Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

у вересні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом у якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати, загальною площею 46,5 кв. м, житловою площею 17,3 кв. м, в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що приблизно [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на квартиру [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати, загальною площею 46,5 кв. м, житловою площею 17,3 кв. м, що належала [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.12.2006 року Також позивач зазначає, що [PERSON] за життя склала заповіт від 16.06.2020 року, відповідно до якого заповіла йому усе своє майно. [PERSON] зауважує, що звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом у встановлений законом термін. Разом з тим, нотаріусом прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно. Посилаючись на те, що виготовити дублікат правовстановлюючого документа неможливо, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою від 13.10.2025 року відкрито провадження в указаній справі та призначено підготовче судове засідання. Витребувано з Першої київської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №1487/2020, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла приблизно [INFO] (а.с. 35-36). 07.11.2025 року та повторно 14.11.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому Київська міська рада з огляду на наявні в матеріалах справи докази та відсутності інформації про оскарження заповіту просить ухвалити рішення згідно з нормами чинного законодавства (а.с. 53,54-54 зворот). Ухвалою суду від 25.11.2025 року підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 174). В судове засідання учасники справи не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи в установленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Представник позивача подав суду заяву в якій просить справу слухати без участі позивача, а позовні вимоги - задовольнити. Відповідачем у поданому відзиві зазначено про розгляд справи без участі представника Київської міської ради. Третьою особою Першою київською державною нотаріальною конторою пояснень на позовну заяву до суду не подано. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, в тому числі й із спадкової справи № 1487/2020, які надійшли 11.11.2025 року на виконання ухвали судді від 13.10.2025 року, що приблизно [INFO] померла [PERSON] . Крім того, згідно із листом Першої київської державної нотаріальної контори від 19.02.2025 року № 887/02-14 [PERSON] , померла приблизно [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема й на квартиру [ADDRESS] , що належала останній на праві власності згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 20.12.2006 року. Судом з`ясовано, що рішенням Київської міської ради від 25.08.2022 року № 4927/4968 перейменовано [ADDRESS] . Також право власності [PERSON] на зазначене нерухоме майно підтверджується інформаційною довідкою КП КМР «КМ БТІ» від 12.02.2025 року КВ-2019 № 5419, з якої вбачається, що за [PERSON] на праві власності зареєстровано квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Голосіївської райдержадміністрації 20.12.2006 року, розпорядження № 32110. Дата проведення реєстрації в Бюро 14.05.2007 року за реєстровим № 9697. [PERSON] за життя склала заповіт від 16.06.2020 року, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла позивачу. [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом у встановлений законом строк. 08.05.2025 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Дубенко А.О. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не зміг надати оригінали правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, оскільки вони в нього відсутні, та отримати дублікат правовстановлюючого документа, виданого на ім`я померлої людини позивач немає можливості. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Отже, позивач має право на спадкування за заповітом квартири після померлої приблизно 20.08.2020 року [PERSON] . Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на спадщину -квартиру [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати, загальною площею 46,5 кв. м, житловою площею 17,3 кв. м, в порядку спадкування за заповітом після померлої приблизно [INFO] [PERSON] . З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved