Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Обґрунтовуючи вимоги даного позову, позивач вказує на те, що 24.06.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2061443, відповідно до умов якого видано кредит у сумі 9500 грн. 15.07.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем було укладено Договір факторингу №2-15072022, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 2061443 перейшло до позивача. Відповідач не виконав свої кредитні зобов`язання належним чином. Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором № 2061443 від 24.06.2021 становить 30504 грн., з яких: 9300 грн. заборгованість за кредитом; 21204 грн. заборгованість за відсотками. У зв`язку з цим позивач просить суд задовольнити даний позов та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2061443 від 24.06.2021 у розмірі 30504 грн., а також понесні позивачем судові витрати. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 06.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції та розміщенням оголошення про виклик особи на офіційному веб-сайті. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Отже, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 24.06.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2061443, шляхом підписання відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Договору №2061443 про надання коштів на умовах споживчого кредиту з додатками та паспорту споживчого кредиту, відповідно до умов якого видано кредит у сумі 9500 грн. Строк дії договору становить 30 днів, з авто пролонгацією до 120 днів, у разі наявності у позичальника заборгованості та останній не продовжив строк кредитування. Знижена процентна ставка 0,38%/день, стандартна процентна ставка 1,90%/день. Додатковим договором від 24.07.2021 до Договору №2061443 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, сторонами було погоджено продовження строку користування кредитом на 30 днів до 24.08.2021, за умови сплати позичальником нарахованих за попередній період відсотків. Додатковим договором від 24.08.2021 до Договору №2061443 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, сторонами було погоджено продовження строку користування кредитом на 30 днів до 24.09.2021, за умови сплати позичальником нарахованих за попередній період відсотків. Виконання позивачем свого зобов`язання підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» Вих.№12120-0403 від 04.03.2024, відповідно до якого на картковий рахунок № [NUMBER] , що належить [PERSON] , 24.06.2021 року були перераховані кошти у розмірі 9300 грн. Судом встановлено, що 15.07.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 2-15072022, відповідно до якого право вимоги за договором №2061443 від 24.06.2021 перейшло до ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Згідно з Розрахунком заборгованості за договором №2061443 від 24.06.2021, станом на 15.07.2022 заборгованість відповідача становить 30504 грн., з яких: 9300 грн. заборгованість за кредитом; 21204 грн. заборгованість за відсотками. Відповідачем, з метою укладення додаткових угод про продовження строку кредитування, були сплачені нараховані відсотки 24.07.2021 у розмірі 1060,20 грн, та 24.08.2021 у розмірі 5301 грн. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК). Підставою даного позову є невиконання кредитних зобов`язань відповідачкою, що пов`язані із отриманням ним кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів, що відповідачу були надані кредитні кошти, якими він користувався, однак допустив неналежне виконання своїх обов`язків щодо повернення кредиту та сплати комісії, внаслідок чого утворилась заборгованість. За вказаних обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення заборгованості. Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при поданні позовної заяви до суду.

Outcome: approved