Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», в особі представника Соломко Анастасії Геннадіївни, звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором №1525-7898 від 14.03.2025 у розмірі 87694 грн. 20 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 14.03.2025 між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1525-7898. Згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 29 500,00 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; комісія за видачу кредиту - 20,00% від суми кредиту; знижена % ставка - 0,90 % в день; стандартна % ставка - 1,00 % в день. Також, Додатковою угодою_№1 від 01.05.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1525-7898 від 14.03.2025 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 600,00 грн. Окрім цього, Додатковою угодою №2 від 17.05.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1525-7898 від 14.03.2025 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 600,00 грн Як стверджує представник позивача, ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушила взяті на себе зобов`язання, не повернула у повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконала у повному обсязі усі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем, встановленого у договорі. Представник позивача просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №1525-7898 від 14.03.2025 в розмірі 87694 грн. 20 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 29444 грн. 68 коп., заборгованості за процентами - 41899 грн. 52 коп., заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України - 16350 грн. 00 коп. У зв`язку з тим, що відповідачем у добровільному порядку наявна за кредитним договором заборгованість не погашається, позивач просить стягнути таку у судовому порядку. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.12.2025 відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.01.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання заперечує проти задоволення позовних вимог, з підстав наведених у ньому. Зокрема вказує, що кредитний договір може вважатись укладеним за наявності двох обставин - передання коштів та підписання Кредитного договору сторонами (у тому числі і позивачем із обов`язковим накладенням кваліфікованого електронного підпису). Перевірка наявності кваліфікованої електронної печатки на кредитному договорі за допомогою державних сервісів Центральний засвідчувальний орган» (https://czo.gov.ua/verify) та «ДІЯ» (https://ca.diia.gov.ua/verify) показала відсутність такого підпису на згаданому електронному документі. Теж саме можна сказати і про Додаткові угоди до Кредитного договору. Таким чином, у сторони відповідача є усі підстави стверджувати про неукладеність Кредитного договору, у зв`язку із відсутністю кваліфікованого електронного підпису, як того вимагають положення Кредитного договору. Зазначає, що позивач не вказує, яким чином відповідачу була надана (надіслана) така пропозиція (оферта), і які істотні умови вона містила. При цьому Відповідач категорично заперечує, що він: 1. Зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) Позивача; 2. Створив в такій системі особистий кабінет; 3. Отримав Пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; 4. Отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; 5. Ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; 6. Використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) Кредитного договору. Зокрема, у позові Позивач не підтверджує доказами, яким чином був надісланий Позивачем та отриманий Відповідачем такий ідентифікатор: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо. Окрім цього вказує, що довідка про перерахування суми кредиту, видана директором ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а також електронна копію електронного доказу (сканкопія роздруківки електронного доказу sic!) - лист ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 24.10.2025 7/16983, яким вказане ТОВ повідомило про успішність операцій, згідно договору з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №02/06/2 надає запитувану інформацію та надало інформацію про перерахування грошових коштів у різних сумах на низку платіжних карт - немає жодного доказового значення. Так, згідно змісту даного листа, він підписаний кваліфікованим електронним підписом та скріплений кваліфікованою електронною печаткою ТОВ «ФК «Контрактовий дім». Проте, перевірка листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 24.10.2025 7/16983 на предмет наявності на ньому електронного підпису Кредитодавця із допомогою Центрального засвідчувального органу за посиланням https://czo.gov.ua/verify або Дія за посиланням https://ca.diia.gov.ua/verify печатки, показала відсутність такого підпису на відповідному документі. Також, згідно виписок по платіжній картці № [NUMBER] грошові кошти в сумах 29500, 1600, 1600 грн 14.03.2025, 01.05.2025 та 17.05.2025 від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на неї не зараховувались. Вказує, що письмовими доказами, що можуть доводити отримання грошових коштів та наявність заборгованості, є оригінали первинних фінансово-господарських документів. Окрім цього вказує, що за положеннями п. 4.10 Кредитного договору строк Кредиту (строк дії Договору) становить 360 днів, з сплатою Кредиту в кінці строку користування. Таким чином, обов`язок з повернення суми кредиту та відсотків за ним у відповідача виникає 07.01.2026. Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Споживче кредитування», кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Вимога позивачем на адресу відповідача надіслана не була та останнім не отримувалась, будь-які належні докази на підтвердження таких дій з боку Позивача матеріали справи не містять. Боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку, оскільки загальний зміст поняття «повідомлення» передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей. Відтак, матеріали справи не містять доказів вручення Відповідачу досудової вимоги щодо виконання договірних зобов`язань. Відтак, враховуючи вищенаведене просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Відповідно до наявного у матеріалах справи клопотання, уповноважений представник просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, у відзиві просить проводити розгляд справи за її відсутності. II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За нормами ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно із ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір плати за використання клієнтом коштів банку, яке не встановлене договором, не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України. Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (недопустимі докази); обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19), від 22 квітня 2024 року у справі № 559/1622/19 (провадження № 61-12049св23), від 15 травня 2025 року у справі № 488/3972/23 (провадження № 61-1680св25). У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги. Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. У свою чергу, позичальник наділений правом заперечувати як укладення кредитного договору, так і факт отримання коштів. Обґрунтовуючи свій позов представник позивача стверджує, що 14.03.2025 між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1525-7898, відповідно до умов якого згідно п. 4.1, 4.4, 4.6, 4.7, 4.8, 4.10, 4.11, 4.12 договору, датою видачі кредиту є 14.03.2025; сума кредиту 29500 грн; базовий період складає 14 календарних днів; стандартна процентна ставка 1.00% за кожен день користування кредитом, комісія за видачу кредиту 20.00%, комісійна винагорода 0,7% від суми платежу, що вноситься позичальником, строк кредитування 300 днів; дата повернення кредиту - 365 днів; реальна річна процентна ставка - 6024.98%; орієнтовна загальна вартість кредиту - 114014,15 грн., денна процентна ставка на дату укладення - 0.946%, та який підписано одноразовим ідентифікатором А8340, який надано [PERSON] для підписання кредитного договору №1539-0309 від 11.04.2025, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Також, 01.05.2025 між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено електронну додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1525-7898, відповідно до умов якої, кредитодавець надав позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 1600 грн. (електронний договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 6557). Окрім цього, 17.05.2025 між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено електронну додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1525-7898, відповідно до умов якого, кредитодавець надав позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 1600 грн. (електронний договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А8567). ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» на підтвердження виконання взятих на себе зобов`язання у повному обсязі, надає довідку про перерахування суми кредиту №1525-7898 від 14.03.2025 року, відповідно до якої: 1) дата платежу 14.03.2025, тип операції - видача кредиту; платіжна система - EasyPay, платіж №1573536946, card_mask - [NUMBER] , сума платежу - 29500 грн; 2) дата платежу 01.05.2025, тип операції - добор по кредиту; платіжна система - EasyPay, платіж №1599803179, card_mask - [NUMBER] , сума платежу - 1600 грн; 3) дата платежу 01.05.2025, тип операції - добор по кредиту; платіжна система - EasyPay, платіж №1608502761, card_mask - [NUMBER] , сума платежу - 1600 грн. Водночас, відповідач надав до суду довідку про рух коштів по картці [NUMBER] за період 14.03.2025, відповідно до якої відсутня операція по зарахування 29500 грн., за період 01.05.2025 - відсутня операція по зарахування 1600 грн, за період 17.05.2025 - відсутня операція по зарахування 1600 грн. Отже, дотримуючись стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (концепція негативного доказу), з огляду на те, що докази перерахунку коштів надані позивачем засвідчуються доказами які ним і створені, а докази відповідача подані на спростування доводів позивача в цій частині виготовлені та сформовані не відповідачем, тобто їх зміст не залежить від її волі, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні та достовірні документи (докази), які б свідчили про одержання відповідачем [PERSON] кредиту в ТОВ «Укр Кредит Фінанс», тобто позивачем не доведено факт зарахування. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15). Верховний Суд наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку (постанова Верховного Суду від 12.10.2023 у справі № 308/3956/15-ц). Відповідно до ч. 3, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Окрім цього, відповідно до п. 4.2. Правил відкриття кредитної лінії, затвердженого наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №41-П від 05.03.2025, для перевірки відповідності заявника умовам, які містяться у цих правилах, та отримання оферти (пропозиції) укласти договір (взяти на себе права та обов`язки, передбачені кредитним договором та правилами), заявник заповнює заявку на сайті кредитодавця або у мобільному додатку, вказуючи усі дані, визначені в заявці, як обов`язкові, або передавши такі дані кредитодавця через систему BankID НБУ. Заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні власні особисті дані, які відмічені у заявці, як такі, що необхідні для прийняття кредитодавцем рішення про можливість надання кредиту (направлення оферти). Водночас, суд звертає увагу на те, що такої заявки позичальника (відповідача) позивачем не подано, так само як і не надано доказів про те, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу та надання позичальнику одноразового ідентифікатора. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні, достовірні та достатні документи, які б свідчили про одержання відповідачем [PERSON] кредиту в ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме позивачем не доведено факт зарахування та розмір суми кредиту, підписання кредитного договору та додаткових угод сторонами. За встановлених обставин, ураховуючи наведені вище обставини та мотиви, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України. судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати на відповідача не покладаються. Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року, справа №1519/2-5034/11, провадження № 61-175сво21).

Outcome: dismissed