Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Позивач АТ «Райффайзен Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-116571908 від 30.11.2021 у розмірі 223 212,75 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що АТ «Райффайзен Банк» розмістило на власному офіційному сайті в мережі Інтернет «www.raiffeisen.ua» публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, викладених у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк». У Публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує Заяву про акцепт публічної пропозиції/Угоду. 02.07.2019 відповідач підписав Заяву CMDPI-517684, якою акцептував Публічну пропозицію. 30.11.2021 банк і відповідач уклали Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-116571908, відповідно до якої банк видав відповідачу кредит у розмірі 99 000,00 грн до 30.01.2027 року під 41,90 % річних. Відповідач зобов`язався використати кредит відповідно до умов, повернути його, сплатити проценти та виконати інші зобов`язання. У зв`язку з невиконанням відповідачем платежів банком неодноразово проводилася реструктуризація зобов`язань (капіталізація прострочених відсотків) відповідно до п. 1.5 Розділу 6 Правил, що підтверджується додатковими угодами № 1 від 14.11.2022, 17.07.2023, 27.11.2023, 23.03.2024 та 01.10.2024, якими змінювався графік погашення та збільшувалася сума кредиту на суму капіталізованих відсотків. 06.05.2025 банк направив на електронну адресу відповідача [INFO] вимогу № 114/5-702860 про дострокове виконання зобов`язань, яку відповідач у встановлений строк не виконав. Станом на 06.05.2025 заборгованість становить 223 212,75 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом - 195 237,48 грн (прострочена - 6 728,80 грн); заборгованість за відсотками - 27 975,27 грн (прострочена - 26 630,54 грн). У судове засідання представник позивача не з`явився, поданою заявою просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відзив на позовну заяву не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. 30.11.2021 відповідач [PERSON] звернулася до позивача та підписала Заяву-Договір № 014-RO-82-116571908, відповідно до якої банк надав їй кредит у розмірі 99 000,00 грн строком до 30.01.2027 року під 41,90 % річних. Факт отримання кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку. Сторонами укладено низку додаткових угод (від 14.11.2022, 17.07.2023, 27.11.2023, 23.03.2024, 01.10.2024), якими врегульовувалася прострочена заборгованість шляхом капіталізації відсотків та змінювався графік погашення. В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту та сплати відсотків, що підтверджується розрахунком заборгованості. Внаслідок порушення зобов`язань станом на 06.05.2025 утворилася заборгованість у розмірі 223 212,75 грн. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Закону; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладення договору в електронній формі відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин. Згідно з частиною 12 статті 11 цього Закону, електронний договір, підписаний у порядку, визначеному статтею 12, прирівнюється до договору в письмовій формі. Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20) та від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20) дійшов висновку, що підписання електронного договору одноразовим ідентифікатором є належним підтвердженням укладення правочину. Статті 526, 527, 530 Цивільного кодексу України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Відповідно до Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Факт укладення договору, отримання кредитних коштів, проведення реструктуризації, наявність заборгованості та направлення досудової вимоги знайшли своє підтвердження у матеріалах справи (виписки по рахунку, розрахунок заборгованості, додаткові угоди, доказ направлення вимоги). Таким чином, суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 678,56 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved