Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

26.12.2025 позивачка [PERSON] звернулася до Центрального районного суду міста Дніпра з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу. Подана позовна заява обґрунтована тим, що 09.08.2014 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Спільних неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаємопорозуміння, втратою почуття кохання та поваги один до одного. На сьогоднішній день сім`я розпалася остаточно та відновити подружні стосунки неможливо, сторони не проживають разом та спільного господарства не ведуть. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 09.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, який визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. У позовній заяві клопотала про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. 20.02.2026 від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За правилами, встановленими частиною 1 статті 21 Сімейного кодексу України , шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами частин 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Таким чином, у розумінні норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, у якому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливістю його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Згідно з частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими статтею 112 Сімейного кодексу України , суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам дитини, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09.08.2014. Шлюб зареєстрований Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області (актовий запис №230, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17.12.2025, видане повторно). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, не мають наміру поновлювати відносини, сім`я носить виключно формальний характер. Спору щодо спільно нажитого майна між сторонами не встановлено. Підстав для надання сторонам строку для примирення судом також не встановлено. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. При зверненні до суду із позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 211, 20 грн за вимогу про розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач повністю визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, відтак судовий збір у розмірі 605, 60 грн підлягає поверненню позивачці з державного бюджету. Зважаючи на те, що 50% сплаченого судового збору мають бути повернуті позивачці у зв`язку з визнанням відповідачем позову, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню 50% сплаченого судового збору за вимогу про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved