Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

До суду звернулася позивачка [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей. В позовній заяві позивачка вказує, що вона та відповідач перебувають у шлюбі з 28.03.2013 року який був укладений у Виконавчому комітеті Миколаївської с/ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Від цього шлюбу у них народилися син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO] , які проживають разом з нею за домовленістю з відповідачем та вона самостійно їх утримує. Позивачка також зазначає в позові, з відповідачем вони мешкають окремо з жовтня 2025 року, спільного господарства не ведуть, відповідач є працездатною особою, працює на шахті де отримує заробітну плату та взмозі утримувати дітей, але добровільно цього не робить. Враховуючи вищезазначені обставини позивачка змушена звернутися до суду із заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Представник позивача в позові зазначила про розгляд справи в спрощеному проваджені у відсутність сторони позивача. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав частково, не заперечує проти сплати аліментів на дітей з дня подання позову та розірвання шлюбу з дружиною, в іншій частині позову відмовити. Вивчивши заяву відповідача та матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 28.03.2013 року знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований у Виконкомі Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис № 07, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого вищевказаним виконкомом. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис №24 та доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис №19. У вказаних свідоцтвах в графі батько записано « [PERSON] », відповідач по справі, в графі мати - « [PERSON] », позивачка по справі, а тому вимога про стягнення аліментів на їх утримання підлягають задоволенню. Витягами з реєстру Миколаївської територіальної громади підтверджується реєстрації проживання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач у своїй заяві зазначив, що згоден на розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей з дня подання позову до суду. Позивачка в позові зазначила що не бажає змінювати прізвище після розірвання шлюбу. Згідно частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 113 Сімейного кодексу України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також однією з вимог позивач вказала про стягнення аліментів з відповідача на утримання [PERSON] [INFO] з 09.07.2032 року в розмірі частини. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Тобто як передбачено ст.183 Сімейного кодексу України позивач має право звернутися до суду про стягнення аліментів на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі частини, тільки після того як [PERSON] виповниться 18 років, а тому ця вимога не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст.141 СК України, мати та батько мають рівні обов`язки щодо дітей та їх утриманню. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 1 статті 79 цього Кодексу передбачає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. День подання заяви позивачем до суду є 23.12.2025 року. Позивач надала суду документальне підтвердження сплати судового збору квитанція №8896-3879-5205-4894 від 07.12.2025 року на суму 968,96 гривень, який суд вважає слід відшкодувати на користь позивача, стягнувши зазначені кошти з відповідача. Згідно пункту 3 частини 1статті 5 Закону України Про судовий збір від 8 липня 2011 року, який набрав чинності 1 листопада 2011 року зі змінами, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На основі викладеного,

Outcome: partial