Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 478,98 грн,а також 2 422, 40 грн судового збору та 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову позивач посилався на такі обставини. 27.12.2024 між ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії № 977149615 у формі електронного документу, відповідно до якого відповідач отримав від товариства кредитні кошти у розмірі 10 000 грн, які перераховані на зазначену ним банківську картку № [NUMBER] . За Договором факторингу № MB-ТП/32 від 22.04.2025 ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги до боржників вказаних в реєстрі, у тому числі до відповідача. Заборгованість відповідача за кредитним договором складає суму у розмірі 30 478,98 грн, з яких: 9 999,07 грн заборгованість по кредиту та 20 479,01 грн заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надала, про дату, час і місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами повідомлена належним чином. За таких обставин суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, як передбачено ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що 27.12.2024 між ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено договір кредитної ліні № 977149615 (далі по тексту Договір), за яким кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 2 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах, визначених у Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». За умовами пункту 5.1 Договору грошові кошти надаються позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки 5457-08ХХ-ХХХХ-1689, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання Позичальником чергового траншу за Договором. В подальшому між ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору кредитної ліні № 977149615, та суму кредиту збільшено до 10 000 грн. Позивач виконав зобов`язання за договором про надання кредиту, перерахувавши грошові кошти в сумі 10 000 грн на картку відповідача за номером [NUMBER] . Саме такий номер банківської картки [NUMBER] відповідач вказала у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 27.12.2024, а тому суд доходить висновку про виконання ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» своїх зобов`язань за Договором. Відповідно до Розділу 8 Договору відповідач за користування кредитними коштами зобов`язаний сплачувати товариству проценти за його користування. Загальні витрати та загальна вартість кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки відповідача та прораховується у порядку, визначеному в пунктах 8.3 8.7 Договору. Відповідач добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, власноручно заповнив заявку на отримання кредитних коштів з використанням мережі Інтернет, а саме в своєму особистому кабінеті на сайті товариства зазначив персональні дані, в тому числі: паспортні дані, дані про електронну пошту та абонентський номер, реквізити банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредит. Після автоматизованої обробки заяви на отримання кредитних коштів інформаційно комунікаційна система товариства та її схвалення, згенерувала індивідуальну частину електронного договору, що є офертою та містить усі істотні умови та надала для ознайомлення в його особистому кабінеті. Відповідно до п. 4.10.7. Договору відповідач, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду (акцепт) на укладення Договору шляхом направлення повідомлення товариству, яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: ввів у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови Договору, одноразовий ідентифікатор, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». За змістомп. 4.10.8. Договору після створення сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором, текст оферти, реквізити електронного підпису одноразовим ідентифікатором, які дають змогу встановити дату та час вчинення кожною з сторін дій спрямованих на підписання цього Договору, та реквізити сертифікату кваліфікованої електронної печатки Товариства, зберігаються в файлі формату, що унеможливлює зміну чи видалення такої інформації. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін пароль", або смс коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18). Як встановлено судом під час розгляду даної справи, Договір кредитної лінії № 977149615 підписаний відповідачем 29.12.2024 о 16:34:06 шляхом введення одноразового ідентифікатора WTXW. Паспорт споживчого кредиту до Договору [PERSON] підписала 27.12.2024 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 4433. Договір укладений із дотриманням вимог законодавства щодо електронних правочинів, підписаний відповідачем у визначений Законом України «Про електронну комерцію» спосіб. Заперечень щодо укладення даного договору від відповідача не надходило, розрахунок заборгованості [PERSON] не оспорювала. Зазначений договір не визнаний судом недійсним, тому в силу статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Відповідно до укладеного 22.04.2025 між ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Договору факторингу № MB-ТП/32 ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату належні йому права вимоги, у тому числі до відповідача у справі. Згідно із Реєстром прав вимоги до Договору факторингу № MB-ТП/32 позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] по Договору № 977149615 від 27.12.2024 у розмірі 21 073,99 грн, з яких: 9 999,07 грн заборгованість за тілом кредиту, 6 075,38 грн заборгованість по процентах, 4 999,54 грн неустойка. Укладений Договір факторингу відповідає вимогам законодавства, позивачем надано докази перерахування коштів первинному кредитору, договір ніким не оспорений, а відтак є дійсним. Право відступлення грошової вимоги по Договору передбачено у його пункті 9.1.1.5, за яким товариство має право в будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, без згоди позичальника відступити права грошової вимоги за Договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу. На виконання вимог ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» та у спосіб, визначений п. 14.19 Договору ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» повідомило позичальника про відступлення права вимоги. Відомості про погашення боргу [PERSON] матеріали справи не містять. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії № 977149615 від 27.12.2024 борг відповідача перед позивачем складає 30 478,98 грн, з яких 9 999,07 грн заборгованість по кредиту; 20 479,91 грн проценти за користування кредитом. Загальний строк кредитування згідно розрахунку становить із 27.12.2024 дата отримання кредиту по 16.09.2025 дата дострокового розірвання договору). Здійснений позивачем розрахунок відповідач не оспорювала. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки [PERSON] зобов`язання по кредитному договору не виконала, отримані в кредит кошти, нараховані проценти за користування кредитом не сплатила, то позовні вимоги ТОВ «Таліон Плюс» підлягають до задоволення. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог стягненню із відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім витрати на сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн. При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 5 000 грн, суд виходить із такого. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024, додаткову угоду № 2176 від 06.11.2025, акт приймання передачі наданих послуг від 06.11.2025 та копію платіжної інструкції від 06.11.2025 № 195 про перерахування коштів за надану правничу допомогу. На підставі поданих позивачем доказів та враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності, співмірності, конкретні обставини справи, її складність та ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд доходить висновку про наявність підстав стягнення із відповідача на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Outcome: approved