Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Заявники звернулися до суду із спільною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їм правовстановлюючого документа Свідоцтва про право власності на житло квартиру [ADDRESS] , виданому 04.04.1995 відділом приватизації Чутівського комбінату комунальних підприємств, оскільки у даному документі неправильно вказано їхні прізвища як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Заявники позбавлені можливості провести реєстраційні дії зі своєю власністю, зокрема внесення відповідних даних до Державного реєстру прав на нерухоме майно. Оскільки заявники позбавлені можливості вирішити питання належності їм вказаного правовстановлюючого документа в позасудовому порядку, вони звернулися з даною заявою до суду. Ухвалою від 03.02.2026 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в судовому засіданні в порядку окремого провадження на 25.02.2026. Ухвалою від 25.02.2026 розгляд справи в судовому засіданні було відкладено на 04.03.2026 о 09:10 год. Заявники у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Заінтересована особа Чутівська селищна рада свого представника в судове засідання не направила, про місце, дату і час судового розгляду повідомлена належним чином. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення заяви. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі Ордера на житлове приміщення № 174, виданого 21.07.1989 на ім`я [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Чутівської районної ради народних депутатів від 20.07.1989, та заяви [PERSON] від 07.02.1995 (а.с. 10, 11), заявникам [PERSON] та [PERSON] відділом приватизації Чутівського комбінату комунальних підприємств 04.04.1995 видано Свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] (а.с. 12). Заявники звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права спільної сумісної власності на належну їм квартиру [ADDRESS] . Однак, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] № 83526812 від 02.03.2026 заявникам відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку із неспівпадінням прізвищ заявників із прізвищами, що зазначені у Свідоцтві про право власності на житло. Отже, заявники позбавлені можливості провести реєстраційні дії зі своєю власністю, оскільки в правовстановлюючому документі на квартиру, а саме у вказаному Свідоцтві про право власності на житло неправильно зазначено їхнє прізвище як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Вказана помилка в записі прізвища власників житлової квартири була допущена працівниками Чутівського комбінату комунальних підприємств під час видачі Свідоцтва про право власності на житло. Виправити вказану помилку в Свідоцтві про право власності на житло в позасудовому порядку на даний час неможливо, оскільки Чутівський комбінат комунальних підприємств припинив своє існування як юридична особа. Правильність прізвища заявників « [PERSON] » підтверджується записами в їхніх паспорт ах, картках платників податків, свідоцтві про народження заявника, домовій книзі, картках реєстрації особи, копії яких додані заявниками до заяви та досліджені судом у судовому засіданні. Так, зокрема, у зазначених документах зазначено правильне прізвище заявників [PERSON] . Судом встановлено, що відомості, які міститься у вказаних досліджених судом документах, логічно узгоджуються між собою, не суперечать одне одному та дають підстави для висновку про те, що всі ці документи належать одним і тим же особам [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом роз`яснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просять заявники. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи наведене, виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених доказів у їх сукупності суд вважає, що з огляду на зібрані докази, встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] правовстановлюючого документа - Свідоцтва про право власності на житло квартиру [ADDRESS] , виданого 04.04.1995 відділом приватизації Чутівського комбінату комунальних підприємств, у якому зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] », є очевидним та обґрунтованим, враховуючи, що розбіжність стосується однієї літери при написанні прізвища. Оскільки вказані вище розбіжності та неточності позбавляють заявників можливості реалізувати свої права, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] та [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved