Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на період навчання. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що вона є повнолітньою донькою відповідача. На даний час продовжує навчання та відповідно до вимог законодавства має право на утримання від батька до досягнення 23 років. Покликаючись на норми статей 199, 200 Сімейного кодексу України, позивач просить стягнути із відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня подання позову до суду і до досягнення 23 років або припинення навчання. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 29.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 17.02.2026 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. У поданій заяві по суті справи відповідач зазначає, що позивач не надала доказів понесення витрат на навчання, оскільки вона навчається на державній (безоплатній) формі навчання; не надала доказів щодо вартості проживання у місті навчання, доказів витрат на проїзд, не здійснено розрахунку щомісячних витрат, необхідних для забезпечення навчання та проживання; не доведено відсутність у позивача власних доходів чи можливості самостійного забезпечення власних потреб. Також відповідач зазначив, що у липні 2025 року позивачці виповнилося 18 років, але він продовжує сплачувати аліменти, про що свідчить надана довідка про утримані аліменти №2 від 04.02.2026. Незважаючи на відсутність доказів, відповідач погоджується, що дочка все ж таки несе витрати на проїзд до навчального закладу, а тому вважає, що кошти в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 гривень будуть достатні для покриття цих витрат, з урахуванням участі у витратах і матері дитини. Також відповідач просив звільнити його від сплати судового збору, оскільки він має статус особи з інвалідністю ІІ групи, на підтвердження чого долучив копію довідки до акту огляду МСЕК та пенсійного посвідчення. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення з мотивів викладених у позовній заяві. Зазначила, що у 2025 році розпочала навчання в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини на денній формі навчання. Незважаючи на те, що вона навчається на бюджеті, вона несе витрати на проїзд із міста Христинівки до міста Умані, харчування та навчання. Через навчання на денній формі позивач не має змоги працювати та не має власного заробітку, а мати через перенесену тяжку хворобу і встановлену ІІІ групу інвалідності наразі не працює та не може самостійно покрити ці витрати. На тверду грошову суму аліментів запропонованих відповідачем позивач не погоджується, оскільки вважає цю суму недостатньою, тому просила стягувати аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходів відповідача щомісячно. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився, що у зв`язку із навчанням на денній формі навчання його донька несе витрати, які складаються із витрат на проїзд та харчування. За його підрахунками сума у 4 000 гривень є достатньою для покриття цих витрат. Оскільки в місяці приблизно 20 робочих днів, тоді денна сума аліментів становить 200 грн, з яких 100 грн на проїзд, а 100 грн на харчування. Повідомив, що його дохід складається із заробітної плати близько 15 000 грн без відрахувань та пенсії близько 6000 грн. Він також хворіє. Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.07.2007. Позивачка [INFO] досягла повноліття. Відповідно до довідки № 45045 від 05.09.2025 [PERSON] є студенткою 1 го курсу Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, денна форма навчання. Термін навчання із 01.09.2025 по 30.06.2029. Відповідач [PERSON] працює на посаді електромеханіка Виробничого підрозділу «Христинівська дистанція сигналізації та зв`язку» Регіональної філії «Одеська залізниця», отримує заробітну плату, розмір якої за період із січня 2025 року по січень 2025 року становив 108 947,59 грн. Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ №851855 [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням. Видане 01.07.2014 на ім`я [PERSON] пенсійне посвідчення серії [NUMBER] 01.07.2014 підтверджує, що він є отримувачем пенсії по інвалідності. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина урегульовані Главою 16 СК України. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як на тому наголошено у постановах Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 337/642/22, від 16.02.2022 у справі № 381/2423/20, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). За приписами статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка є студенткою 1 го курсу Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини денної форми навчання. Термін навчання: із 01.09.2025 по 30.06.2029. У зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі об`єктивно позбавлена можливості працевлаштування, має потребу в харчуванні, одязі, забезпеченні побутових потреб, проїзді до місця навчання. Оскільки на даний час вона не спроможна себе забезпечити, то саме на батьків покладається такий обов`язок. Відповідач про свою неможливість надавати матеріальну допомогу дочці суду не повідомив. Позовні вимоги визнав частково та погодився на сплату аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 4 000 грн. Зважаючи на позицію позивача про стягнення аліментів у частці від доходу, а не твердій грошовій сумі, пояснення відповідача про те, що 4 000 грн становлять близько 25% його місячного доходу, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заявлених вимог та стягнення із відповідача на користь позивача частини віх видів його доходів. За приписами статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким днем у даній справі є день звернення з позовом до суду, тобто 14.01.2026. При розподілі судових витрат суд виходить із таких положень процесуального законодавства. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки сторони звільнені від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 1 211,20 грн підлягає компенсації за рахунок держави. На підставі ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial