Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги, враховуючи відповідь на відзив, обґрунтовує тим, що 10.11.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-10061543 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого, ТОВ «Макс Кредит» надало позичальнику кредит в сумі 6500 грн. строком на 360 днів із відсотковою ставкою 0,94 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом та зниженою ставкою 0,85 % протягом 15 днів, починаючи з першого дня користування кредитом. Всупереч умов Договору № 00-10061543 від 10.11.2024 року, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, що створило заборгованість у розмірі 19587,10 грн., яка складається з наступного: 7800 грн. заборгованість по кредиту; 9837,10 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1950 грн. штрафні санкції згідно умов договору. 14.05.2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 14052025-МК/ЮнітКапітал, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передає (відступає) ТОВ «Юніт капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Юніт капітал» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10061543 від 10.11.2024 року. Відтак, ТОВ «Юніт капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 19587,10 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 17637,10 грн., згідно кредитного договору № 00-10061543 від 10.11.2024 року та понесені судові витрати по справі. У відзиві на позовну заяву, відповідач вказує, що позивачем не надано доказів укладення ним кредитного договору в електронній формі, оскільки, у наданому кредитному договорі відсутні обов`язкові реквізити електронного документа, не надано первинних бухгалтерських документів щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, що не дає можливості встановити алгоритм їхнього нарахування. Також, зазначає, що на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід до позивача прав вимог у сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу. Просив відмовити в задоволені позову. Ухвалою суду від 27 листопада 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 26 січня 2026 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено частково. Ухвалою суду від 23 лютого 2026 року в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів відмовлено. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом встановлено, що 10.11.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-10061543 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого, ТОВ «Макс Кредит» надало позичальнику кредит в сумі 6500 грн. строком на 360 днів із відсотковою ставкою 0,94 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом та зниженою ставкою 0,85 % протягом 15 днів, починаючи з першого дня користування кредитом. Відповідно до п. 1.6 вказаного Договору, кредитодавець одноразово в момент видачі кредиту нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 20,00% від суми кредиту, що складає 1300 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених п. 3.5 цього договору. Згідно п. 2.10 кредитного договору, кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 10 листопада 2024 року. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 6500 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . У відповідності до п. 3.1. кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на щоденній основі, починаючи з дати перерахування коштів у розмірі суми кредиту з поточного рахунку кредитодавця до дня фактичного повного повернення кредиту протягом строку дії кредитної лінії. Також, під час укладення вищевказаного кредитного договору, відповідачем 10.11.2024 року підписано електронними підписами з одноразовими ідентифікаторами Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором та паспорт споживчого кредиту. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Вказаний вище договір був укладений в електронній формі та від імені його сторін був підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір кредитної лінії в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні договірні правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Макс Кредит» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору, що підтверджується довідкою ТОВ «Профітгід» про перерахування коштів 10.11.2024 року о 20 год. 00 хв. у розмірі 6500 грн. на банківський рахунок [NUMBER] . Як вбачається із інформації наданої АТ «Універсал Банк» від 14.02.2026 року, платіжна картка № [NUMBER] була емітована банком на ім`я відповідача [PERSON] та із виписки про рух грошових коштів по рахунку відкритого до платіжної картки № [NUMBER] встановлено зарахування коштів в розмірі 6500 грн. 10.11.2024 року. Відтак, доводи сторони відповідача щодо відсутності доказів укладення договору в електронній формі та перерахування коштів за кредитним договором № 00-10061543 від 10.11.2024 року, суд до уваги не бере. Отже, судом встановлено, що позикодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором. Однак, всупереч умов Договору № 00-10061543 від 10.11.2024 року, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 19587,10 грн., яка складається з наступного: 7800 грн. заборгованість по кредиту; 9837,10 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1950 грн. штрафні санкції згідно умов договору. 14.05.2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 14052025-МК/ЮнітКапітал, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передає (відступає) ТОВ «Юніт капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Юніт Капітал» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників. Згідно п. 2.2. договору факторингу, сторони погодили, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає Кредитором по відношенню до Боржників стосовно боргів та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги відповідно до реєстру боржників та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 14052025-МК/ЮнітКапітал від 14.05.2025 року, ТОВ «Юніт капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10061543 від 10.11.2024 року в сумі 19587,10 грн., яка складається з наступного: 7800 грн. заборгованість по кредиту; 9837,10 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1950 грн. штрафні санкції згідно умов договору. Доводи відповідача щодо відсутності доказів, що підтверджують перехід до позивача прав вимог також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. З моменту отримання права вимоги до відповідача за кредитним договором, ТОВ «Юніт Капітал» не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості відповідача та не пред`являє до стягнення 1950 грн. штрафних санкцій згідно умов договору. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про задоволення позову, а саме, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 00-10061543 від 10.11.2024 року, у розмірі 17637,10 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 7800 грн., заборгованості по процентах 9837,10 грн. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. На підставі вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК України, з відповідача слід частково стягнути понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що 10.09.2025 року позивач уклав договір №10/09/25-02 про надання правничої допомоги з адвокатським об`єднанням «Соломко та Партнери» відповідно до умов якого, адвокатське об`єднання зобов`язується надати послуги клієнту за винагороду та додаткову угоду №25770874458 від 11.09.2025 року, відповідно до умов якої, позивач доручив, а адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу за кредитним договором № 00-10061543 від 10.11.2024 року. Уакті прийому передачі наданих послуг від 01.10.2025 року зазначено, які саме заходи та дії здійснив адвокат: складання позовної заяви 5000 грн., вивчення матеріалів справи про стягнення з боржника, яким є [PERSON] за кредитним договором 1000 грн., підготовка адвокатського запиту -500 грн., підготовка клопотання 500 грн., а всього 7000 грн. Суд, вважає за можливе задовольнити клопотання позивача ТОВ «Юніт Капітал», проте зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з [PERSON] до 2500 грн. При цьому, суд враховує принцип співмірності витрат на правничу допомогу адвокатата визначені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України обставини, а саме, складність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатським об`єднанням «Соломко та Партнери» документів, значення справи для сторони та публічний інтерес до справи, а також заперечення відповідача щодо стягнення судових витрат. Крім того, відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved