Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

12.08.2025 Житлово-будівельним Кооперативом «Дарниця - 2» (далі - позивач, ЖБК «Дарниця - 2») подано до суду позов до [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі), у якому позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 24 507,68 грн. та судові витрати. Вимоги позову обґрунтовано наступним. ЖБК «Дарниця - 2» був створений на основі Закону України «Про кооперацію», а також Статуту ЖБК «Дарниця -2» для утримання будинків та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] , який знаходиться на балансі у позивача. Боржники систематично користуються наданими комунальними послугами, проте не сплачують за них, у зв`язку із чим, станом на липень 2025 за ними утворилась заборгованість у розмірі 21 432,14 грн. Враховуючи те, що відповідачі в добровільному порядку заборгованість не сплачують, позивач був змушений звернутись з позовом до суду за захистом своїх прав та просить стягнути заборгованість з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені в загальному розмірі 24 507 грн. 68 коп. Ухвалою від 05.09.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Роз`яснено сторонам порядок, строк для подання заяв по суті справи та доказів. У встановлений судом строк відповідачами відзив на позов не подано. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що ЖБК «Дарниця - 2» був створений на основі Закону України «Про кооперацію», а також Статуту ЖБК «Дарниця -2» для утримання будинків та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п 1.8.1, п. 1.8.3. Статуту ЖБК «Дарниця -2» (редакція від 24.12.2022 року) Кооператив забезпечує належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем, утримання ліфтів, поточний ремонт спільного багатоквартирного будинку. Відповідно до п.7.1 Статуту ЖБК «Дарниця -2» (редакція від 24.12.2022 року) члени Кооперативу та власники/співвласники квартир та/або нежитлових приміщень зобов`язані виконувати вимоги Статуту Кооперативу, рішення Загальних зборів (Зборів уповноважених) членів Кооперативу і Правління Кооперативу. Відповідно до п.7.3. Статуту ЖБК «Дарниця -2» (редакція від 24.12.2022 року) члени Кооперативу та власники/співвласники квартир зобов`язані своєчасно здійснювати оплату послуг, отриманих від Кооперативу. Відповідно до попередньої редакції Статуту затвердженого загальними Зборами ЖБК «Дарниця -2» від 27.05.2004, Протокол № 17: метою діяльності ЖБК є забезпечення належного утримання будинків та прибудинкової території, забезпечення належної експлуатації будинків. Забезпечення мешканців будинків комунальними та іншими послугами. (п.п. 2.1; 2.2;2.3). Відповідно до п.6.5.1 вищезазначеної редакції Статуту Кооперативу член Кооперативу зобов`язаний виконувати вимоги цього Статуту. Рішення загальних зборів або зборів уповноважених та рішення правління ЖБК. Відповідно до п. 6.5.3 вищезазначеної редакції Статуту Кооперативу член Кооперативу зобов`язаний своєчасно вносити платежі за комунальні послуги та на покриття витрат Кооперативу по експлуатації, капітальному ремонту житлового будинку, утримання прибудинкової території, внески до спеціальних фондів. Обслуговування квартир у будинку [ADDRESS] на підставі відповідних договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг. Відповідно до статей 64, 66, 67, 162 ЖК України, власники квартир, наймачі повинні своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги відповідно до умов договору з організацією, яка обслуговує будинок, а також приймати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Відповідно до положень пункту 5 статті 13 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII співвласники багатоквартирних будинків, утримання яких до дня набрання чинності цим Законом здійснювали житлово-будівельні (житлові) Кооперативи, продовжують відшкодовувати витрати на утримання відповідних будинків і споруд та прибудинкових територій таким Кооперативам до моменту створення в багатоквартирному будинку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (у тому числі шляхом реорганізації Кооперативу) або прийняття співвласниками рішення про форму управління багатоквартирним будинком. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та введений в дію з 1 травня 2019 року, крім: статті 1, частини першої статті 2, статей 3-7, 9, 11, 12, частини другої статті 26, статей 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), частини другої статті 2, частин третьої та четвертої статті 8, частин другої та третьої статті 10, статті 15, частин першої, третьої та п`ятої статті 16, статті 18, частини п`ятої статті 28, пунктів 2, 3-1, 6, підпункту 1, підпункту «б» підпункту 2, підпунктів 5 та 11 пункту 8 цього розділу, які вводяться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом; частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18, які вводяться в дію з 1 січня 2019 року.). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. Судом встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] , а відтак є споживачами наданих позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з розрахунком позивача, заборгованість відповідачів становить 24 507 грн. 68 коп., з яких: заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 21 432 грн. 14 коп., інфляційні втрати в розмірі 1 987, 44 коп., 3% річних в розмірі 490,40 грн., та пеня в розмірі 597,70 грн. Відповідачами не надано доказів на спростування обставин та розрахунків наданих позивачем. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води, а також 3% річних від сум боргу, їх інфляційної складової боргу в загальному розмірі 24 507,68 грн є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved