Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

У листопаді 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитні договори: 1) №20115836489 від 08.04.2020, за яким позичальнику надано кредит у сумі 16 997,19 грн.; 2) №1001677531501 від 17.09.2020, за яким позичальнику надано кредит у сумі 5 100,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконує, у зв`язку із чим станом на 03.07.2025 утворилася заборгованість: 1)за кредитним договором №20115836489 від 08.04.2020 в розмірі 27 792,01 грн., з яких: 16 997,19 грн. заборгованість за кредитом; 10 794,82 грн. заборгованість за процентами. 2)за кредитним договором №1001677531501 від 17.09.2020 в розмірі 2 519,56 грн., з яких: 1 451,73 грн. заборгованість за кредитом; 0,4 грн. заборгованість за процентами; 1 067,43 грн. заборгованість за комісією. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитними договорами №20115836489 від 08.04.2020 та №1001677531501 від 17.09.2020 в загальному розмірі 30 311,57 грн., а також судові витрати по справі. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 27.11.2025 дану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Амур-Нижньодніпровському районному суду міста Дніпра. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 26.12.2025 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Розгляд (формування та зберігання) судової справи проводиться в змішаній (паперовій та електронній) формі. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 , постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитні договори: 1) №20115836489 від 08.04.2020, за яким позичальнику надано кредит у сумі 16 997,19 грн.; 2) №1001677531501 від 17.09.2020, за яким позичальнику надано кредит у сумі 5 100,00 грн. Умови кредитних договорів відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим згідно розрахунку позивача, станом на 03.07.2025, утворилася заборгованість: 1) за кредитним договором №20115836489 від 08.04.2020 в розмірі 27 792,01 грн., з яких: 16 997,19 грн. заборгованість за кредитом; 10 794,82 грн. заборгованість за процентами. 2) за кредитним договором №1001677531501 від 17.09.2020 в розмірі 2 519,56 грн., з яких: 1 451,73 грн. заборгованість за кредитом; 0,4 грн. заборгованість за процентами; 1 067,43 грн. заборгованість за комісією. Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів того, що відповідач сплатив заборгованість за кредитним договором, а також щодо неправомірності здійснення розрахунку заборгованості за наданим кредитом чи нарахування заборгованості за порушення грошового зобов`язання, суду не надано, також не надано спростування наданого позивачем розрахунку. Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що ним не було зроблено. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами №20115836489 від 08.04.2020 та №1001677531501 від 17.09.2020 в загальному розмірі 30 311,57 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved