Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

24 грудня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 грудня 2021 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Упродовж останнього часу шлюбні відносини між подружжям поступово погіршувалися. Вони намагалися зберегти сім`ю, однак дійшли до висновку про необхідність припинення шлюбних відносин. Сторони припинили проживання однією сім`єю та ведення спільного побуту, а тому шлюб носить формальний характер. Враховуючи викладене, позивачка просить суд шлюб розірвати, залишити їй прізвище « [PERSON] », не надавати строк примирення за неможливістю спільного проживання та різності поглядів на життя. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 грудня 2025 року, справу передано у провадження судді Луцюка В.О. Відповідно до ухвали судді від 02 січня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи. Позивачка подала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про повернення поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та через оголошення, опубліковане на офіційному сайті суду на порталі Судова влада України. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 04 грудня 2021 року Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 95); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 7). Від шлюбу подружжя мають дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей: серії [NUMBER] , виданого 04 квітня 2022 року Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі актового запису № 62; серії [NUMBER] , виданого Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 04 серпня 2023 року на підставі актового запису № 136, відповідно (а.с. 8-9). Подружжя припинили подружні стосунки, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо. Позивачка разом із дітьми фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого нею надано копію довідки від 24 липня 2025 року за вих. № 60. Відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з копії Витягу з Реєстру Татарбунарської територіальної громади №2025/001709337 від 05 лютого 2025 року (а.с. 5-зворот, 6-зворот). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач у судове засідання не з`явився та відзиву на позов не подав, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та порушуватиме інтереси сторін, суд доходить до висновку, що вимога позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно з ст. 113 СК України позивачка надалі має право йменуватися шлюбним прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved