Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Представник позивача через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, який у подальшому уточнив та просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором №97624862000 від 05 травня 2021 року в розмірі 13478,88 грн на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та судові витрати. Заявлені вимоги мотивовані тим, що між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №97624862000, за умовами якого відповідачці було надано кредит на суму 42201,65 грн. на придбання товару та відкрито кредитну картку, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов Договору та Правил. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі і з 07 червня 2021 року відповідачкою було активовано рахунок та здійснювались операції з використання кредитного ліміту. В той же час відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, платежі, передбачені Договором, не вносила, не сплачувала проценти за користування кредитом, у зв`язку із чим утворилась заборгованість на суму 13478,88 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 9693,39 грн, заборгованість за комісією 3785,49 грн. 16 квітня 2024 року АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №268, згідно з яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «УКРСИББАНК», включаючи відповідачку [PERSON] за кредитним договором №97624862000 від 05 травня 2021 року. Ухвалою суду від 27 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, розгляд справи, призначений на 05 січня 2026 року о 08 год. 30 хв., відкладено через відсутність інформації про повідомлення відповідача, оскільки направлена на адресу відповідача кореспонденція повернулась до суду не врученою адресату з поміткою «відсутність адресата за вказаною адресою». 05 січня 2026 року [PERSON] була викликана в судове засідання на 08 год. 30 хв. 03 лютого 2026 року як відповідач у справі шляхом розміщення оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, на офіційному веб-порталі судової влади України, тобто була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи в суді. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений законом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні жодна зі сторін не подала. Відповідачка у встановлений судом строк відзив до суду не направила. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 05 травня 2021 року [PERSON] заповнила та підписала Анкету-заявку на надання споживчого кредиту «Револьверна кредитна картка» на строк 24 місяці на суму 41800 (матеріали в електронному вигляді); також просила АТ «УКРСИББАНК» надати споживчий кредит з суми кредитного ліміту на суму 42201,65 грн. на строк 12 місяців. Окрім того, [PERSON] 05 травня 2021 року підписала Паспорт споживчого кредиту, підтвердивши отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (матеріали в електронному вигляді). В цей же день 05 травня 2021 року між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 97624862000. Згідно з п. п. 2.1.-2.2. договору Банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил; в порядку, передбаченому п. 4.1. цього договору, Банк відкриває позичальнику поточний картковий рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування. Відповідно до розділу 3 Договору сума кредиту становить 42201,65 грн, кредит надається для особистих потреб на придбання товару, де 39992 грн на придбання товару, 1759,65 грн оплата разової комісії за надання послуг по управлінню кредитом при отриманні кредиту, 450,00 грн оплата комісії за надання довідок про стан розрахунків за кредитними зобов`язаннями за Договором. Позичальник зобов`язався повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення платежів відповідно до Графіку платежів, але в будь-якому випадку кредит має бути повернутий не пізніше 05 травня 2022 року. Розмір ануїтетного платежу становить 3517,00 грн з моменту укладення договору до 07 лютого 2022 року, а з 08 лютого 2022 року його розмір становить 4779,00 грн, ануїтетний платіж повинен сплачуватися щомісячно до 05 числа; процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 0,00001% річних, а за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений договором термін процентна ставка встановлена в розмірі 7,00001% річних до всієї суми простроченого боргу. Листом АТ «УКРСИББАНК» від 05 травня 2021 року, який підписано в тому числі [PERSON] , підтверджується надання останній загальної суми кредиту в розмірі 39992,00 грн. на придбання товару (матеріали в електронному вигляді). Випискою за кредитним договором за період з 05 травня 2021 року по 16 квітня 2024 року підтверджується, що [PERSON] видано суму кредиту, утворилася заборгованість за кредитною угодою та здійснювалася оплата на погашення кредиту, а також нараховувались щомісячні комісії (матеріали в електронному вигляді). Позивач надав суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідачка 05 травня 2021 року уклала з АТ «УКРСИББАНК» Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №97624862000, підписанням якого відповідачка усвідомлено погодилась з викладеними в ньому умовами, включаючи строки кредитування, розмір кредиту, процентної ставки, порядок її нарахування та орієнтовну загальну вартість кредиту, що відповідає принципу свободи договору з урахуванням рівності статусу сторін такого договору. Отже, наведені обставини укладання договору, виконання кредитором обов`язку із надання грошових коштів у кредит та невиконання відповідачкою/позичальником обов`язку щодо їх повернення та сплати відсотків є встановленими судом й відповідачем не спростовані. 16 квітня 2024 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № 268, відповідно до умов якого кредитор АТ «УКРСИББАНК» відступило, а ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» прийняло права вимоги до боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог з моменту підписання Акту приймання-передачі Права Вимоги, але не раніше сплати фактором суми фінансування у порядку, визначеному Договором (матеріали в електронному вигляді). За відступлення права вимоги згідно з Договором факторингу № 268 від 16 квітня 2024 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплатило АТ «УКРСИББАНК» узгоджену в п. 3.1. договору суму 1306012,33 грн. згідно з платіжною інструкцією № 1247 від 16 квітня 2024 року (матеріали в електронному вигляді), про що складено відповідний акт передачі Реєстру Боржників. З витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 268 від 16 квітня 2024 року вбачається, що під №1007 вказана [PERSON] , номер договору 97624862000 від 05 травня 2021 року, дата закінчення договору 05 листопада 2022 року, сума наданого кредиту 42201,65 грн., сума заборгованості за яким складає становить 13478,88 грн, з яких 9693,39 грн - заборгованість по тілу кредиту; 3785,49 грн - заборгованість за комісіями (матеріали в електронному вигляді). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №97624862000 у [PERSON] існує заборгованість на загальну суму 13478,88 грн, із яких 9693,39 грн - заборгованість по тілу кредиту; 3785,49 грн - заборгованість за комісіями (матеріали в електронному вигляді). 14 листопада 2025 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» направлено [PERSON] досудову вимогу про необхідність погашення існуючої заборгованості. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 тощо). Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що заміна кредитодавця на підставі укладеного договору відступлення прав вимоги та реєстру боржників відбулася на законних підставах, а тому до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №97624862000 від 05 травня 2021 року, укладеним між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] . У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. На підставі наведеного вище, виходячи з того, що відповідачкою не надано суду доказів на спростування зазначеного вище розрахунку заборгованості, як і не надано доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту в розмірі 9693,39 грн у строки, передбачені кредитним договором, позивачем доведено. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Водночас, вимоги позивача про стягнення заборгованості з комісії у розмірі 3785,49 грн. суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з такого. Як вбачається з умов договору про надання споживчого кредиту №97624862000 від 05 травня 2021 року, щомісячна комісія за надання кредиту в розмірі 450,00 грн, встановлена в п. 3.3. договору, є платою за надання довідок про стан розрахунків за кредитними зобов`язаннями (смс-повідомлень). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на дату укладення договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб, а згідно з ч. 2 ст. 8 цього ж Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. При цьому, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує також оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому в кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику, та за які банк встановив щомісячну комісію за управління кредитом. Сплата комісії «за надання довідок про стан розрахунків» в твердій сумі щомісячно, незалежно від здійснених погашень, вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Комісія «за надання довідок про стан розрахунків» відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором. Відтак, вимога в частині стягнення заборгованості за комісією в розмірі 3785,49 грн задоволенню не підлягає. Щодо судових витрат, то суд зазначає таке. Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Матеріали справи містять платіжну інструкцію №33208 від 18 листопада 2025 року, що підтверджує сплату позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн. (матеріали в електронному вигляді) Щодо витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу додано: копію договору про надання правової допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, укладеного між АО «Апологет» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»; копію Акту № 233 від 10 листопада 2025 року наданих послуг на суму 8000,00 грн. та детальний опис наданих послуг до Акту (матеріали в електронному вигляді), ордер на надання правничої допомоги адвокатом Усенком М. І. Враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що вказана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 8000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом цього позову, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: судовий збір в розмірі 1742,08 грн. (9693,39/13478,88 х 2422,40); витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3595,77 грн. (9693,39/13478,88 х 5000,00). На підставі викладеного,

Outcome: partial