Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказує, що з 10 лютого 2024 року вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2025 року розірвано. У період шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . З народження дитина проживає разом із нею у будинку, який належить її батькам за адресою: [ADDRESS] , тому вона фактично забезпечена житлом та має змогу створити стабільна та комфортні умови для проживання дитини. Крім того, вона позитивно характеризується за місцем проживання та є законослухняною громадянкою, психоемоційно врівноважена, відповідальна та турботлива мати. Вона самостійно здійснює догляд за сином, створює усі належні умови для його життя, виховання, медичного нагляду. Однак, вона неодноразово стикалась з різними обмеженнями та труднощами у реалізації своїх батьківських прав через відсутність участі відповідача у житті дитини та його фактичну недоступність для надання необхідних дозволів. Зокрема, це стосувалось питань, які вимагають згоди обох батьків, зокрема, отримання медичної допомоги, прийняття рішення щодо медичного втручання, оформлення документів дитини, реєстраційних дій, соціальних питань, забезпечення здобуття освіти. Наразі вирішення цих питань створюють для неї суттєві труднощі, оскільки відсутність належної комунікації з батьком дитини та його небажання брати участь у вирішенні життєво необхідних питань ставлять під загрозу повноцінний розвиток дитини. З огляду на те, що [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не контактує з нею, як матір`ю дитини, не надає необхідних дозволів, які стосуються дитини, тому у неї виникла об`єктивна потреба у правовій визначеності, що на її думку, може бути забезпечено виключно судовим рішенням про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Тому, просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом із нею матір`ю [PERSON] за будь-яким постійним чи тимчасовим місцем її проживання. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою суду до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, а також Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноострівської селищної ради Хмельницької області (а.с.40-41). Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Щербатий Р.Р. позов підтримав у повному обсязі та просить позовні вимоги задовольнити. Просить врахувати, що малолітня дитина з народження проживає із матір`ю та прив`язана до неї, відповідач з дитиною не спілкується і участі у вихованні сина не приймає, зареєстрований та проживає за іншою адресою. Сторони між собою не спілкуються, тому для вирішення питань, які пов`язанні із життям дитини, [PERSON] змушена запитувати згоду відповідача, як батька дитини, однак останній її звернення ігнорує. Наразі відповідач також оспорює своє батьківство у суді, що свідчить про його незгоду виконувати батьківські обов`язки. Вважає, що ці обставини у своїй сукупності свідчать про наявність між сторонами спору, що є підставою для визначення місця проживання дитини із матір`ю. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, натомість подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Крім того, у визначений судом строк відповідач подав відзив, у якому просить закрити провадження у даній справі у зв`язку із відсутністю предмета спору. Вказує, що він ніколи не заперечував та не заперечує, щоб дитина проживала разом із позивачкою та щоб саме вона, як матір, забезпечувала розвиток дитини. Просить врахувати, що він з 01 серпня 2015 року є кадровим військовослужбовцем, проходить військову службу у різних місцях, житлом не забезпечений, а тому навіть маючи бажання, він не має можливості забезпечити проживання сина із ним. Також звертає увагу, що між ним та позивачкою досягнуто згоди про місце проживання дитини із матір`ю одразу після народження дитини, він надав дозвіл на реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері, тому вважає, що права позивачки не порушені, а відтак не потребують судового захисту, оскільки предмет спору між ними відсутній. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області Сторожук О.О. у судовому засіданні просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що між сторонами жодного спору щодо місця проживання дитини немає. Третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, явку свого представника не забезпечила, натомість подала клопотання про розгляд справи у відсутності представника. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 лютого 2024 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, який було розірвано на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2025 року (справа №683/2462/25). У період шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Малолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а з 19 серпня 2025 року вказана адреса є зареєстрованим місцем проживання дитини. За цією ж адресою з 09 вересня 2014 року зареєстрована і позивачка. Батько дитини [PERSON] є військовослужбовцем Збройних Сил України, з 25 серпня 2020 року зареєстрований за адресою: військова частина [NUMBER] [ADDRESS] , однак з 30 жовтня 2023 року проходить військову службу у [ADDRESS] . Починаючи з вересня 2025 року, з доходу [PERSON] на утримання сина стягуються аліменти. Позивачка [PERSON] до народження дитини працювала у ТОВ «Європейські екопродукти», однак на час розгляду справи не працює, оскільки здійснює догляд за малолітнім сином. Житловий будинок [ADDRESS] , де проживає позивачка із дитиною, належить на праві власності [PERSON] , який є чоловіком матері позивачки [PERSON] . За місцем роботи та за місцем проживання [PERSON] характеризується виключно позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувалась, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області щодо визначення місця проживання дитини від 14 січня 2026 року, [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , де для дитини створені усі належні умови для проживання, виховання та гармонійного розвитку. Згідно висновку оцінки потреб сім`ї, мати [PERSON] належним чином здійснює свої батьківські обов`язки та догляд за дитиною. Батько дитини [PERSON] проживає окремо, проходить військову службу у м. Вінниця, про що повідомив комісії у телефонному режимі. З урахуванням усіх обставин Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Статтею 7 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до частини першої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як передбачено частиною другою статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. В силу частини першої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Із положень статті 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» слідує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27вересня 1991 року (далі Конвенція про права дитини), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Так, у рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. v. Ukraine» (заява №2091/13, пункти 75 76) зазначено, що наразі існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї проте, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення (Neulingerand Shuruk v. Switzerland, заява № 41615/07, пункт 135, ECHR 2010). Також ЄСПЛ зауважив, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, заява №10383/09, пункт 100, ECHR, 16 липня 2015 року). Досліджені судом докази вказують на те, що малолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] , яка забезпечує дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку. [PERSON] наразі не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, якій на час розгляду справи виповнився лише один рік, однак вона за місцем попередньої роботи та за місцем проживання характеризується позитивно, є здоровою особою. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 14 січня 2026 року за місцем проживання позивачки дитині створено необхідні умови для виховання та розвитку. Із матеріалів справи слідує, що у малолітнього [PERSON] існує прихильність і прив`язаність до своєї матері [PERSON] . Отже, проживання малолітнього [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] відповідає найкращим інтересам дитини. При цьому, суд бере до уваги висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 14 січня 2026 року про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, оскільки вказаний висновок є обґрунтованим, у ньому надано оцінку усім обставинам справи, ураховано позицію як матері, так і батька дитини. Натомість позиція Органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, висловлена у листі від 13 лютого 2026 року за підписом міського голови, у якому зазначено про відсутність спору між батьками щодо місця проживання дитини, через що необхідності у визначенні місця проживання дитини немає, є необґрунтованою, такою, що суперечить дослідженим судом доказам, не оформлена у встановленому законом порядку (відповідний висновок не надано), а тому до уваги судом не береться. Відповідно до положень частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Спір це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, який виникає внаслідок різного розуміння ними взаємних прав та обов`язків, що перешкоджає їх реалізації, та в якому кожен з учасників захищає свої права. Необхідність встановлення місця проживання дитини через суд свідчить про те, що батьки не дійшли згоди з цього питання та знаходяться в конфлікті між собою, який безумовно впливає на психологічний стан дитини. При цьому, зміст відзиву [PERSON] на позов, де він фактично заперечує проти його задоволення, надані позивачем письмові докази щодо неодноразових письмових звернень позивачки до відповідача про надання ним згоди на вирішення питань, які стосуються життя та здоров`я дитини, оспорювання відповідачем свого батьківства щодо дитини у суді (справа №686/35257/25, яка з 22 грудня 2025 року перебуває на розгляді у Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області), цілком підтверджують наявність спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини. Відтак між [PERSON] та [PERSON] виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути 968 грн. 96 коп. судового збору, сплаченого при подачі позову згідно квитанції №8812-4521-9326-9522 від 05.12.2025.

Outcome: approved