Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 19 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» (далі ТОВ «Селфі кредит») та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №568207, який підписано позичальником електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами цього договору позичальник [PERSON] отримав кредит у сумі 4000 грн. строком на 210 календарних днів, періодичність платежів кожних 15 днів, зі сплатою відсотків, які нараховуються за стандартною ставкою 2,2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та зниженою процентною ставкою 0.01% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Вказує, що ТОВ «Селфі кредит» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Станом на 01.02.2024 прострочена заборгованість за кредитом становить 34447 грн. 99 коп., з яких: 3999 грн. 99 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 30448 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками. 01.02.2024 ТОВ «Селфі кредит» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю ФК «Кредит-Капітал» (далі ТОВ ФК «Кредит-Капітал») на підставі договору факторингу №01022024. Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 34447 грн. 99 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп, 8000 грн. 00 коп. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що 19 січня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір № 568207 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язалося надати [PERSON] кошти у кредит у гривні, а [PERSON] зобов`язався одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно п.п. 1.2., 1.3., 1.4., 1.5., 1.5.1., 1.5.2 договору сума кредиту складає: 4000 грн. Строк кредиту 210 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього Договору. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача № [NUMBER] , п.п. 2.1. Договору. Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом. Свої зобов`язання ТОВ «Селфі Кредит» за Договором № 568207 від 19.01.2023 виконало у повному обсязі, надавши відповідачу у користування кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп., шляхом зарахування 19.01.2023 грошових коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» №20251020-1906 від 20.10.2025. Станом на 01.02.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 34447 грн. 99 коп. з яких: 3999 грн. 99 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 30448 грн. 00 коп. - прострочена заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборговансоті. Підпунктом 4.1. Договору № 568207 від 19.01.2023 передбачено, що ТОВ «Селфі Кредит» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьої особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений Законом України «Про споживче кредитування», що забезпечить до відома споживча про таке відступлення. 01 лютого 2024 року між «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №01022024, відповідно до умов якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі і до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 568207 від 19.01.2023. Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №01022024 від 01.02.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 34447 грн. 99 коп., з яких: 3999 грн. 99 коп. - прострочена заборгованості за сумою кредиту; 30448 грн. 00 - прострочена заборгованості за відсотками. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином встановлено, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Представником позивача на адресу відповідача направлялася досудова вимога №23354829 від 14.11.2025 щодо сплати вказаної заборгованості, однак заборгованість у добровільному порядку не погашена. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частина 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд дійшов висновку, що позичальник [PERSON] взяті не себе зобов`язання за кредитним договором№ 568207 від 19.01.2023 ні перед первісним кредитором, ні перед фактором не виконав, у передбачений у договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув. Доказів протилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитом. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову, в межах заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом. Зокрема, підлягає до задоволення стягнення 3999 грн. 99 коп. заборгованості за тілом кредиту; 30448 грн. - відсотків за користування кредитом. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Встановлено, що витрати позивача зі сплати судового збору становлять 2422 грн. 40 коп. Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем заявлено до стягнення на його користь з відповідача 8000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, у підтвердження чого надано договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.202 , атк наданих послуг №31253 від 10.11.2025, детальний опис наданих послуг від 01.07.2025. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та об`ємом виконаних робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову. Враховуючи засади розумності та справедливості, ціну позову, те, що вказана справа є малозначною, а також обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зважаючи на те, що відповідач є слабшою стороною договору, суд вважає за вірне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5000 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved