Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача В грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (далі - ТОВ «Діджи фінанс») звернулося до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 лютого 2024 року між ТОВ «ФК «Віва капітал» та відповідачем [PERSON] укладений в електронній формі шляхом підписання ним одноразовим ідентифікатором кредитний договір №1404552797827, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 700,00 грн, строком кредитування 120 днів, з 14 лютого 2024 року по 13 червня 2024 року, зі сплатою відсотків у розмірі 1,96 % в день, яка застосовується протягом перших 20 днів користування кредитом. В подальшому відсоткова ставка - в розмірі 2,45% за кожен день користування ним. 18 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Віва капітал» таТОВ «Діджи фінанс» укладено договір факторингу №18102024, відповідно до якого ТОВ «Віва капітал» передало ТОВ «Діджи фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором №1404552797827 від 14 лютого 2024 року, боржником в якому виступає [PERSON] . Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №18102024 від 18 жовтня 2024 року, позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] на суму 12 765,00 грн, з яких: 3 700,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9 065,00 грн - заборгованість за відсотками. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь вище зазначену заборгованість за кредитним договором, понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. Відповідач [PERSON] не подав відзиву на позов. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області 02 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання представник позивача Романенко М.Е. не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності, про що зазначив у позовній заяві та в заяві, зареєстрованій судом 07 січня 2026 року. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2201793 від 02 січня 2026 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув повторно, про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Судову повістку про його виклик у судове засідання повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст.223,280 ЦПК України. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи 14 лютого 2024 року між ТОВ «ФК «Віва капітал»та [PERSON] в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту №1404552797827 ( далі - Договір ) (а.с. 19-26). [PERSON] підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) W6Z5HI. Відповідно до п.7.11. Договору він укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони кредитодавця в особистий кабінет позичальника для ознайомлення та підписання. Договір набирає чинності з моменту його підписання аналогом власноручного підпису кредитодавця, що відтворений засобами копіювання та накладенням кваліфікованої електронної печатки кредитодавця і електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання т направляється позичальнику на номер телефону, вказаний ним при оформленні кредиту. Введення позичальником коду одноразового ідентифіктора з метою підписання, підписом в електронному форматі цього договору вважається направленням кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Відповідно до п.2.1 Договору, з метою отримання кредиту клієнт самостійно ознайомлюється з діючими правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» ТОВ «ФК «Віва капітал», розміщеними на офіційному сайті кредитодавця, створює особистий кабінет, заповняє заявку, вказуючи всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. Сума кредиту становить 3 700,00 грн (п. 1.2. Договору). Строк кредитування 120 днів, з 14 лютого 2024 року до 13 червня 2024 року (п.1.2. Договору). Тип процентної ставки фіксована. Дисконтна процентна ставка становить 1,96% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Базова процентна ставка - 2,45% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується починаючи з 21 дня користування кредитом по день повернення кредиту ( п.1.4, п.1.4.1., п.1.4.2. Договору). Кредит надається шляхом здійснення переказу коштів кредитодавця в сумі 3 700,00 грн на банківський рахунок позичальнка за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] (п.2.23. Договору). Згідно розрахунку заборгованості проведеного ТОВ «ФК «Віва капітал» за боржником [PERSON] рахувалася заборгованість за кредитним договором на загальну суму 12 765,00 грн, яка складалася з: 3 700,00 грн заборгованості за тілом кредиту; 9 065,00 грн заборгованості за відсотками( а.с.12-13 ). 14 лютого 2024 року о 18 год 07 хв кредитні кошти в розмірі 3 700,00 грн перераховані на платіжну карту № [NUMBER] , номер транзакції [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 23 грудня 2025 року (а.с. 36). 18 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Віва капітал» таТОВ «Діджи фінанс» укладено договір факторингу №18102024, відповідно до якого ТОВ «Віва капітал» передало ТОВ «Діджи фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором №1404552797827 від 14 лютого 2024 року, боржником в якому виступає [PERSON] (а.с. 29-34). Відповідно до копії Витягу із реєстру боржників до договору факторингу №18102024 від 18 жовтня 2024 року, за боржником [PERSON] рахувалася заборгованість за кредитним договором № 1404552797827 від 14 лютого 2024 року на загальну суму 12 765,00 грн, яка складалася з: 3 700,00 грн заборгованості за тілом кредиту; 9 065,00 грн заборгованості за відсотками ( а.с. 11). Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між первісним кредитором ТОВ «Віва капітал» та відповідачем [PERSON] правовідносин у зв`язку з укладенням кредитного договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, який вважається укладеним у письмовій формі, а також наявності зі сторони відповідача невиконаних зобов`язань за кредитним договором. Зі змісту кредитного договору вбачається, що його підписано позичальником електронним підписом - одноразовим ідентифікатором W6Z5HI, що відповідає вимогам статтей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у первісного кредитора виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги товариства, що виникають в результаті використання кредитних коштів та повернути кредит. Отже між сторонами кредитного договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. За матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору факторингу № 18102024 від 18 жовтня 2024 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №1404552797827 від 14 лютого 2024 року. Оскільки взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №1404552797827 від 14 лютого 2024 року[PERSON] не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Доказів погашення тіла кредиту матеріали справи не містять, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту у сумі 3 700,00 грн. Щодо нарахованих відсотків за користування кредитними коштами. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства. Судом встановлено, що договір між сторонами укладено 14 лютого 2024 року, відсотки за користування кредитом згідно розрахунку заборгованості (а.с.12-13) нараховано за період з 14 лютого 2024 року по 12 червня 2024 року, тобто в межах строку кредитування, встановленого договором, та за наступними відсотковими ставками: в період з 14 лютого 2024 року по 04 березня 2024 року включно щоденна відсоткова ставка 1,96 % від суми кредиту, 05 березня 2024 року відсоткова ставка 3,7%, з 06 березня 2024 року по 12 червня 2024 року включно щоденна відсоткова ставка 2,45% від суми кредиту. Оскільки з 23 квітня 2024 року відсотки продовжувалися нараховуватися за відсотковими ставками більшими ніж 1,50 % в день, що є порушенням положень Закону України «Про споживче кредитування», тому суд здійснює перерахунок розміру заборгованості за відсотками наступним чином. В період з 14 лютого 2024 року по 04 березня 2024 року, тобто протягом перших 20 днів користування кредитом, щоденна відсоткова ставка 1,96%. Таким чином розмір нарахованих відсотків за цей період, тобто за 20 днів, складає 1 450,40 грн (3 700,00 грн х 1,96 % = 72,52 грн в день х 20 днів). З 05 березня 2024 року по 22 квітня 2024 року щоденна процентна ставка 2,45%. Отже розмір нарахованих відсотків за цей період, тобто за 49 днів, складає 4 441,85 грн (3 700,00 грн х 2,45% = 90,65 грн в день х 49 днів). З 23 квітня 2024 року по 12 червня 2024 року щоденна процентна ставка 1,50%. Таким чином розмір нарахованих відсотків за цей період, тобто за 51 день, складає 2 830,50 грн (3 700,00 грн х 1,50% = 55,50 грн в день х 51 день). Отже загальний розмір заборгованості за відсотками складає 8 722,75 грн ( 1 450,40 грн + 4 441,85 грн + 2 830,50 грн). Також з розрахунку заборгованості за кредитним договором, проведенного первісним кредитором ТОВ «ФК «Віва капітал», судом встановлено, що [PERSON] 06 березня 2024 року сплачено 1 813,00 грн, які кредитодавцем були зараховані в рахунок погашення заборгованості за відсотками. Отже розмір заборгованості за відсотками, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] складає 6 909,75 грн ( 8 722,75 грн 1 813,00 грн). Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Діджи фінанс» заборгованості за кредитним договором № 1404552797827 від 14 лютого 2024 року в розмірі 10 609,75 грн, з яких: 3 700,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 909,75 грн заборгованість за відсотками. Щодо розподілу судових витрат Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи встановлено, що позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 17120919 від 17 грудня 2025 року. Враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог на суму 10 609,75 грн, що становить 83,11 % від ціни позову (10 609,75 грн х 100% :12 765,00 грн), тому розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 2 013,26 грн судового збору ( 2 422,40 грн х 83,11%). Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат належать також витрати, пов`язані з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суду надано договір про надання правової допомоги №42649746 від 01 січня 2025 року, додаткову угоду №1404552797827 від 17 листопада 2025 року до договору про надання правової допомоги №42649746 від 01 січня 2025 року, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом ( виконаних робіт, надання послуг) від 17 листопада 2025 року, згідно яких загальна вартість наданої позивачу правової допомоги адвоката складає 6 000,00 грн. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, визначаючи суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21). Враховуючи складність цієї справи, яка з врахуванням п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною справою, обсяг виконаних адвокатом робіт,

Outcome: partial