Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Чигиринської міської ради, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності порядку спадкування. В обґрунтування поданого позову зазначила, що [INFO] померла [PERSON] . Позивачка з померлою мала дружні стосунки, підтримувала сімейні відносини, хоча кровного споріднення між ними не було. Померла була дружиною дядька позивачки, рідного брата її матері. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 3,22 га, що розташована в адмінмежах Красносільської сільської ради. Зазначена земельна ділянка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся її чоловік [PERSON] , але успадковане майно він за собою не зареєстрував, а згодом [INFO] помер. Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася його дружина [PERSON] та успадкувала після його смерті іншу земельну ділянку, яка на праві приватної власності належала саме померлому [PERSON] . Після отримання копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] позивачці [PERSON] стало відомо, що 25.07.2008 [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося. [PERSON] спадщину не прийняв та помер [INFO] , у свою чергу [PERSON] спадщину не прийняв. На адвокатський запит Чигиринська міська рада повідомила, що спадщина після смерті [PERSON] відумерлою не визнавалася і земельна ділянка за кадастровим номером 7125482500:01:000:0306 у комунальну власність не передавалася. Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 19.06.2025 [PERSON] був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . У наданий рішенням суду додатковий строк позивачка звернулася до Чигиринської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте постановою від 23.10.2025 у вчиненні відповідної нотаріальної дії їй було відмовлено. Зазначена постанова обґрунтована наявністю інших спадкоємців за заповітом, а також спадкоємця, який мав обов`язкову частку у спадщині. Проте, на думку позивачки такі висновки нотаріуса не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися, відповідно їх частки у спадщині, яку вони мали право прийняти, переходять до інших спадкоємців і розподіляються між ними порівну. У свою чергу [PERSON] мав обов`язкову частку у спадщині як непрацездатна особа, проте він спадщину не оформив, а його дружина [PERSON] на спірну земельну ділянку не претендує та свої спадкові права на неї не заявляла. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду, тому просить суд визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 3,2242 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7125482500:01:000:0306, яка розташована в межах Черкаського району Черкаської області. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 26.12.2025 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, справа призначена до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 02.02.2026 закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. Під час підготовчого провадження судом вирішено питання про витребування з архіву Чигиринського районного суду Черкаської області цивільної справи за позовом [PERSON] до Чигиринської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (справа № 708/761/24, провадження № 2/708/15/25), а також цивільної справи за позовом [PERSON] до Чигиринської міської ради, [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (справа № 708/388/25, провадження № 2/708/270/25). У визначений судом день та час судового розгляду учасники не з`явилися. Представниця позивача адвокат Кушнір А. С. засобами електронного зв`язку із використанням системи «Електронний суд» подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивачки. Позов підтримала та просила суд його задовольнити. Представник Чигиринської міської ради за посадою [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Щодо рішення у справі представник відповідача поклався на розсуд суду. Відповідач [PERSON] суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення судом. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що після смерті її чоловіка [PERSON] вона прийняла спадщину та стала спадкоємицею належної померлому земельної ділянки площею 2,0968 га (кадастровий номер 7125482500:01:000:0307). Стосовно спірної земельної ділянки, яка належала [PERSON] , [PERSON] самостійні вимоги не заявлялися, оскільки на момент прийняття спадщини їй не було відомо про наявність у [PERSON] права на її спадкування та про саму ділянку у цілому. Розгляд справи просила проводити у її відсутність за наявними у справі матеріалами. Неявка учасників справи за наведених обставин не перешкоджає судовому розгляду. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, а також матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до Чигиринської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (справа № 708/761/24, провадження № 2/708/15/25), матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до Чигиринської міської ради, [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (справа № 708/388/25, провадження № 2/708/270/25), встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Правовідносини, що виникли між сторонами, стосуються питань спадкування, тому до їх правового регулювання застосовуються норми Книги шостої «Спадкове право» Цивільного Кодексу України. Відповідно до приписів ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Порядок спадкування за заповітом регламентований Главою 85 Книги шостої «Спадкове право» Цивільного Кодексу України. У статті 1233 ЦК України надано визначення поняття заповіту, відповідно до якого заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частинами 1, 2 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч.ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України). Право на обов`язкову частку у спадщині, гарантоване положеннями статті 1241 Цивільного кодексу України, визначає, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Нормами цивільного законодавства регламентований порядок здійснення права на спадкування, зокрема порядок вчинення дій, спрямованих на прийняття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Наслідки пропуску визначеного законодавцем строку на вчинення юридично-значимих дій, спрямованих на прийняття спадщини, визначені частиною першою статті 1272 Цивільного кодексу України, зі змісту якої убачається, що у випадку, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У свою чергу наслідком відмови або неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом є перехід частки у спадщині, яку він мав право прийняти, до інших спадкоємців за заповітом із її подальшим розподілом між ними порівну (ч. 1 ст. 1275 ЦК України). Під час розгляду справи судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , на підтвердження чого в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про смерть, виданого Виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, актовий запис № 01. На момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] померлій на праві власності належала земельна ділянка площею 3,22 га, кадастровий номер 7125482500:01:000:0306, яка розташована в адмінмежах Красносільської сільської ради. Відповідно до листа Чигиринської міської ради від 23.04.2024 вказана земельна ділянка відумерлою спадщиною не визнавалася та до комунальної власності Чигиринської міської ради не передавалася. За життя померла склала заповіт, посвідчений 25.07.2008 секретарем Красносільської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій за № 84. Вказаним заповітом [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, за яким усе майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і на все те, на що вона матиме право за законом, заповіла [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Такий заповіт на день смерті [PERSON] не був змінений чи скасований, недійсним не визнавався, на підтвердження чого надана інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 29457202 від 27.01.2012. З копії спадкової справи № 15/2012, заведеної 27.01.2012 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , установлено, що до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся її чоловік [PERSON] . Вказаний спадкоємець першої черги за законом не оформив спадкових прав на успадковане ним після смерті дружини майно та помер [INFO] . Інші спадкоємці за законом, які звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, судом не встановлені. Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина [PERSON] , що підтверджено копією спадкової справи, заведеної після його смерті. Відповідно усе належне на день смерті [PERSON] майно та майнові права у порядку спадкування набула [PERSON] . На момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємець першої черги за законом [PERSON] був непрацездатною особою, оскільки являвся пенсіонером за віком, відповідно він мав обов`язкову частку у спадщині. Аналізуючи наведене суд констатує, що до кола спадкоємців після смерті [PERSON] на момент відкриття спадщини входили троє спадкоємців за заповітом (позивачка [PERSON] , відповідач [PERSON] та [PERSON] ), а також спадкоємець за законом чоловік померлої [PERSON] , який мав право на обов`язкову частку у спадщині та реалізував своє право на спадкування шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Наведені факти та обставини дають підстави для висновку, що [PERSON] успадкував належну йому обов`язкову частку, яка складалася з частки земельної ділянки площею 3,22 га, кадастровий номер 7125482500:01:000:0306. Інша частка цієї земельної ділянки могла бути успадкована трьома спадкоємцями за заповітом у рівних частках у випадку прийняття кожним із них спадщини. Натомість, [PERSON] та [PERSON] із заявами про прийняття спадщини у визначений законодавцем шестимісячний строк до нотаріальної контори не зверталися, відповідно право на спадкування не реалізували. Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 19.06.2025 позивачеві [PERSON] був наданий додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , у свою чергу наданими суду письмовими доказами підтверджено відповідне звернення позивачки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом протягом наданого їй додаткового строку. Проте, ураховуючи фактичне прийняття частки спадщини спадкоємцем за законом [PERSON] та перерозподіл часток спадкоємців за заповітом, які спадщину не прийняли, фактично спадкоємець за заповітом [PERSON] успадкувала частку земельної ділянки, яка належала померлій [PERSON] . З аналізу заявлених позовних вимог суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах Чигиринська міська рада та [PERSON] є неналежними відповідачами, оскільки у правовідносинах спадкування належним відповідачем має виступати спадкоємець, який прийняв спадщину. У даному випадку таким спадкоємцем є відповідачка [PERSON] , як правонаступник прав та обов`язків [PERSON] . Територіальна громада може бути належним відповідачем у спадкових спорах лише у випадку відсутності спадкоємців або не прийняття ними спадщини. Відповідно заявлені позовні вимоги до неналежних відповідачів не підлягають до задоволення. Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18), від 15.01.2020 у справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19), від 20.12.2021 у справі № 502/1603/18 (провадження № 61-10329св21), від 24.05.2023 у справі № 291/559/21 (провадження № 61-4425св23), від 13.12.2023 у справі № 753/8710/21 (провадження № 61-6090св23) та інших. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. За таких обставин судом установлено, що позивачка [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] успадкувала частку належної померлій земельної ділянки загальною площею 3,22 га, кадастровий номер 7125482500:01:000:0306. Неможливість одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та оформлення права власності на успадковану частку майна померлої порушує права позивачки і таке порушене право підлягає судовому захисту. Обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права відповідає положенням статті 16 Цивільного кодексу України, відповідно позов підлягає до часткового задоволення із визнанням за [PERSON] права власності на частку успадкованої земельної ділянки, відповідно позов підлягає до часткового задоволення. Необізнаність спадкоємця [PERSON] про належність померлому [PERSON] спірної земельної ділянки не спростовує висновків суду, оскільки право на неї було ним набуто у зв`язку із відкриттям спадщини після смерті [PERSON] . У свою чергу [PERSON] , вступивши у спадщину після смерті [PERSON] , прийняла усе належне померлому майно та майнові права, що кореспондує наявній законодавчій забороні прийняття спадщини у частині, з умовою або застереженням. Відповідно позивачка право на спадкування його частини спірної земельної ділянки не набула, у свою чергу зміна належності вже успадкованого майна не відповідає загальним засадам цивільного законодавства та завданням цивільного судочинства. На підставі викладеного,

Outcome: partial