Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 11.05.2011 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно. Згідно рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.10.2014 року постановлено розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 11.05.2011 року з відповідача на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , зменшено з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму 350 (триста п`ятдесят) гривень щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення ним повноліття. Посилаючись на те, що розмір аліментів визначений судом, менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та є недостатнім для забезпечення потреб дитини виникли підстави для зміну розміру аліментів. Тому просить змінити розмір аліментів, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. з подальшою індексацією, відповідно до вимог Закону щомісячно, починаючи з дня набуття рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило. Своїм правом подачі відзиву у строки встановлені ухвалою суду від 30.10.2025 року не скористався. Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, сторони в судове засідання не з`явилися , а також те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджено свідоцтво про народження серії [NUMBER] , згідно якого [PERSON] народився [INFO] , в графі зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Судом досліджено копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.10.2014 року згідно якого розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 11.05.2011 року з відповідача на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , зменшено з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму 350 (триста п`ятдесят) гривень щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення ним повноліття. Судом досліджено відповідь на запит Першого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївській області від 10.10.2025 року щодо заборгованості по аліментам відповідача на користь сина [PERSON] , яка станом на вересень 2025 тановить11846,43 грн. Так, у частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181СК України). Відповідно до ст.182СКУкраїни при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина першаст.192СКУкраїни передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. У зв`язку з чим, 350 грн. аліментів не можуть забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, оскільки даний розмір навіть менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Раніше визначений розмір аліментів не забезпечує гармонійного розвитку дитини, а тому наведені позивачкою обставини, враховуючи інтереси дитини, є істотними та впливають на визначення розміру аліментів Також суд приймає до уваги, що на час вирішення справи №468/1622/14-ц прожитковий мінімум на дитину до 6 років становив 1 102 грн., тоді як на час розгляду справи, станом на 2026 рік, прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років (вік [PERSON] 15 років ) становить 3512 грн. Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема на утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини, є загальновідомими, підтверджується встановленням різного розміру прожиткового мінімуму на дитину в залежності від її віку, та не потребують доказування. За такого суд погоджується з тим, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку сина сторін, а тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну їх розміру. З огляду на викладене, з урахуванням конкретних обставин справи, зважаючи на те, що платник аліментів є працездатною особою, а, отже, здатною забезпечувати належний рівень утримання як себе, так і неповнолітньої дитини, суд вважає що визначення аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 350 грн. на 2000 грн. щомісячно. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 Верховний Суд зазначав, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Отже, викладені висновки Верховного Суду зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15травня 2006 року N 3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. За наведених вище обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, а відтак він підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved