Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Драус О.О. звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований тим, що сторони перебували у шлюбі з 07 жовтня 2013 року. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачкою було розірвано рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2024 року. Представник позивача вказує, що відповідач не займається вихованням дітей, не виконує своїх батьківських обов`язків, не проявляє до дітей інтересу, з травня 2024 року взагалі не навідується до дітей, не здійснює за ними догляд, не піклується про них, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дітей, не спілкується з ними, не виявляє жодного інтересу до внутрішнього світу дітей, не проявляє батьківської уваги та турботи, тобто самоусунулась від виховання дітей. З метою захисту прав дітей просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітніх - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 2000 гривень, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання у справі та зобов`язано Орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради надати висновок про доцільність або недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2025 року було витребувано у Органу опіки та піклування Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області висновок щодо доцільності чи недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 січня 2026 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача - адвокат Драус О.О. подала до суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності та відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в призначене судове засідання не з`явилась повторно, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, причини своєї неявки суду не повідомила. Жодних заяв чи клопотань до суду від її імені не надходило. Правом на подання відзиву відповідач не скористалась. Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням відсутності заперечень сторони позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Скориківської сільської ради Тернопільського райоун Тернопільської області у судове засідання не з`явилась, подав до суду заяву, згідно змісту якої просила розгляд справи проводити за відсутності представника третьої особи. Крім того подала до суду висновок органу опіки, піклування Скориківської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , жительки села Кам`янки Тернопільського району Тернопільської області, відносно малолітніх дітей, дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] та відповідність його інтересам дітей. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Новосільською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 07 жовтня 2013 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 07 жовтня 2013 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу було змінено на [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24 грудня 2013 року виконавчим комітетом Кошляківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, [PERSON] народилась [INFO] в селі Голотки Підволочиського району Тернопільської області, про що 24 грудня 2013 року складено відповідний актовий запис №11. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Місце державної реєстрації: виконавчий комітет Кошляківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17 березня 2020 року Виконавчим комітетом Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, [PERSON] народилась [INFO] в селі Голотки Підволочиського району Тернопільської області, про що 17 березня 2020 року складено відповідний актовий запис №2. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Місце державної реєстрації: Виконавчий комітет Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області. Заочним рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2024 року у справі №604/1401/24 встановлено, що сторони у даній справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 жовтня 2013 року та є батьками двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказаним рішенням суду було розірвано шлюб укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано 07 жовтня 2013 року у Новосільській сільській раді Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис №4, що підтверджується копією відповідного рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2024 року у справі №604/1401/24 (провадження №2/604/507/24). Заочним рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. При цьому у даному рішення судом вказано наступне: «Нестабільна участь матері в житті доньок спричинена проживанням відповідачки на відстані від дітей. Фізична неможливість спілкування матері з доньками через проживання на відстані один від одного не може бути підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, а свідчить про відсутність емоційного зв`язку між ними. Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідачки змінити ставлення до виховання дітей, піклування про їхній фізичний і духовний розвиток, спілкування з доньками в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, засвоєнню загальновизнаних норм моралі. Відповідачці необхідно приймати більш активну участь у вихованні та утриманні дітей. Забезпечення можливості щоденного спілкування між матір`ю і дітьми шляхом телефонного зв`язку може стати першим важливим кроком для налагодження відносин між ними. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд відмовляє в задоволенні позову, та попереджає відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дітей.», що підтверджується копією відповідного рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року у справі №604/1598/24 (провадження №2/604/101/25). Згідно довідки про склад сім`ї №162, виданої Скориківською сільською радою, до складу сім`ї, що проживають за адресою: [ADDRESS] входять: [PERSON] , [INFO] , уповноважений власник; [PERSON] , [INFO] , син; [PERSON] , [INFO] , онука та [PERSON] , [INFO] , онука. Згідно акту обстеження №215 від 07 жовтня 2025 року складеного Скориківською сільською радою, [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживають в [ADDRESS] без реєстрації. Мати дітей [PERSON] за даною адресою не проживає і не зареєстрована, дітей не відвідує та участі у їх вихованні не бере. Згідно довідки №01-25/82 від 09 жовтня 2025 року виданої адміністрацією Новосільського ліцею імені Мирона Зарицького Скориківської сільської ради Тернопільської області, [PERSON] , мама учениці 6 класу [PERSON] не цікавиться шкільним життя дочки та не приймає участі у її вихованні. Згідно довідки №397 від 07 жовтня 2025 року виданої лікарем НКП «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини Скориківської сільської ради», [PERSON] постійно піклується про здоров`я дітей [PERSON] , [PERSON] , завжди присутній на оглядах сімейного лікаря. З копії акту обстеження умов проживання від 03 грудня 2025 року, складеного службою у справах дітей Підволочиської селищної ради, вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із сестрою. У даному будинку не створено умов для проживання дітей. Комісією було роз`яснено її батьківські права та обов`язки, повідомлено про те, що вирішується питання про позбавлення батьківських прав. [PERSON] повідомила що до дітей не поїде, з ними вона не спілкується, та шо з дітьми їй спілкуватись ніхто не перешкоджає. Згідно копії акту обстеження умов проживання від 05 січня 2026 року складеного службою у справах дітей Підволочиської селищної ради, було проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де проживають [PERSON] та її сестра [PERSON] . Обстеженням встановлено, що умови проживання незадовільні, в будинку холодно, помешкання опалюється електричною плиткою, водопостачання знаходиться у дворі, будинок потребує ремонту. Для проживання дітей умов не створено, відсутні ліжка, дитячі речі чи продукти харчування. Мати не має фінансів для забезпечення дітей, хоча планує зайнятись пошуком роботи. Відповідно до висновку органу опіки, піклування Скориківської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , жительки села Кам`янки Тернопільського району Тернопільської області, відносно малолітніх дітей, дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] та відповідність його інтересам дітей, №1866 від 15 грудня 2025 року, затвердженого рішенням виконкому Скориківської сільської ради №153 від 15 грудня 2025 року встановлено, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, не працює, не займається вихованням дітей, не дбає про їх фізичний та духовний розвиток, матеріально не підтримує, не цікавиться життям своїх дітей. У зв`язку із свідомим невиконанням батьківських обов`язків [PERSON] , [INFO] щодо малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , самоусуненням від будь-якого спілкування з дітьми, їх виховання та утримання, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, Скориківська сільська рада як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також судом було заслухано думку [PERSON] , [INFO] , з приводу позбавлення її матері [PERSON] батьківських прав. [PERSON] пояснила суду, що мати до неї та сестри ставилась погано, не піклувалась про них, постійно кричала, ображала, вживала алкогольні напої, забирала гроші на сигарети та алкогольні напої. Також вказала, що пам`ятає як матір одного разу лежала в кущах в стані алкогольного сп`яніння. Востаннє вона бачила матір півтора роки тому, в будинок де вона проживає зараз - мати не навідувалась. На теперешній момент про неї ( [PERSON] ) піклується тато і бабуся. Вказала що не проти позбавлення її матері батьківських прав, і що їй така мама не треба. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно зі ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що саме такою є поведінка відповідачки по відношенню до своїх дітей. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України», рішення від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для батька (матері) та дитини (ст.166 СК України) і допускається тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, при цьому, за встановлених обставин, суд переконаний, що поведінку відповідачки по відношення до своєї дитини, змінити у кращу сторону неможливо. Після винесення Підволочиським районним судом Тернопільської області рішення від 18 березня 2025 року у справі №604/1598/24, відповідач [PERSON] належних висновків для себе не зробила, факт звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, не став достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити своє ставлення до виховання дітей, піклування про їхній фізичний і духовний розвиток, спілкування з доньками в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, засвоєнню загальновизнаних норм моралі. [PERSON] не почала приймати більш активну участь у вихованні та утриманні дітей. Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За вказаних обставин судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від обов`язків, закріплених ч.ч.1-3 ст.150 СК України, не забезпечує належних умов для нормального виховання та розвитку своїх дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, що свідчить про відсутність у останньої інтересу до дітей та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачем. На підставі вищенаведеного, беручи до уваги думку малолітньої [PERSON] , враховуючи інтереси дітей, необхідність умов їх нормального розвитку та виховання, відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, слід позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідачка виконує свої обов`язки щодо виховання дитини або які б свідчили про поважність причин невиконання нею своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки. Оцінюючи викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на утримання дитини. Враховуючи дані положення законодавства та позовні вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, вважає за необхідне задовольнити заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розмір аліментів судом встановлюється згідно з вимогами закону, з врахуванням суті позовних вимог матеріального становища сторін, наданих доказів, визнання відповідачем позову. З огляду на наведене, враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, виходячи із зазначених у статті 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі та у спосіб заявлених позивачем - в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду (07 листопада 2024 року) та до досягнення дитиною повноліття. Найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, ставлення матері та батька до своїх батьківських обов`язків, інтересів дітей, суд, приходить до висновку про можливість задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст.141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України). Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується копією квитанції від 05 листопада 2025 року. Однак позивачем чи його представницею не було заявлено вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору, тому судом не вирішується питання про розподіл судових витрат на користь позивача.

Outcome: approved