Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, згідно якого просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення нею 23-річного віку або припинення навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Батьки позивачки перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.01.1994 року, який було розірвано рішенням суду від 07.04.2014 року. Після розірвання шлюбу позивачка проживає разом із матір`ю, яка забезпечує її утримання. На сьогодні вона є повнолітньою особою та продовжує навчання. 09.09.2021 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано судовий наказ, яким було стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.08.2021 до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день позивач вже є повнолітньою і навчається на першому курсі денної (очної) форми навчання у Національному університеті біоресурсів і природокористування України за спеціальністю «Ветеринарна медицина». У зв`язку з навчанням позивач не має можливості працювати та отримувати дохід, тому потребує матеріальної допомоги. З урахуванням зазначеного, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею 23 років або до припинення навчання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, представник позивача надав суду заяву, згідно якої просив справу розглянути без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . 07.04.2014 року шлюб батьків позивача був розірваний. Відповідно до довідки № 196 від 11.09.2025 року позивач [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання за державним замовленням у Національному університеті біоресурсів і природокористування України. Рік вступу 01.09.2025 року, термін закінчення навчання 30.06.2031 року. Позивач вказує, що їй необхідні кошти на її утримання, так як вона повністю перебуває на утриманні матері. Свого заробітку не має. Відповідач на утримання позивача грошові кошти не виділяє, однак має можливість надавати матеріальне утримання. Відповідно до вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У вказаній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Відповідно до вимог ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності з положеннями статті 182 СК України, роз`яснень викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів, суд повинен ураховувати матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки сина та інші обставини, що мають істотне значення, їх стан здоров`я. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на відповідачеві також лежить процесуальний обов`язок доказування своїх доводів і заперечень. А тому суд, вирішуючи питання про розмір аліментів, встановивши потребу позивача у зв`язку із навчанням матеріальної допомоги батьків, та, виходячи з матеріального та сімейного становища відповідача, а також рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, їх розмір доходу, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на її утримання на час навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 14.10.2025 року і до досягнення позивачкою 23-річного віку або припинення навчання. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved