Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором № 508867-КС-001 у розмірі 20343,33 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.09.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 508867-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 6000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яка позичальником вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. До теперішнього часу позичальник свої зобов`язання за кредитним договором № 508867-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. У зв`язку з чим станом на 22.06.2025 року, заборгованість позичальника перед кредитодавцем становить 20343,33 грн., яка складається з суми прострочених платежів: по тілу кредиту 6000,00 грн., по процентах 10143,33 грн., по штрафам 3000,00 грн., за комісією 1200,00 грн. У зв`язку із чим, представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 13 січня 2026 року заочне рішення суду від 07 листопада 2025 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. Призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання не з`явився, але в позовній заяві просив провести судове засідання за його відсутності, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Крім того, представник позивач надав додаткові пояснення по справі, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні заяви сторони відповідача про розстрочення виконання рішення суду у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому до суду був надісланий відзив на позовну заяву та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів, пені, неустойок та інших санкцій, розглянути справу у відсутність відповідача за наявними письмовими матеріалами. Також відповідач надав додаткові письмові пояснення, відповідно до яких просить обмежити можливе стягнення сумою основного боргу, відмовити у стягненні штрафів, пені, перевірити обґрунтованість витрат на правничу допомогу, у разі задоволення позову надати розстрочку виконання рішення суду. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03.09.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 508867-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (досліджено в системі «Електронний суд»). ТОВ «БІЗНЕСПОЗИКА» 03.09.2024 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір № 508867-КС-001 про надання кредиту (досліджено в системі «Електронний суд»). 03.09.2024 року [PERSON] , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 476930-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 6000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яка позичальником вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів. Відповідач порушив умови кредитного договору та не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за договором в повному обсязі не виконав, не повернув у строк позивачу отримані кредитні кошти, в результаті чого станом на 22.06.2025 року заборгованість за Договором №476930-КС-002 про надання кредиту, становить в розмірі 20343,33 грн., з яких: 6000,00 грн. - прострочені платежі по тілу кредиту, 10143,33 грн. прострочені платежі по процентах, 3000,00 грн. заборгованість по штрафам, 1200,00 грн. прострочені платежі за комісією, згідно розрахунку заборгованості (досліджено в системі «Електронний суд»). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. На підставі ч. 1ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за простроченням платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Стаття 629 ЦК України регламентує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. На підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України регламентує, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка зараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною другою ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач належними та допустимими доказами довів факт укладення договору та наявність заборгованості у [PERSON] . Враховуючи відсутність оплати за Договором № 508867-КС-001 про надання кредиту від 03.09.2024 року з боку відповідача, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 6000,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування позикою суд приходить до такого висновку. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: «проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч.1 ст.1048 ЦК України. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1ст.1048 ЦК України). Позивач вказує, що станом на 22.06.2025 року загальний розмір заборгованості по процентам становить 10143,33 грн. Разом з тим, згідно зі ст.ст.11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України, «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі №664/1261/16-ц (провадження №61-25248св18), від 27.01.2020 у справі №754/6091/18 (провадження №61-11473св19), від 07.10.2020 у справі №132/1006/19 (провадження №61-1602св20), від 07.04.2021 у справі №623/2936/19 (провадження №61-1416св20). Згідно з умовами договору споживчого кредиту, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить Шість тисяч шістсот сімдесят сім цілих вісімдесят три сотих процентів, денна процентна ставка: 0,86 процентів, що на переконання суду є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг. Позивач просить суд стягнути відсотки у розмірі, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Конституційний Суд України зазначив, що з огляду на ч.4 ст.42 Конституції участь у договорі споживача як слабшої сторони, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту (рішення КСУ від 11.07.2013 №7-рп/2013). З огляду на наведене, суд, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає за необхідне зменшити розмір відсотків до розміру 50% від суми позики, а саме: до 3000 грн. Отже, зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, які підтверджуються належними та допустимими письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача належить стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6000,00 грн. та заборгованість за процентами 3000,00 грн., заборгованість по штрафам у розмірі 3000,00 грн., заборгованість за комісією у розмірі 1200,00 грн. Щодо вимоги відповідача про розстрочення виконання рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Згідно з ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Чинним ЦПК України не передбачено право на подання такої заяви до ухвалення судового рішення по справі. Заява про розстрочення виконання судового рішення подається як окремий процесуальний документ, як того вимагає чинний ЦПК України, із зазначенням строку, на який просить суд розстрочити відповідачу виконання рішення суду, зазначенням суму щомісячного платежу для розстрочення виконання рішення суду. З рахуванням викладеного суд погоджується із позицією представника позивача, що заява відповідача про розстрочення виконання рішення суду подана з порушенням обов`язкових вимог ЦПК України, тому вона не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої платіжної інструкції від 11.07.2025 (а.с. 15), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову, відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1571,80 грн. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 13200,00 грн. х 2422,40 грн./20343,33 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. №36 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: approved