Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою [PERSON] , який зареєстрований 22.06.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 350. В обґрунтування позову позивач зазначив про те, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , але їх подружнє життя не склалося, вони живуть своїми інтересами, вже тривалий проміжок часу кожен живе своїм життям, проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Вважав, що подальше сумісне життя, примирення, є неможливими, шлю носить виключно формальний характер, а тому просив розірвати шлюб. Ухвалою судді від 29.01.2026 позовна заява прийнята судом до розгляду та призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» 17.02.2026 подав до суду заяву в якій просив суд розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, 19.02.2026 представником відповідача через канцелярію суду подано заяву, в якій остання просила суд розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги відповідач визнала та не заперечувала проти задоволення позову. В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування своїх вимог, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.06.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 350 (а.с.13). В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Позивач стверджує, що тривалий час шлюбно-сімейні відносини між ним та відповідачем припинено, сторони спільного господарства не ведуть, кожен з них проживає окремо та своїми інтересами. Відповідач у судове засідання не з`явилася, в заяві від 17.02.2026 про розгляд справи за її відсутності обставини викладені в позові остання не заперечила. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки заяви по суті справи свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, почуття любові зникло, вони проживають окремо, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, в своїх заявах суду, жоден з них не висловив бажання збереження шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги викладене, те що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнала і це не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд приходить до висновку, що шлюб зареєстрований між сторонами підлягає розірванню. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач дошлюбне прізвище не змінювала. Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого ним судового збору, в розмірі 605,60 гривень, а інша частина в розмірі 605,60 гривень, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved