Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

04 березня 2025 року [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом, яким просить : анулювати актовий запис про смерть №73 від 17 січня 2024 року, складений Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відносно [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Мокіївці Шеретівського району Хмельницької області, жителя [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є мешканцем м. Кам`янець Подільського Хмельницької області. З 26 травня 2009 року є пенсіонером. З січня 2024 року позивачу припинено виплату пенсії, у зв`язку з чим він звернувся до Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Працівники Пенсійного фонду повідомили позивачу про те, що припинення виплати у зв`язку з його смертю. 16 лютого 2024 року позивач отримав Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті, з якого вбачається що [PERSON] помер [INFO] у віці 74 років, місце смерті м. Бориспіль. Київської області. Позивач стверджує, що йому як громадянину України 08 грудня 2001 року видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] Кам`янець-Подільським МВ УМВС у Хмельницькій області, який знаходиться у позивача. 03 червня 2002 року позивач отримав ідентифікаційний номер [NUMBER] , а тому відсутні законні підстави для складання актового запису №73 від 17 січня 2024 року про його смерть, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 07 березня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 07 травня 2025 року до суду від представника третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшли пояснення по справі, відповідно яких представ-ник просив взяти до уваги доводи головного управління та прийняти обґрунтоване рішення (а.с. 45-49). 07 травня 2025 року до суду від Бориспільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду надійшла заява, згідно якої відділ проти позивних вимог не заперечує (а.с. 54-55, 65). Ухвалою суду від 02 липня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість позивач направив до суду заяву якою позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснює-ться. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, дослідивши заяву позивача, матеріали справи та наявні в ній докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року (серія А, № 303А, п. 2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що 27 грудня 2023 року в.о. завідувачем Бориспільського РВ ДСУ «Київське ОБ СМЕ» Древалем О.М. видано лікарське свідоцтво про смерть №595 [PERSON] , дата народження [INFO] , дата смерті [INFO] , місце смерті - стаціонар КНЛ «ББЛІЛ» (а.с. 17-18). Згідно Витягу з ЄРДР № 12023111100002785 від 27 грудня 2023 року встановлено, що 26 грудня 2023 року приблизно о 19 год. 00 хв., у приміщенні моргу КНП «ББЛІЛ», що за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Котляревського, 1 було виявлено тіло померлого [PERSON] , [INFO] , без видимих ознак насильницької смерті, який перебував на лікуванні у відділенні реанімації (а.с. 19). 17 січня 2024 року Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в Державному реєстрі актів цивільного стану зроблено актовий запис № 73. Згідно інформації Державного реєстру актів цивільного стану громадян при державній реєстрації смерті відділом державної реєстрації було видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , внесеного до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 17 січня 2024 року за номером 00145296988, паспорт померлого не здано, Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян для отримання допомоги на поховання не видавався, померлого поховано за рахунок держави. Громадянство, місце проживання та місце народження померлого документами не підтверджено. Документ що підтверджує смерть : Лікарське свідоцтвом про смерть № 595 від 27 грудня 2023 року. Прізвище, ім`я та по батькові заявника : представник за дорученням КП «Виробниче управління комунального господарства» [PERSON] . Наведене також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00046243635 від 30 липня 2024 року та копією заяви про державну реєстрацію смерті від 17 січня 2024 року (а.с. 11-12, 26, 56). Позивач наголошує, що актовий запис № 73 від 17 січня 2024 року про смерть [PERSON] було складно помилково, оскільки ним було загублено паспорт у м. Бориспіль, надалі позивач отримав новий паспорт, який знаходиться в нього. На підтвердження своїх вимог позивачем до суду надано : копію паспорта серії [NUMBER] виданого Кам`янець - Подільським МВ УМВС в Хмельницькій області 08 грудня 2011 року; копію ідентифікаційного номеру [NUMBER] , виданого повторно Кам`янець Подільським ОДПІ 03 червня 2002 року; копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Макіївською сільською радою Шеретівського району Хмельницької області 23 жовтня 1966 року; копію свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Глібівською сільською радою Новоушицького району Хмельницької області 08 серпня 1971 року, копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] (а.с. 7-8, 13-15, 23). Позивач [PERSON] зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Наведене підтверджується копією Акта від 28 лютого 2024 року та копією Довідки КП «УК «Добробут» від 28 лютого 2024 року (а.с. 9-10). Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням регулює Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі по тексту - Закон). Згідно ст. 2 Закону, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Положеннями ст. 3 Закону, визначено, що відомості про смерть фізичної особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Державну реєстрацію смерті, а також анулювання актових записів цивільного стану проводять відділи державної реєстрації актів цивільного стану (ст. 6 Закону). Відповідно ст. 9 Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. За змістом положень ч. 6 ст. 17 Закону державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. При цьому, ст. 24 Закону визначено, що актовий запис цивільного стану анулюється на підставі: 1) рішення суду; 2) висновку відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану у випадках, передбачених законом. Анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його зберігання. Згідно пункту 1.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011р. № 96/5, (далі по тексту - Правила) анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його складання на підставі рішення суду. Згідно пункту 1.5. Правил, якщо підставою для внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання є рішення суду або якщо певне рішення суду є необхідним для внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за зверненням заявника проводиться виключно на підставі примірника рішення суду в електронній формі, отриманого у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром судових рішень та Державним реєстром актів цивільного стану громадян, що здійснюється інформаційно-комунікаційними засобами в електронній формі у порядку, встановленому Державною судовою адміністрацією України спільно з Міністерством юстиції України. У разі ухвалення рішення суду до запровадження Єдиного державного реєстру судових рішень примірник рішення суду не пізніше наступного робочого дня з дня подання відповідної заяви запитується відділом державної реєстрації актів цивільного стану у відповідного суду. Згідно пункту 1.9. Правил анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його зберігання, крім випадку зберігання запису на тимчасово окупованій території України. Пунктом 1.15. Правил визначено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 статті 4 ЦПК України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 статті 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не супереча-ть Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)). Приватно - правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та приймаючи до уваги те, що актовий запис про смерть позивача породжує для нього юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved