Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 42051-05/2025 від 17.05.2025 року у розмірі 15639 грн., з яких 6500 грн. - тіло кредиту, 4329 грн. - проценти за користування кредитом, 4160 грн. штраф, 650 грн. комісія, а також судові витрати, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач на підставі Договору факторингу № 29072025 від 29.07.2025 року є новим кредитором за електронним Договором надання фінансового кредиту № 42051-05/2025 від 17.05.2025 року (укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП»), за яким у [PERSON] виникла заборгованість. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом з копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації ( [ADDRESS] ), а також до електронног кабінету (документ доставлено до електронного кабінету 03.12.2025 17:54:46), однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, ні будь-якого іншого клопотання до суду подано не було. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 17.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем [PERSON] було укладено електронний Договір про надання фінансового кредиту № 42051-05/2025 (далі Договір); Договір підписано [PERSON] електронним підписом Y643. Згідно з розділом 1 Договору розмір кредиту складає 6500 грн., кредит надається строком 120 днів з 17.05.2025 року до 13.09.2025 року; проценти за користування кредитом 0,90% на добу; комісія за видачу кредиту 650 грн. (що складає 10,00% від суми кредиту); кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4441 - 11xx - xxxx 8156. Отримання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 6500 грн. підтверджується листом ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» №3426_251015151840 від 15-10-2025, у якому зазначено, що 17.05.2025 року ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» було успішно зараховано 6500 грн на карту № [NUMBER] , на підставі договору на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022 року. Щодо тіла кредиту. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] не сплачувалася заборгованість по тілу кредиту, а тому стягненню підлягає тіло кредиту у розмірі 6500 грн. Щодо процентів за користування кредитом. Як вбачається з умов Договору, кредитні кошти надавалися строком з 17.05.2025 року до 13.09.2025 року року, тобто на 120 днів. Таким чином, проценти за користування грошовими коштами за Договором становлять 7020 грн. (6500 грн. * 0,90% на добу*120 днів), однак позивач просить стягнути проценти у розмірі 4329 грн. Щодо сплати комісії. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ банкам надано право отримувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно п. 1.4 Договору про надання фінансового кредиту № 42051-05/2025 від 17.05.2025 року комісія за видачу кредиту 650 грн. (що складає 10,00% від суми кредиту). Отже, стягненню підлягає комісія у розмірі 650 грн. Щодо стягнення штрафу (неустойки). Позивачем пред`явлено до стягнення штраф у сумі 4160 грн. Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Дійсно, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ було внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування. Однак, на час розгляду справи положення Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є чинними. Відповідно до ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України; основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України; актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово постановлювала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)). Отже, заявлена позивачем неустойка (штраф) у розмірі 4160 грн. стягненню з відповідача не підлягає. Щодо правонаступництва. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 29.07.2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №29072025, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Договором про надання фінансового кредиту № 42051-05/2025 від 17.05.2025 року. Отже, ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, тобто необхідно стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 42051-05/2025 від 17.05.2025 року у розмірі 11479 грн., з яких 6500 грн. - тіло кредиту, 4329 грн. - проценти за користування кредитом, 650 грн. комісія. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1768,35 грн. (позов задоволено на 73%).

Outcome: partial