Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП [NUMBER] ; паспорт громадянина України [NUMBER] виданий Хмельницьким МВ УМВС України в Хмельницькій області 15 лютого 2007 року; зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) право власності в порядку спадкування за законом на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Полісся», с.Васьківчики Красилівського району (тепер Хмельницького) Хмельницької області, розміром 3,72 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлому [PERSON] , який помер [INFO] в селі Васьківчики Красилівського району Хмельницької області. Позовні вимоги мотивує тим, що[PERSON] є рідною племінницею [PERSON] . 24 червня 2025 року державним нотаріусом повідомлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу №183/2025. Також даним листом-рішенням рекомендовано [PERSON] звернутися до суду про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідно до довідок, які видані Васьківчицьким старостинським округом Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 06 березня 2024 року та від 14 листопада 2025 року за №98 - [PERSON] був зареєстрований і фактично проживав по [ADDRESS] . Разом з ним без реєстрації проживала [PERSON] , яка здійснювала догляд за [PERSON] та вела з ним спільне господарство. Після смерті [PERSON] , [PERSON] , взяла речі домашнього вжитку під свою охорону. Відповідно до Довідки, яка видана Васьківчицьким старостинським округом Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 14 листопада 2025 року за №99 [PERSON] похоронила свого дядька [PERSON] . Враховуючи той факт, що позивач проживала спільно з [PERSON] , то відповідно до ст.533 ЦК УРСР одержала право на спадкування майна, яке належало спадкодавцеві. До спадкового майна, яке належало на день смерті [PERSON] належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який виданий 22 листопада 1996 року головою Красилівської районної державної адміністрації. Згідно сертифікату [PERSON] має право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Полісся» в c.Васьківчики розміром 3,72 в умовних кадастрових гектарах. [PERSON] , зазначає, що їй невідомі особи, які можуть бути спадкоємцями майна [PERSON] на момент подання позовної заяви до суду. Визнання права власності на спадкове майно, для [PERSON] є важливим, так як це надасть змогу реалізувати в подальшому їй свої права та інтереси, якими має право володіти власник майна. Аргументи учасників справи. Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явилися; представник позивача надіслав заяву, у якій просить розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача у судове засідання не з`явився; надіслав до суду заяву, в якій просить справу без участі представника ради. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 24.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження, витребувано докази. Ухвалою суду від 12.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Короткий зміст фактичних обставин справи. [PERSON] народилася [INFO] в селі Васьківчики Красилівського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про народження. Її батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно з копій з Державного архіву Хмельницької області з Книги реєстрації актів про народження за період з 02 січня 1927 року по 29 грудня 1927 року, відповідно до запису про народження №39 від 13 травня 1927 року [PERSON] народився [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно з копій з Державного архіву Хмельницької області з Книги реєстрації актів про народження за період з 01 січня 1929 року по 06 січня 1930 року, [PERSON] народився [INFO] в с. Антоніни, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] записів про народження слідує, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами, а тому [PERSON] є рідною племінницею [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] в селі Васьківчики Красилівського району Хмельницької області. Згідно архівної довідки від 05.08.2025, спадкова справа до майна померлого [PERSON] 2001-2004 р. - не заводилась. [PERSON] ( [INFO] ) помер [INFO] . Відповідно до довідок, які видані Васьківчицьким старостинським округом Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 06 березня 2024 року та від 14 листопада 2025 року за №98 - [PERSON] був зареєстрований і фактично проживав по [ADDRESS] . Разом з ним без реєстрації проживала [PERSON] , яка здійснювала догляд за [PERSON] та вела з ним спільне господарство. Після смерті [PERSON] , [PERSON] взяла речі домашнього вжитку під свою охорону. Відповідно до Довідки, яка видана Васьківчицьким старостинським округом Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 14 листопада 2025 року за №99, [PERSON] похоронила свого дядька [PERSON] за власний рахунок. 24 червня 2025 року державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори листом за вих.№1236/02-14 повідомлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу №183/2025. Відповідно до довідки, виданої Васьківчицьким старостинським округом Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 06 березня 2024 року, після смерті [PERSON] , фактично в управління майном вступила - [PERSON] . Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину (на право на земельну частку/пай) відмовлено у зв`язку з необхідністю встановлення права на спадкування відповідно до норм ЦК УРСР 1963 року, рекомендовано звернутись до суду. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який виданий 22 листопада 1996 року головою Красилівської районної державної адміністрації, [PERSON] має право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Полісся» в с.Васьківчики розміром 3,72 в умовних кадастрових гектарах. Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № 29-22-0.502-369/2-26 від 29.01.2026 встановлено, відповідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку земель колективної власності КСП «Полісся» с.Васьківчики, Васьківчицької сільської ради, Красилівського району, Хмельницької області, розробленої та затвердженої розпорядженням Красилівської райдержадміністрації №197/2009-р від 14.05.2009, відомості щодо виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] згідно сертифіката на право на земельну частку (пай ) серії ХМ № 0226603 від 22.11.1996 року із земель колективної власності КСП «Полісся» с.Васьківчики, Красилівського району Хмельницької області, відсутні. Мотиви, з яких виходить суд, і застосовані норми права. Положеннями статей 1216, 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Питання щодо спадкових прав після смерті [PERSON] регулюється законодавством, яке діяло на час її смерті, а саме: розділом 7 Цивільного кодексу України в редакції закону 1963 року. Так, стаття 529 ЦК УРСР ( в ред.1963 року) визначала першу чергу спадкоємців за законом, до кола яких відносились діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР 1963 року право представлення прямо передбачалося лише для онуків і правнуків спадкодавця (у межах першої черги спадкування). Разом із тим, стаття 530 ЦК УРСР 1963 року визначала, що у разі відсутності спадкоємців першої черги спадкоємцями другої черги є брати і сестри спадкодавця, а також його дід і баба. Норми ЦК УРСР 1963 року не містили прямої вказівки на право представлення для дітей братів і сестер спадкодавця (племінників). Отже, на день відкриття спадщини позивач формально не належала до жодної категорії спадкоємців за законом, які були передбачені ЦК УРСР, а тому не вважалася спадкоємцем. З 01 січня 2004 року втратив чинність ЦК УРСР та набрав чинність ЦК України. Положенням книги шостої ЦК України розширено перелік осіб, які мають право на спадщину за законом. Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК України. Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Отже, позивач є племінницею спадкодавця, тобто спадкоємцем п`ятої черги в розумінні ст. 1265 ЦК України. Відповідно до ст.548, 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно матеріалів справи, після смерті [PERSON] у фактичне управління майном вступила його племінниця [PERSON] , яка проживала з ним та доглядала його, інші спадкоємці відсутні. За змістом ч.1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, суду при розгляді справ про визнання права на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Умовою для переходу в порядку спадкування права на спадкове майно є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Згідно роз`яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай), основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). У відповідності з п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтями 1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, з урахуванням відсутності спадкоємців першої черги; смерті рідного брата спадкодавця до відкриття спадщини; наявності родинного зв`язку між позивачем і спадкодавцем; фактичного прийняття спадщини позивачем, суд дійшов висновку, що [PERSON] має право на спадкування за законом, як єдиний спадкоємець, що вступив у спадкові права та має право на земельну частку (пай). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Так як спадкодавцеві належало право на земельну частку (пай), то і за спадкоємцем слід визнати саме право на земельну частку (пай), а не право власності на земельну частку (пай), як просив позивач. Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню частково. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору (п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: partial