Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. Позов мотивований тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2001 року. Від вказаного шлюбу народилося четверо дітей, двоє з яких є неповнолітніми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач відокремився від сім`ї та проживає окремо в літній кухні, перестав піклуватися про дітей, належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти неповнолітні, потребують підвищеного догляду, грошового та матеріального забезпечення. У той же час відповідач офіційно ніде не працює, однак займається індивідуальною трудовою діяльністю, вміє ефективно працювати на будівельних роботах, має нерегулярний, мінливий дохід, є працездатною особою, проблем із здоров`ям немає, інші стягнення по виконавчих документах із відповідача не проводяться, осіб, які знаходяться на утриманні відповідача немає, а позивач не працює, будь-якої допомоги від держави не одержує. Посилаючись на наведене, просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 4500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття та стягнути витрати на правову допомогу. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що діти проживають разом з позивачем, він проживає окремо зі своєю матір`ю, яке є особою похилого віку та яка перебуває на його утриманні, постійно надає дітям кошти на їх утримання, позов визнає частково, не відмовляється від сплати аліментів, посилаючись на рівність прав і обов`язків батьків щодо дитини, а також встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років, який становить 3512 грн., просить визначити їх у розмірі 2000 грн. на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає такий розмір аліментів достатнім для утримання і виховання спільних дітей та співмірним з його матеріальним становищем. У судове засідання позивач подала заяву, в якій просить позов задовольнити. У судове засідання відповідач подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає частково, згідний сплачувати аліменти на дітей у розмірі по 2000 грн. У стягненні витрат на правову допомогу просить відмовити. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов`язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 Сімейного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог ст. 184 СК України можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 16.09.2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 13), є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-15). Діти проживають з позивачем, що підтверджується матеріалами справи й не заперечується відповідачем у справі. [PERSON] є дитиною з інвалідністю (а.с. 18). Із довідки №5422 від 11.04.2025 року вбачається, що [PERSON] надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у зв`язку із наявністю на утриманні дитини з інвалідністю віком до 18 років (а.с. 19). Як встановлено в судовому засіданні, сторони взаємної згоди щодо утримання їх спільних дітей вони не досягли, а відтак на їх утримання підлягають стягненню аліменти з відповідача, як батька, який проживає окремо від дітей. Відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання дітей, однак не погоджується із заявленим позивачем їх розміром. Згідно з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 01.01.2026 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 грн. Отже, вказана грошова сума визначена законом як мінімум, необхідний для утримання дітей та для забезпечення їх першочергових потреб. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що відповідач є працездатною особою, тобто здатен забезпечити необхідні умови дітей. Заявлені позовні вимоги позивачки в сумі 4500 грн. щомісячно на кожну дитину не знайшли підтвердження, оскільки нею не доведено той факт, що відповідач має можливість сплачувати зазначену суму коштів. Тому, враховуючи, що утримувати дітей зобов`язані обоє батьків, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дітей, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 2500 грн. щомісячно, на кожну дитину. При цьому суд виходить з того, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 4500 грн., на кожну дитину з урахуванням відсутності постійної роботи, може поставити відповідача у скрутне матеріальне становище. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. Оскільки позов задоволено частково на (55,56 %) то з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 739,61 грн. (1331,20 грн * 55,56 % / 100% = 739,61 грн). Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. На підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу в матеріалах справи наявні договір про надання правової допомоги № 70 від 09.12.2025 року, додаткова угода №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 70 від 09.12.2025 року, акт прийому-передачі послуг правової допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги № 70 від 09.12. 2025 року, квитанція до прибуткового касового ордера № 69 від 11.12.2025 року на суму 2500 грн. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Викладені у заяві доводи відповідача про відмову у стягненні витрат на правничу є необґрунтованими та безпідставними, співмірності цих витрат наданим адвокатом послугам відповідач не спростував. Водночас, позов [PERSON] задоволено частково, що становить 55,56 %, тому витрати позивача на професійну правничу допомогу, що підтверджені належними доказами підлягають до часткового стягнення з відповідача. У зв`язку з наведеним, з відповідача в користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 1389 грн. (2500 грн * 55,56 % / 100% = 1389 грн.). На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України та

Outcome: partial