Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Представник позивачки адвокат Буженко Юрія Сергійовича, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 15 вересня 2023 року Буським районним судом Львівської області прийнято рішення у справі ЄУН 943/1438/22 за позовом представника позивача адвокат Буженко Ю.С., який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, яким стягнуто із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП невідомо, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: с. Підгайчики Самбірського району Львівської області, заборгованість за договором позики в розмірі 1 209 000 (один мільйон двісті дев`ять тисяч) гривень 00 копійок та 12 090 (дванадцять тисяч дев`яносто) гривень 00 копійок сплаченого судового збору. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 30 жовтня 2023 року. Проте, станом на час звернення до суду з відповідним позовом вищевказану суму відповідачем повернуто не було, що змусило позивача звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості у вигляді інфляційних витрат та 3% річних в період з 15 вересня 2023 року по 17 січня 2025 року. Просить стягнути 1 209 000,00 грн суму боргу, 179 000,66 грн інфляційне збільшення та 48 691,23 грн 3% річних. Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 26.03.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справи до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивачка в судове засідання не прибула, належно та вчасно була повідомлена про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи представник позивачки адвокат Буженко Ю.С. додав заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи. Заяви про слухання справи у його відсутності суду не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Факт належного повідомлення підтверджується рекомендованим повідомленням. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 15 вересня 2023 року Буським районним судом Львівської області прийнято рішення у справі ЄУН 943/1438/22 за позовом представника позивача адвокат Буженко Ю.С., який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, яким стягнуто із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП невідомо, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: с. Підгайчики Самбірського району Львівської області, заборгованість за договором позики в розмірі 1 209 000 (один мільйон двісті дев`ять тисяч) гривень 00 копійок та 12 090 (дванадцять тисяч дев`яносто) гривень 00 копійок сплаченого судового збору. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 30 жовтня 2023 року. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (терміни) Його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, стаття 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільниться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом. Поряд з цим, передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи індекс інфляції та трьох відсотків річних способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, їхня суть полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та знеціненні грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отриманні компенсацій (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов`язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього в відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє кредитора права на отримання сум, не передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до ст.ст. 526, 599 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язань, а тому у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу разом з сумою основного боргу, 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Так, згідно із розрахунком проведеним позивачем, заборгованість за несвоєчасне виконання зобов`язання [PERSON] за період з 15 вересня 2023 року по 17 січня 2025 року: -сума інфляційних втрат 179 000,66 грн.; -сума 3% річних 48 691,23 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими вимоги, щодо трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно зі ст.625ЦК України в розмірі 48 691,23 грн. та 179 000,66 грн. - інфляційних втрат. Судом перевірено і прийнято до уваги представлений розрахунок суми, яка підлягає до стягнення. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розімірі 1 209 000,00 грн., суд зазначає наступне. 15 вересня 2023 року Буським районним судом Львівської області прийнято рішення у справі ЄУН 943/1438/22 за позовом представника позивача адвокат Буженко Ю.С., який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Даним рішенням вирішено питання стягнення із [PERSON] , в користь [PERSON] заборгованості за договором позики в розмірі 1 209 000 (один мільйон двісті дев`ять тисяч) гривень 00 копійок. Отже в цій частині позовних вимог слід відмовити. У відповідності до вимог ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: dismissed