності. Крім того, зазначає, що у разі порушення грошового зобов`язання, предметом якого є кошти в іноземній валюті, положення щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних застосуванню не підлягають, оскільки компенсація втрат від знецінення іноземної валюти законодавством не передбачена. Від представника позивача 27.10.2025 надійшла відповідь на відзив в якому спростовує доводи відповідачки. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи дійшов наступного висновку. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 03.02.2014 у цивільній справі № 278/6266/13-ц за позовом до відповідачок ухвалено рішення про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в розмірі 47 521,63 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання (частини перша статті 610 ЦК). Статтею 625 ЦК встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення боргу. Крім того, суд не погоджується з доводами відповідачки, що порушення грошового зобов`язання предметом якого є кошти в іноземній валюті стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних застосуванню не підлягають, оскільки Житомирським районним судом Житомирської області ухвалено рішення від 05.03.2014, про стягнення заборгованості з відповідачок в гривневому еквіваленті. Позивачем надано розрахунок стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних з 2017 по 2022 рік, тобто підставою позову стало саме невиконання рішення суду [PERSON] та [PERSON] . Щодо строків позовної давності суд виходить із наступного. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальний строк позовної давності становить три роки. За ч. 5 ст. 21 ЦК За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Проте, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, ст. 257 ЦК, продовжуються на строк дії такого карантину. Такий карантин був запроваджений на території України постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 9.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та діяв з 12.03.2020 по 30.06.2023. Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, який діяв до 04.09.2025, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, був зупинений на строк дії такого стану. Враховуючи наведене, перебіг строку позовної давності за вимогами за вищевказаним зобов`язанням був зупинений, і на момент звернення до суду із цим позовом цей строк пропущений не був. З огляду на викладене позивач має право на отримання 3% річних за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 роки та інфляційні втрати. Представник позивача надав суду розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат розрахований з 02.04.2017 тобто трирічний строк, що передував введенню карантину на час дії такого та воєнного строку, строк позовної давності було продовжено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідачів слід стягнути в солідарному порядку на користь АТ «УкрСиббанк» 3 % річних в розмірі 6 585,44 грн та інфляційні втрати в розмірі 27 157,41 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved