Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 17 грудня 2025 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі ТОВ «ГК «Нафтогаз України») про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожитий природній газ в розмірі 47755,65 грн та судових витрат в розмірі 2422,40 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що з 01 листопада 2018 року товариство здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб. Споживачем була надана постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, таким чином відповідач приєдналася до умов договору шляхом акцептування договору із позивачем через факт споживання газу. Відповідач була споживачем постачальника «останньої надії», включена до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та споживала газ за ціною тарифного плану «Надійний». За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22 липня 2020 року № 917-р постачальником «останньої надії» визначено ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Відповідач, будучи власником газифікованого об`єкта, а саме кв. [ADDRESS] , отримувала природний газ та використовувала його для власних потреб, в період з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтень 2025 року була споживачем постачальника «останньої надії» та була включена до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії», споживала газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів постачальника «останньої надії» на загальну суму 47755,65 грн, вартість якого залишилась не оплаченою. У зв`язку цим з просив стягнути з [PERSON] борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , суму основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) в розмірі 47755 грн 65 коп. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив не подала. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 30.12.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду на 28.01.2026, яке відкладено на 25.02.2026 у зв`язку з відсутністю електроенергії. Ухвалою суду від 02.03.2026 постановлено про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не повідомила про причини неявки, відзив не подала, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Спірні правовідносини виникли щодо заборгованості за надані послуги з постачання природного газу. Судом встановлено, що з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтень 2025 року [PERSON] була побутовим споживачем природного газу, який надається ТОВ «ГК Нафтогаз України» за місцем її проживання, а саме: [ADDRESS] . Відповідач акцептувала договір постачання природного газу побутовим споживачам шляхом підписання відповідної заяви-приєднання до умов договору. Відповідач була споживачем постачальника «останньої надії», включена до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та споживала газ. За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22 липня 2020 року № 917-р постачальником «останньої надії» визначено ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Отже, Товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт відповідача на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», а з жовтня 2020 року на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є типовими та публічними. Згідно довідки про фінансовий стан відповідач має присвоєний персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (ЕІС-код - Energy Identification Code) - 56ХМ37А309128624 та рахунок № [NUMBER] . Всього заборгованість за спожитий природний газ у період з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтень 2025 року становить 47755,65 грн. Отже, за період з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтень 2025 року відповідач не сплачувала вартість спожитого природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 47755,65 грн. 4. Застосовані норми права. Відносини сторін щодо надання послуг постачання природного газу регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (далі Закон №2189-VIII); Законом України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року №329- VIII (далі - Закон № 329-VIII), Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі Правила №2496), Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі Кодекс ГРМ), та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500. За змістом статті 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст. 599 ЦК України, виконання зобов`язання, проведеного належним чином, припиняє його. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею ст. 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та оприлюднюється в установленому порядку. Відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року. Згідно із пунктом 3 Розділу І Правил, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Пунктом 2 Розділу ІІІ Правил визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Пунктом 1.3. Типового договору установлено, що він є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або оплачений споживачем рахунок (квитанція). 5. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. За змістом пункту 1.3 Типового договору, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку. Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг постачальника згідно з умовами цього договору (підпункт 1 пункту 5.2 Типового договору). Побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу (пункт 4 розділу IV Кодексу ГРМ). Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Судом встановлено, що позивач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювало постачання природного газу на об`єкт, а саме: [ADDRESS] , де проживала відповідач, на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», а з жовтня 2020 року на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є типовими та публічними. Відповідач отримувала природній газ та використовувала для власних потреб, що підтверджується даними довідки про фінансовий стан. Вартість використаного природного газу відповідач зобов`язана сплачувати щомісячно, відповідно до тарифів, що визначаються нормами чинного законодавства. Однак за період з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтень 2025 року відповідач не сплачувала вартість спожитого природного газу, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 47755,65 грн, що підтверджується даними довідки про фінансовий стан, яка надана позивачем на підтвердження розміру заборгованості. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 47755,65 грн. 6. Розподіл судових витрат. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved