Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9926656 від 25.08.2024 року у сумі 14058,80 грн., витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн. В обгрунтування позову посилається на те, що 25.08.2024 року між відповідачем та ТОВ «Макс Кредит» було укладено кредитний договір №00-9926656 про надання кредиту, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 8400 грн. 17.02.2025 ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал, згідно умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Згідно умов договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9926656 від 25.08.2024. Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» станом на 01.10.2025 становить 17 558,80 грн., тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 листопада 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в позовній заяві заявив просила розгляд проводити справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 15). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. 60,72), що є належним повідомленням згідно ч.11 ст. 128 ЦПК України. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.08.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-9926656 у формі електронного документа з використанням одноразового ідентифікатора 75171, який було відправлено 25.08.2024 16:38:20 на номер +380980016988 (а.с.22). Відповідно до п.1.1. договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума ліміту кредитної лінії (Сума кредиту) складає: 7000 гривень. Тип Кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби (п. 1.2. договору). Згідно з п. 1.3. договору строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування «20» серпня 2025 р. Денна процентна ставка - 1% (п. 1.7. договору) (а.с.13-17). [PERSON] ознайомився з умовами кредитного договору підписавши Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартна форма) (а.с.20-21). З наданої АТ КБ «Приват Банк» інформації на вимогу ухвали суду , вбачається, що на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , на яку 25.08.2024 р. зараховано грошові кошти в сумі 7 000 грн. та надано виписку за договором б/н за період з 25.08.2024 по 30.08.2024 (а.с.65-66). З детального розрахунку заборгованості [PERSON] , наданого ТОВ «Макс Кредит» вбачається, що станом на 25.08.2024 р. сума заборгованості становить 14058,80 грн. з яких: 7000 грн.- заборгованість за основним зобов`язанням , 5658,80 грн. заборгованість по нарахованим процентах, 1400 грн. - заборгованість за нарахованими комісіями, 3500 грн. штрафні санкції згідно умов договору (а.с.43). 17.02.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, зокрема за кредитним договором № 00-9926656 від 25.08.2024, укладеним між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] , що підтверджується копією Реєстру боржників до Договору факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал (а.с.33-39) . Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 01.10.2025 р. заборгованість відповідача за кредитним договором складає 17 558,80 грн., яка складається із 8400 грн.-прострочена заборгованість за сумою кредиту, 5658,80 грн.- прострочена заборгованість за процентами, 3500 грн. заборгованість за штрафними санкціями, що підтверджується Випискою по особовому рахунку за кредитним договором № 00-9926656 від 25.08.2024 р. ( а.с. 44). Відповідно до ч.1 ст.2ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог статті 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7ст.11Закону України«Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За змістом ст. ст.525,526,530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до частини 1статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість в загальній сумі 14 058,80 грн., яка добровільно ним не погашається. У матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості у вказаному розмірі, однак враховуючи, що у позивач у резолютивній частині позову прохає стягнути заборгованість у розмірі 14 058,80 грн., а суд відповідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14 058,80 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 р., копію додаткової угоди № 25770867447 до Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025р., копію акту прийомупередачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги 05/0625-01 від 05.06.2025 р. (а.с.45-49). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 р. у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»). Враховуючи вищевикладене, складність справи, яка є малозначною, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, ціну позову, обсяг доданих документів, що не є значним, розмір задоволених позовних вимог, розгляд справи без участі сторін, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 гривень відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з [PERSON] . З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 422 грн. 40 коп., відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved