Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 3107209442-563751 від 29.12.2021 у розмірі 24165 грн. Також просить стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.12.2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» було укладено договір №3107209442-563751 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі, за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Кошельок», в рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Зазначений кредитний договір, як вбачається з його змісту, разом із правилами надання кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та за якими позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Кошельок» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту становить 7500 грн.; початковий строк кредитування становить 22 дні; відсоткова ставка становить 1,1% на добу за початковий строк кредитування, визначений п. 2.3., п. 3.6., п. 3.7. договору; сума кредиту та нараховані відсотки, за початковий строк користування позикою становить 9315 грн. (7500 грн. тіло кредиту + 1815 грн. відсотки за користування позикою за перші 22 дні). Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на картковий рахунок № [NUMBER] , який [PERSON] вказала в особистому кабінеті, як банківська картка на яку кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору №3107209442-563751 від 29.12.2021 року. Згідно з п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 20.01.2022 року до 19.04.2022 року, за ставкою 2,2% на добу. На момент подання даної позовної заяви у позичальника виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування позикою у розмірі 24165 грн. (7500 грн. тіло кредиту + 1815 грн. відсотки за початковий строк користування позикою + 14850 грн. відсотки за продовжений строк користування позикою). Ухвалою суду від 13.11.2025 року матеріали справи прийнято до свого провадження, відкрито провадженнята призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також за клопотанням позивача витребувано докази у АТ КБ «ПриватБанк». Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України не надходило. В позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі, яку вона отримала 26.12.2025 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася. Зустрічного позову не пред`явила, заяв та клопотань від її імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] 29.12.2021 року укладено Кредитний договір (оферти) № 3107209442-563751 про надання коштів у позику відповідно до умов та правил, зазначених у договорі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.11зворт.-16). Відповідно до умов договору ТОВ «Кошельок» зобов`язалося надати позичальнику кредит у сумі 7500 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, на умовах, визначених цим договором (п.1.1 Договору). Відповідно до п.1.3.2 Договору сторони погодили, що процентна ставка за користування кредитом 1909 грн., які нараховуються за ставкою 1,10% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п.1.3.3 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.1.3.3.1. Дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду. Кредит надається строком на 22 дні, початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця (п.2.1 Договору). Відповідно до п.3.1 Договору проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом. Згідно з п.3.4 Договору сукупна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладанням цього Договору за умови дотримання позичальником графіку розрахунків, що є додатком до цього Договору, становить 9326 грн. або 124% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 1909 грн., або 24% від суми кредиту. Пунктом 3.6, 3.7, 3.8 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК, що має наслідком продовження строку користування кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж 90 днів після закінчення лояльного періоду; з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803% річних, що становить 2,2% на день від суми кредиту за кожен день користування ним. Додатком №1 до Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту сторони погодили графік розрахунків (а.с.16 зворот). 29.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» та [PERSON] було укладено паспорт споживчого кредиту до Договору № 3107209442-563751, за яким також було погоджено всі умови кредитування (а.с.10-11). ТОВ "Кошельок" свої зобов`язання за договором виконало, а саме надало відповідачу [PERSON] кредит у сумі 7500 грн., що стверджується повідомленням ПАТ "МТБ БАНК" від 15.05.2025 № 05/642-05/148 та повідомленням "XPAY Group LLC" про успішне зарахування коштів на картку № [NUMBER] (а.с.22-23). З повідомлення АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , було емітовано карту № [NUMBER] , на яку 29.12.2021 року було зараховагл грошові кошти в сумі 7500 грн. (а.с. 82-83). Таким чином, позивач ТОВ «Кошельок» належним чином виконав умови вищевказаного кредитного договору та перерахував відповідачу [PERSON] грошові кошти в обумовленому розмірі на її банківську картку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] , після отримання кредитних коштів у сумі 7500 грн., належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. Так, згідно з розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №3107209442-563751 від 29.12.2021, заборгованість [PERSON] за даним кредитним договором становить 24165 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7500 грн., заборгованість за відсотками - 16665 грн. (а.с.18-19). При цьому, доказів погашення відповідачем [PERSON] вищевказаної заборгованості позивачу ТОВ «Кошельок», матеріали справи не містять. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно зі ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно з вимогами ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір в якому погоджено умови надання кредиту, строк та порядок його повернення, даний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, разом з тим, внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 24165 грн., що складається із 7500 грн. заборгованості за кредитом та 16665 грн. заборгованості за процентами. Враховуючи матеріали справи, доведеним є те, що відповідач отримав позику в розмірі 7500 грн., а тому заявлені вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується заборгованості за процентами, суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами в розмірі 16665 грн., мотивуючи тим, що прострочена заборгованість за процентами складає саме таку суму. Суд не погоджується з таким розміром процентів за користування кредитом, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Дана позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28.03.2018 року у справі №14-10цс18, та у постанові від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц. Враховуючи те, що договір кредитування було укладено на 22 дні, саме за цей період кредитор має право стягнути проценти в розмірі 1815 грн., (7500*1,1%/100*22) що передбачено п.2.1. договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3107209442-563751. В подальшому право позивача на нарахування процентів припиняється та за наслідками прострочення виконання грошового зобов`язання він має право на стягнення трьох процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, якщо інший розмір не встановлено договором. Таким чином, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за основним кредитом 7500,00 грн. та заборгованість за процентами в сумі 1815 грн., а всього 9315 грн., а отже позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 1210 від 05.06.2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп. (а.с.9), враховуючи норми ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» про те, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, який він просить стягнути з відповідача. Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: partial