Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на користь Товариства нараховані за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 відповідно до ст. 625 ЦК України на суму простроченої заборгованості за грошовими зобов`язаннями, підтвердженими рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №2-319/10: 3% річних у розмірі 4743,79 грн, інфляційні втрати у розмірі 15653,18 грн, а всього 20396 грн; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 05.06.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту №11008985000. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, АКІБ «УкрСиббанк» звернулося до суду із позовом про стягнення кредитної заборгованості. Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.03.2010 у справі №2-319/10 солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №11008985000 від 05.06.2006 у сумі 32279,68 грн, судовий збір 322,80 грн, та витрати на ІТЗ розгляду справи у сумі 120,00 грн. 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсяг та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги заміть ПАТ «УкрСиббанк» від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №2-319/10 від 18.10.2021 змінено стягувача у виконавчих листах з ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР». Враховуючи наявність судового рішення про стягнення заборгованості, яке не виконано, з урахуванням строків позовної давності продовженими на період дії карантину, та з урахуванням вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути 3% річних у розмірі 4743,79 грн, інфляційні втрати у розмірі 15653,18 грн, а всього 20396 грн та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 118.11.2025 року відкрито провадження у справі без повідомлення сторін. Відповідачем поданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вкузував на те, що наданий АК «УкрСиббанк» 05.06.2006 споживчий кредит №11008985000 для купівлі автомобіля ДЕУ Ланос, мав додатковий договір застави транспортного засобу №11008985000-З від 05.06.2006, який був реалізований банком шляхом конфіскації вказаного автомобіля ДЕУ Ланос реєстраційний номер [NUMBER] , в рахунок сплати несплаченого залишку кредиту в 2011 році. Отже підстави для застосування ст.625 ЦК України відсутні. Від представника позивача відповідь на відзив не надходила. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 05.06.2006 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту №11008985000 (а.с.6-8). Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.03.2010 у справі №2-319/10 солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №11008985000 від 05.06.2006 у сумі 32279,68 грн, судовий збір 322,80 грн, та витрати на ІТЗ розгляду справи у сумі 120,00 грн (а.с.5). 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення ПАТ «УкрСиббанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення. 11.05.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку», відповідно до вимог чинного законодавства України, за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-03-26-000011-b від 17.04.2019, був укладений договір № 1370/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитним договором № 11008985000 від 05.06.2006, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (а.с.10-11). Відповідно до п. 2 вказаного договору новий кредитор в день укладення цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій у розмірах, вказаних в додатку № 1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, а також сплати інших платежів, передбачених умовами основних договорів, у тому числі сплати судового збору у розмірі, визначеному у рішенні суду та виконавчому документі про стягнення заборгованості, тощо. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банком відповідно до умов основних договорів. Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №2-319/10 від 18.10.2021 змінено стягувача у виконавчих листах з ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» (а.с.9). Наявність кредитної заборгованості у вказаній справі відповідач не спростував. За змістом положень статті 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року (справа № 686/21962/15-ц) міститься висновок про те, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із невиконанням грошового зобов`язання. Таким чином, у даній справі між сторонами виник спір щодо стягнення на підставі ст.625 ЦК України інфляційних втрат та трьох відсотків річних, у зв`язку з неналежним виконання грошового зобов`язання за рішенням суду. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Загальна сума заборгованості за рішенням суду становить 20396 грн. Позивач надав суду розрахунок розміру 3% річних та інфляційних втрат, які просить стягнути, за період з 102.04.2017 по 23.02.2022 року (а.с.3). Суд, з`ясувавши обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, здійснивши оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується, дійшов висновку про правильне здійснення позивачем такого розрахунку, а відтак такий розрахунок заслуговує на увагу і приймається судом, як належний та допустимий доказ. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому зобов`язання відповідача перед банком за кредитним договором не припинилося. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Отже, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У вказаній справі заявлена позовна вимога щодо стягнення трьох процентів річних, інфляційних втрат, нарахованих відповідно до статті 625 ЦПК України за несвоєчасне погашення заборгованості на підставі рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.03.2010 за період 02.04.2017 по 23.02.2022. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, право вимоги за вказаним грошовим зобов`язанням перейшло до позивача 11.05.2019, у зв`язку з укладенням між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку», відповідно до вимог чинного законодавства України, за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-03-26-000011-b від 17.04.2019, договору № 1370/К про відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 2. Договору №1370К про відступлення прав вимоги від 11.05.2019 права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги (а.с.10). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню вказані суми за період з 11.05.2019 по 23.02.2022, а саме: інфляційні втрати в розмірі 6321,52 грн та 3% річних в розмірі 2703,53 грн, а всього 9025,05 грн. В стягненні інфляційних втрат та 3% річних за період з 02.04.2017 по 10.05.2019, включно, слід відмовити. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено мінімальну суму судового збору за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 за подання заяви в електронному вигляді 3028,00 грн майнові вимоги позивача підлягають задоволенню частково, тому сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1340 грн (9025,05*100/20396=44,24%, 44,24%*3028/100=1340).

Outcome: partial