Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

24 грудня 2025 року до Миколаївського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач просить суд: -розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 27 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 24. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що шлюбні відносини між ними поступово погіршились. Зараз у відносинах взагалі відсутнє взаєморозуміння та повага, сторони втратили почуття любові один до одного. Шлюб між сторонами є формальним, особисті відносини між ними тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки шлюб фактично розпався. Примирення неможливе, оскільки воно суперечить інтересам позивача. Спільного господарства не ведуть, не проживають спільно, не мають спільного побуту та бюджету. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 грудня 2025 року справу передано судді Рябчун А. В. Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судові засідання 28 січня 2026 року, 24 лютого 2026 року не прибув, причин неприбуття суду не повідомив про розгляд справи був належно повідомлений, однак у позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання 28 січня 2026 року, 24 лютого 2026 року не прибула, хоча повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалося. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про шлюб (виданого повторно) серії [NUMBER] від 27 квітня 2013 року, шлюб між [PERSON] до [PERSON] , зареєстровано 27 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 24. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке міститься в матеріалах справи. Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із частинами 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень викладених у пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, відповідач повідомлявся належним чином та не подав до суду заперечень щодо позовних вимог, тому суд вважає, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що надання строку для примирення сторонам дійсно допоможе збереженню сім`ї, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved