Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Банк звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтовує тим, що 6 січня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого банк надав їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, але всупереч укладеному договору відповідач порушував строки погашення кредиту та процентів, в зв`язку з чим станом на 4 листопада 2024 року має заборгованість в розмірі 33818 грн. 53 коп., в т.ч.: 33818 грн. 53 коп. заборгованості за тілом кредиту. Посилаючись на вказане, позивач просить стягнути з відповідача борг в 33818 грн. 53 коп. та понесені судові витрати. Як вбачається з позовної заяви, представник позивача позовні вимоги повністю підтримав, просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі, зазначила, що представником позивача зазначено, що відповідачу відкрито кредитну лінію 6 січня 2018 року у сумі 50000 грн., у той же час з наданої представником позивача довідки про рух коштів по картці [PERSON] вбачається, що кредитний ліміт відповідачу було встановлено у розмірі 3000 грн. і відсутня інформація про рух коштів з 6 січня 2018 року по 14 лютого 2018 року включно. Заслухавши представника відповідача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом, 6 січня 2018 року між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (а.с.19,22-45). Відповідно до довідки про розмір встановленого кредитного ліміту АТ «Універсал Банк» від 16 грудня 2024 року, 6 січня 2018 року [PERSON] відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у гривні шляхом підписання Анкети-заяви до Договору, розмір встановленого кредитного ліміту 50000 грн. (а.с.18). Згідно з довідкою про наявність рахунку АТ «Універсал Банк» від 9 жовтня 2025 року на ім`я [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] , валюта рахунку - UAH (а.с.98). Відповідач прострочила виконання свого зобов`язання, оскільки порушила строки повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, внаслідок чого станом на 4 листопада 2024 року має заборгованість в розмірі 33818 грн. 53 коп., в т.ч.: 33818 грн. 53 коп. заборгованості за тілом кредиту, що підтверджується письмовими розрахунками та довідкою про рух коштів по картці [PERSON] (а.с.12-17,82-97). Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що спірний договір укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Згідно з ч.1 ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з п.5.11 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в Мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно з тарифами. Доводи представника відповідача про те, що неможливо встановити, який саме кредитний ліміт було встановлено відповідачу при відкритті карткового рахунку та відсутності даних про рух коштів з 6 січня 2018 року по 14 лютого 2018 року є непереконливими, оскільки судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача тіло кредиту та відсотки за користуванням кредитом у тому розмірі та за той період, яким відповідач фактично користувалася. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, відповідачем надано докази того, що вона є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.63,112-113). Згідно з п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства пр. судові витрати у цивільних справах» якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації позивачу за рахунок держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. Відповідно до ст.ст.526-527, 610, 611, 1054 ЦК України,

Outcome: approved