Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що «21.09.2022 він розірвав шлюб з відповідачем [PERSON] . Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які частково перебувають на його утриманні і частково - на утриманні відповідача. Його колишня дружина створила сім?ю з іншим чоловіком, на теперішній час вона разом із дітьми виїхала за межі України у Німеччину. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01.08.2023 (справа № 128/1613/23) з нього було стягнуто аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки від його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.05.2023, і до досягнення старшою дитиною повноліття. На теперішній час змінився його матеріальний та сімейний стан. Зміна його матеріального стану полягає в тому, що на час винесення вищевказаного рішення суду він перебував на службі в лавах ЗСУ і одержував відповідне грошове забезпечення, з якого утримувалися кошти на сплату аліментів, але в червні 2023 року він отримав поранення, у зв?язку з чим в липні, серпні та вересні 2023 року йому були нараховані грошові кошти на лікування в розмірі 65 945,35 грн, які були використані ним за цільовим призначенням, тому він не сплачував аліменти на утриманні дітей, в результаті чого виникла заборгованість по аліментах, які були нараховані на ці кошти. На теперішній час він працює в ТОВ «Медхаус Трейд» з 04.03.2025 на посаді комірника. Згідно з довідкою з місця роботи, його дохід зменшився у порівнянні із грошовим забезпеченням на службі в ЗСУ, а його заробітна плата за п?ять місяців становить 122 201,62 грн, з яких утримано на сплату аліментів на дітей 66 106,39 грн (з урахуванням погашення заборгованості по аліментах), а виплачено йому 56 095,23 грн, таким чином, в місяць він одержує 9 635 грн, що не достатньо для його сім?ї. Зміна його сімейного стану полягає в тому, що він уклав шлюб з іншою жінкою [PERSON] та усиновив двох її дітей від попереднього шлюбу: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , таким чином, взяв на себе батьківський обов?язок по їх утриманню. Крім того, у них із дружиною народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Діти входять до складу його сім`ї і перебувають на його утриманні. Таким чином, на його утриманні на теперішній час знаходяться п?ятеро дітей і дружина, яка не може працювати через малий вік новонародженої дитини і перебуває у декретній відпустці. Діти є школярами і потребують необхідного забезпечення у зв?язку з навчанням та гармонійним розвитком, а постійне зростання цін на товари повсякденного вжитку, продукти харчування, взуття та одяг, медикаменти при необхідності, призвело до труднощів і не відповідає його можливостям по їх забезпеченню всім необхідним. Крім того, він також повинен мати грошові кошти на забезпечення своїх, хоча б самих мінімальних життєвих потреб, а 9 635 грн, які він одержує щомісяця, з урахуванням стягнених виплат на аліменти, не відповідають можливостям забезпечити інших трьох дітей. Ці обставини мають істотне значення і суттєво вплинули на його фінансові можливості, що є підставою для зміни розміру аліментів на утримання старших двох дітей, зменшивши його з 1/3 частки від його заробітку (доходу) на 1/6 частки, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому просить постановити рішення, яким змінити розмір аліментів, призначений рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01.08.2023, стягнувши з нього на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття». 15.01.2026 до Вінницького районного суду Вінницької області на підставі ухвали судді Літинського районного суду Вінницької області від 24.12.2025 передано за підсудністю вищезазначену позовну заяву. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 20.01.2026 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судовий розгляд. У судове засідання 23.02.2026 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] попередньо подав до суду заяву, у якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, будь-які клопотання відсутні, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання, заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Крім того, інформація щодо розгляду справи міститься на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет (вебадреса сторінки - http://vnr.vn.court.gov.ua). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 23.02.2026 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що Вінницький районний суд Вінницької області рішенням від 21.09.2022 (справа № 128/1657/22) розірвав шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03 листопада 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №3415, що підтверджується копією такого рішення (а.с. 11). У свідоцтвах про народження серії [NUMBER] від 15.08.2023 (видане повторно) та серії [NUMBER] від 16.08.2023 (видане повторно) батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження (а.с. 12, 13). Вінницький районний суд Вінницької області рішенням від 01.08.2023 (справа № 128/1613/23) ухвалив «стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частки від його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.05.2023 і до досягнення старшою дитиною повноліття», що підтверджується копією такого рішення (а.с. 14-15). Згідно з копіями розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, станом на 31.12.2024 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим листом № 128/1613/23 від 26.09.2023 складає 111 955,27 грн; станом на 31.07.2025 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим листом № 128/1613/23 від 26.09.2023 складає 105 516,35 грн (а.с. 16, 17). Відповідно до довідки №МХШ00000014 від 08.08.2025, [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Медхаус Трейд» з 04.03.2025; на даний момент займає посаду службовця на складі (комірник); дохід за період з 04.03.2025 до 31.07.2025 склав 48 175,63 грн (а.с. 18). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.03.2023 убачається, що [PERSON] та [PERSON] 21 березня 2023 року зареєстрували шлюб (а.с. 19). Літинський районний суд Вінницької області рішенням від 01.12.2023 (справа № 137/1218/23) ухвалив «Визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації та проживання: [ADDRESS] , усиновителем малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які народилася в с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області в державі Україна. Внести зміни в актовий запис цивільного стану про народження [PERSON] , [INFO] , що складений виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області за №65 від 19.10.2015 року, в якому змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] » та записати усиновлювача батьком дитини, в графі «відомості про батька» вказати: батько - [PERSON] , громадянин України. Внести зміни в актовий запис цивільного стану про народження [PERSON] , [INFO] , що складений виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області за №32 від 13.08.2018 року, в якому змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] » та записати усиновлювача батьком дитини, в графі «відомості про батька» вказати: батько - [PERSON] , громадянин України», що підтверджується копією такого рішення (а.с. 20-23). У свідоцтвах про народження серії [NUMBER] від 13.01.2024 (видане повторно), серії [NUMBER] від 13.01.2024 (видане повторно) та серії [NUMBER] від 04.02.2025 батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , записаний [PERSON] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження (а.с. 25, 26, 27). Згідно з довідкою №670 від 01.09.2025, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу його сім`ї входять: дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] ; дружина [PERSON] здійснює догляд за сином [PERSON] до 3-х років, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (а.с. 31). У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 вищезазначеної Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У частинах першій та другій статті 27 Конвенції про права дитини установлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У частині другій статті 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстава для зміни розміру аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти, - платник аліментів вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У розумінні статті 81 ЦПК України та статті 192 СК України саме позивачу необхідно доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17.02.2020 (справа № 459/2189/18). Суд звертає увагу, що підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану. Тобто позивачем має бути доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів змінився на стільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі. У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення У статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У даному випадку позивачем [PERSON] доведена зміна його сімейного стану, а саме: після ухвалення рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01.08.2023 про стягнення з останнього на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Літинський районний суд Вінницької області рішенням від 01.12.2023 ухвалив визнати [PERSON] усиновителем малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того, [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] та на даний час матір дитини перебуває у декретній відпустці. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.12.2022 (справа № 727/1599/22), зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. В результаті зміни сімейного стану в тій чи іншій мірі змінилося матеріальне становище позивача [PERSON] , оскільки у останнього збільшилися витрати на утримання інших дітей. Отже, позивачем доведено наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01.08.2023 у справі №128/1613/23. Аналізуючи докази у даній справі та даючи їм оцінку, вирішуючи позов у межах заявлених вимог з урахуванням принципів розумності, справедливості, виваженості, пропорційності, виходячи з розумного балансу інтересів сторін та інтересів дітей, які полягають в гарантуванні необхідного та достатнього рівня матеріального забезпечення, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Суд вважає, що аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) позивача є справедливими, законними та такими, що відповідають потребам дітей на даний час, враховуючи також права та інтереси дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, доказів на спростування встановлених судом обставин не надала. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).

Outcome: approved