Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

19.05.2025 року позивач звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із вищевказаною позовною заявою, вимоги у якій обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] [PERSON] знаходилась у шлюбі з 05 вересня 2009року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №172. У шлюбі у них [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого 19 серпня 2013 року виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис №14. Згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровськоїобласті від 07 березня 2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. 22 грудня 2018 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано судовий наказ про стягнення аліментів з відповідача на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Наразі, позивач з донькою зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру Раївської територіальної громади від 02.04.2025 року. Останнє відоме позивачу місце приживання відповідача в Україні це с. Богуславка Синельниківського району Дніпропетровської області. Колишнього чоловіка ні позивач, ні донька не бачили з середини 2016 року. За весь цей час він тільки один раз, рік тому, зателефонував [PERSON] і повідомив, що з 2020 року постійно мешкає в російській федерації. Відповідач [PERSON] майже десять років не здійснює своїх прямих батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї доньки [PERSON] , більш того ухиляється від їх виконання. Так, заборгованість відповідача по сплаті аліментів на 01 квітня 2025 року становить 178300,38, що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів №45222 від 01.04.2025 року, виданим державним виконавцем Синельниківського відділу державної виконавчої служби. Тобто, за багато років жодної копійки на утримання своєї дитини відповідач не виплатив, що свідчить про злісне ухилення від виконання одного зі своїх батьківських обов`язків. Інших обов`язків щодо виховання дитини він також не виконує на протязі тривалого часу. Життям доньки він не цікавиться, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, не відвідував ніколи школи, в якій дитина навчається, ніколи не цікавився її успіхами, не підтримував дитину під час хвороби, зовсім не цікавиться її станом здоров`я. Можна сказати і так, що відповідач ігнорує факт спорідненості зі своєю донькою, так як не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення. Факт ухилення відповідача від свого обов`язку щодо виховання своєї дитини також підтверджується характеристикою з Раївського ліцею Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, де навчається донька, в якій зазначено, що вихованням [PERSON] займається тільки мати. В зв`язку із викладеними обставинами, посилаючись на Закон України «Про охорону дитинства», ч.2 ст.141, ч. 2 ст.150, ч. 4 ст.155, ч.2 ст. 157, ст. 164 Сімейного кодексу України, позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Третяк І.П., просить суд позбавити [PERSON] , який народився [INFO] в с. Панори, Волзького району, Республіки Марій Ел, рф, батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] , Третяк І.П., до початку проведення судового засідання надала суду заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи без їх участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її присутності, відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Третя особа - в особі голови виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Мартиненко Ю.І. до початку проведення судового засідання надав заяву, в якій вказав на неможливість надання у справі органом опіки та піклування висновку про доцільність/недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, просив розглянути справу без участі представник виконавчого комітету. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розгляд справи здійснено в порядку заочного розгляду, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстровану відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області шлюбі з 05 вересня 2009 року, який розірвано на підставі заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2017 року, що набрало законної сили 18 березня 2017 року (а.с.7,8). В період шлюбу у сторін народилась дитина [INFO] дочка [PERSON] , (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.7). Судовим наказом, виданим Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 22 грудня 2018 року, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.9). Станом на 01 квітня 2025 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 178300 грн 38 коп., порушення даних зобов`язань розпочалося з грудня 2020 року (а.с.13-14). Згідно довідки адміністратора ЦНАП виконавчого комітету Раївської сільської ради Маслової І., за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], але на даний час за вказаною адресою не проживають. З акта обстеження умов проживання вказаних осіб від 10.12.2025 року, встановлено, що вони проживають, без реєстрації, за адресою: [ADDRESS] , де [PERSON] має належні умови проживання, забезпечена необхідними речами за сезоном та шкільним приладдям, гаджетами. Зі слів [PERSON] , вона не спілкується і не бачиться із рідним батьком. Батьком вважає вітчима - [PERSON] , з яким в неї склалися теплі та щирі відносини, і він матеріально її забезпечує разом із матір`ю [PERSON] . В довідці, виданій Раївським ліцеєм Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 08.04.2025 року, вказано, що [PERSON] навчається у даному закладі з першого класу, має гарні здібності до навчання, проявляє себе старанною ученицею. Мати, [PERSON] приділяє належну увагу вихованню доньки. Регулярно цікавиться її навчанням та поведінкою, забезпечує достатній рівень навчання доньки, бере активну участь у житті класу. Батько, [PERSON] з сім`єю не проживає, з дитиною під час начального процесу не спілкується. У вихованні [PERSON] участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходить, життям доньки не цікавиться (а.с.10). З даних, отриманих судом за результатом виконання ухвали про витребування доказів, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перетнув в останнє 14.10.2021 року кордон України в пункті пропуску Краківець, в напрямку виїзду. 22.09.2025 року головою виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Мартиненко Ю.І. надано заяву, в якій він вказав на неможливість надання у справі органом опіки та піклування висновку про доцільність/недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки під час проведення необхідних заходів, не виявилося можливим отримати необхідний обсяг достовірної інформації для формування обґрунтованого висновку, оскільки: - відповідач на території Раївської сільської ради не проживає, місце його перебування не встановлено, поспілкуватися та з`ясувати його думку щодо позовних вимог орган опіки та піклування виконкому Раївської сільської ради не має можливості, відсутня будь-яка інформація про нього та його родину; - відсутні повні відомості щодо умов проживання дитини, у зв`язку з тим, що заявниця з малолітньою дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але фактично за місцем реєстрації не проживає (довідка від 17.09.2025 року №363, акт про не проживання від 16.09.2025 року); - неможливо провести повне психологічне/соціальне обстеження батьків та дитини. Ухвалення рішення у справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності відповідного висновку. Адже згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Органи державної влади і місцевого самоврядування, надаючи висновок, діють паралельно із судом - захищають права та інтереси дитини і тим самим допомагають суду здійснювати захист відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України. Такі висновки, безумовно, мають велике значення для ухвалення судом законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Адже висновок органів державної влади та місцевого самоврядування формується із урахуванням досвіду у певній сфері, в межах компетенції відповідного органу та на основі його повноважень. Однак невчинення таких захисних дій з боку владного органу у вигляді неподання висновку не може слугувати підставою для відмови або для зволікання у захисті з боку суду. Адже здійснення правосуддя, захист прав та інтересів дітей не може ставитися у залежність від можливості здійснення владними органами своїх повноважень. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання неповнолітньої дочки, не проявляє до неї турботи та уваги, не спілкується з нею, не цікавиться її станом здоров`я, розвитком, участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає, має заборгованість з аліментних зобов`язань по утриманню дочки, яку з грудня 2020 року не погашає, а з 14.10.2021 року відсутній на території України, заходів, які б свідчили про бажання мати зв`язок із дитиною, не вживає. Викладені обставини мають наслідком позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дитини [PERSON] , [INFO] . В зв`язку із чим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, які є належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved