Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. У лютому 2026 року до суду надійшла зазначена заява [PERSON] , де вона просить видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців стосовно [PERSON] шляхом: заборони [PERSON] наближатися на відстань 100 (сто) метрів до місця проживання та перебувати в місці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборони [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви, посилається на те, що сторони перебувала у шлюбі, між якими у подальшому склалися конфліктні відносини, що з часом переросли у систематичне психологічне та фізичне насильство щодо заявниці. На даний час сторони проживають окремо, однак це не припинило протиправної поведінки з боку [PERSON] . Протягом тривалого часу [PERSON] систематично вчиняє щодо [PERSON] дії психологічного та фізичного насильства, здійснює моральний тиск, залякує, погрожує фізичною розправою та вбивством, принижує її гідність, переслідує та чинить інші дії, спрямовані на обмеження її волевиявлення, у тому числі з метою незаконного впливу на вирішення майнових питань щодо спільного майна, набутого під час шлюбу, без звернення до суду у встановленому законом порядку. Внаслідок такої поведінки [PERSON] тривалий час перебуває у стані постійного страху, психологічної напруги та емоційної нестабільності, відчуває реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, побоюється за власну безпеку та безпеку свого майна, позбавлена можливості вести нормальний спосіб життя та почуватися захищеною. Під впливом постійного психологічного тиску та погроз заявниця змушена обмежувати своє пересування, уникати контактів із кривдником, перебувати у стані тривоги та напруження. У зв`язку із систематичною протиправною поведінкою [PERSON] заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів за захистом своїх прав. Заперечення заінтересованої особи [PERSON] . У відзиві [PERSON] заперечує проти доводів заяви, посилаючись на те, що ніколи не вчиняв дій, які могли б кваліфікуватись, як домашнє насильство. Навпаки, заявниця сама ініціює конфлікти, застосовуючи психологічний тиск, використовує образливу лексику, погрожує невиправданими викликами поліції, що підтверджується відеозаписами доданими до відзиву. Сторони проживають у будинку, збудованому під час перебування у шлюбі, з якого заявниця намагається виселити колишнього чоловіка, в тому числі, шляхом пред`явлення даної заяви про видачу обмежувального припису. Просить відмовити у задоволенні заяви [PERSON] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У судовому засіданні представник заявниці адвокат Романко В.В. доводи зави підтримав з підстав, викладених у такій заяві. Просив видати обмежувальний припис [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] вважає доводи заявниці необґрунтованими, безпідставними, тому просить відмовити у задоволенні заяви. Пояснює, що ніколи не вчиняв домашнього насилля відносно колишньої дружини. А заявниця постійно провокує та ініціює виклики поліції з метою змусити його покинути будинок, який він сам збудував у період шлюбу. Зазначає про те, що він живе в окремих приміщеннях «барбекю», але в будинок заходить з метою його обслуговування. На даний час будинок між колишнім подружжям не поділений. Категорично заперечує проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису. Обставини справи, що встановлені судом [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.10.1995 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано, про що 08 квітня 2025 року складено відповідний актовий запис №68. Установлено, що місце проживання [PERSON] з 16.08.2024 зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповіді Броварського РУП від 04.02.2026 на адвокатський запит, повідомлено, що [PERSON] неодноразово зверталася до Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області за фактами вчинення відносно неї протиправних дій з боку її чоловіка [PERSON] . За результатами розгляду звернення, повідомлено, що: «05.04.2024 року надійшло повідомлення за фактом вчинення домашнього насильства, зареєстроване до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні" правопорушення та інші події Броварського РУП ГУНІІ в Київській області № 10944. За результатами розгляду матеріалів прийнято рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. 23.05.2024 року надійшло повідомлення за фактом домашнього насильства, зареєстроване до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Броварського РУП ГУНП в Київській області за № 16558. За результатами реагування стосовно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника № 466226 від 23.05.2024 року. 05.09.2024 року надійшло повідомлення за фактом вчинення домашнього насильства, зареєстроване до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Броварського РУГІ ГУНП в Київській області за № 30316. За результатами реагування відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника № 466459 від 05.09.2024 року, 23.03.2025 року надійшло повідомлення за фактом вчинення домашнього насильства, зареєстроване до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Броварського РУП ГУНП в Київській області за № 12686. За результатами розгляду матеріалів прийнято рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. 29.12.2025 року надійшло повідомлення щодо погроз фізичною розправою з боку [PERSON] , зареєстроване до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Броварського РУГІ ГУНП в Київській області за № 61046. За результатами перевірки відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 сг. 129 КК України. 18.01.2026 року надійшло повідомлення за фактом домашнього насильства зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Броварського РУП ГУНП в Київській області за № 2100. За результатами перевірки відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, серії ВАД № 964801 від 18.01.2026 року.» 18.01.2026 року [PERSON] винесений терміновий заборонний припис у зв`язку із вчиненням ним відносно своєї дружини [PERSON] домашнього насилля психологічного характеру, строком на 3 доби з 22 години 18.01.2026 до 22 години 21.01.2026. 18.01.2026 року складений протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , де зазначено склад адміністративного правопорушення: «18.01.26 приблизно о 212 год 00 хв. За адресою: [ADDRESS] , [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру», чим вчинив правопорушення, передбачене статтею 173-2 КУпАП. Також, до матеріалів справи заявником та заінтересованою особою долучені відеозаписи подій спілкування між ними, проте без зазначення дати їх створення. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до пунктів 3, 4, 6, 7, 8, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між/з- іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. У частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України При розгляді даної справи встановлено, що заявник [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1995 року, який розірваний у квітні 2025 року, та проживають у будинку [ADDRESS] . З відповіді Броварського РУП від 04.02.2026 встановлено, що заявник [PERSON] неодноразово протягом 2024-2026 років зверталась до правоохоронних органів щодо вчинення домашнього насильства [PERSON] (3 рази в 2024 році, 2 рази у 2025 році та 1 раз у 2026 році). Проте за вказаний період жодного разу [PERSON] не притягнутий до кримінальної чи адміністративної відповідальності, у 2024 році [PERSON] надано 2 термінових заборонних приписи, та ще однин 18.01.2026. 18.01.2026 року винесений терміновий заборонний припис АА№822610 [PERSON] строком на 3 доби з 22 години 18.01.2026 до 22 години 21.01.2026. Суд зауважує, що зі змісту долученого до заяви припису АА№822610 неможливо встановити зміст правопорушення. Крім того, жодних доказів того, що [PERSON] в цей період вчинявсь дії психологічного насилля відносно заявника, до суду не надані, та й про такі факти заявником не повідомлено. Суд звертає увагу на те, що 18.01.2026 року складений протокол про вчинення домашнього насильства [PERSON] , однак рішення у даній адміністративній справі ще не ухвалене. Разом з тим, інші факти вчинення насильства [PERSON] відносно [PERSON] не знайшли свого підтвердження, оскільки недоведені належними доказами у справі. Так, насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди. Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. При цьому, під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту. Так, судом встановлено, що між [PERSON] та його колишньою дружиною [PERSON] склалися неприязні стосунки та існує конфлікт з приводу невирішених питань щодо поділу будинку після розірвання шлюбу, що не можна трактувати як вчинення насильства в сім`ї. Вищенаведені висновки підтверджуються змістом самої заяви, поясненнями учасників справи у судовому засіданні та дослідженими у судовому засіданні відеозаписами спілкування між сторонами. Відтак, обопільні суперечки в межах такого конфлікту, який склався між колишнім чоловіком та заявником, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю останньої, не свідчить про вчинення домашнього насилля з боку чоловіка. Враховуючи вищенаведене, а також інші докази, надані заявницею на підтвердження наявності підстав для видачі обмежувального припису щодо кривдника у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вони безумовно не підтверджують вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON] , не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створити небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про те, що між сторонами існують невирішені питання поділу спільного майна та суперечки з цього питання, що не може розцінюватись як насильство в сім`ї. Отже, надавши оцінку наявним у справі доказам, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису, оскільки заявниця не довела вчинення домашнього насильства [PERSON] щодо неї у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи те, що заявника на підставі ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України здійснює розподіл судових витрат та компенсує витрати за рахунок держави. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed