Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій представник АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за період з 02.11.2016 року по 26.08.2025 року у розмірі 13187.28 Доларів США за кредитним договором № DZB0GK00770178 від 29.09.2006 року, яка складається з наступного:- 3487,77 Долар США - 3 % річних від простроченої сум, та судовий збір в розмірі 2422 грн В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 29.09.2006 року уклали кредитний договір DZB0GK00770178. В забезпечення виконання зобов`язання за Договором DZB0GK00770178 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та нижчевказаними фізичними особами було укладено:- Договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором DZB0GK00770178;.- Договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором DZB0GK00770178. Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.10.2016 року по справі №208/488/16 було стягнуто з Відповідачів на користь позивача 13187,28 [Долар США]. Рішення не оскаржене, набрало чинності. В зв`язку з тим, що Позичальником належним чином не виконувались обов`язки щодо повернення кредиту, представник ТОВ «Діджи Фінанс», посилаючись на ст. 625 ЦК України, просить стягнути з АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 3% річних за період з 02.11.2016 року по 26.08.2025 року. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Сторони на виклик до суду не з`явилися. Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст.ст.128,130 ЦПК України, представником позивача надано заяву з проханням проводити розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримано. Відповідачі в судове засідання не з`явились, причини неявки невідомі, судом вжито максимальні заходи для їх повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України, наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] (надалі Відповідач-1) 29.09.2006 року уклали кредитний договір DZB0GK00770178 (а.с.17). В забезпечення виконання зобов`язання за Договором DZB0GK00770178 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та нижчевказаними фізичними особами було укладено:- Договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором DZB0GK00770178;.- Договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором DZB0GK00770178 (а.с.18) Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.10.2016 року по справі №208/488/16 було стягнуто з Відповідачів на користь позивача 13187,28 [Долар США] (а.с.21). На підставі зазначеного рішення банком отримано виконавчі листи (а.с.22-27). Відповідно до розрахунку 3%, позивачем здійснено нарахування за період з 02.11.2016 року по 26.08.2025 р. на суму боргу 13187,28 Доларів США, яку було визначено рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.10.2016 року по справі №208/488/16. Сума нарахування 3 % річних за період з 02.11.2016 року по 26.08.2025 року складає 3487,77 Доларів США.(а.с.20). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини (ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовий аналіз статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження № 12-302гс18). У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18 зроблено правовий висновок про те, що, враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким він наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року в справі №127/15672/16. В справі, що розглядається, між між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 29.09.2006 року було укладено кредитний договір DZB0GK00770178. В забезпечення виконання зобов`язання за Договором DZB0GK00770178 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та нижчевказаними фізичними особами було укладено:- Договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором DZB0GK00770178;.- Договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором DZB0GK00770178. Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.10.2016 року по справі №208/488/16 було ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача 13187,28 [Долар США]. Отже, договірні відносини між сторонами транформувалися у зобов`язальні, пов`язані із стягненням грошових коштів на підставі рішення суду. Суд враховує те, що Указом ПрезидентаУкраїни від 24лютого 2022року №64/2022 «Про введеннявоєнного станув Україні» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та триває дотепер. 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану». Відповідно до частини 3 Закону України № 2120-ІХ«Про внесеннязмін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19. Відповідно до положень п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких підстав нарахування 3 % річних гідно зі ст.625 ЦК України у справі, що розглядається, здійснюється з урахуванням п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в частині обмеження строку їх нарахування. Звертаючись до суду, позивач просив стягнути 3 % річних, нараховані за період з 02.11.2016 року по 26.08.2025 року. Проте, позивач при проведені розрахунку 3 % річних за вказаний період не врахував, що приписами пункту 18 Прикінцевих та перехідних положеньЦК України передбачено, що дія статті 625ЦК України щодо грошових зобов`язань обмежена початком введення у дію воєнного стану. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів 3 % річних підлягають частковому задоволенню за період з 02.11.2016 року по 23.02.2022 року в розмірі 2101,49 Доларів США. (розраховано по формулі: сума боргу * розрахунковий період (1940 днів) *3/100/365) Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог в розмірі 60,25% від заявленої суми, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1459,49 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial