Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Керівник Дергачівської окружної прокуратури Харківської області, який діє в інтересах держави в особі: Харківської обласної державної (військової) адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція», Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом: усунення перешкод Харківській обласній військовій (державній) адміністрації у користуванні і розпорядженні землями державної власності лісового фонду шляхом скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки загальною площею 0,1633 га з кадастровим номером 6322083002:00:000:0424 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо даної земельної ділянки. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 05.12.2011 по справі № 2010/2-1492/11 позовні вимоги заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного комітету лісового господарства України, Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА задоволено повністю. Визнано недійсним державний акт серії ЯИ № 837993 від 16.11.2009 на право власності на земельну ділянку розміром 0,1633 га за адресою: [ADDRESS] , виданий на ім`я [PERSON] . Визнано недійсним запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності [PERSON] на земельну ділянку розміром 0,1633 га за адресою: [ADDRESS] .Відмінено в Державному реєстрі земель державну реєстрацію державного акту серії ЯИ № 837993 від 16.11.2009 на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я [PERSON] . Зобов`язано [PERSON] звільнити та привести у придатний для використання стан земельну ділянку 0,1633 га за адресою: [ADDRESS] , та повернути зазначену земельну ділянку за належністю Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА. Разом з тим, як вбачається з поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 6322083002:00:000:0424, вказана земельна ділянка не була скасована у Державному земельному кадастрі, що є перешкодою у володінні, розпорядженні та користуванні земельною ділянкою, яка фактично є землями лісогосподарського призначення, з боку належного розпорядника Харківської обласної військової адміністрації та постійного користування ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція». У поясненнях заступник начальника відділу представництва в судах та інших органах Юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Харківській області А. Чернявський зазначив, що законодавством розмежовано державну реєстрацію земельної ділянки, тобто внесення до Державного земельного кадастру відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера та державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку, яка відповідно до частини 10 статті 79-1 ЗК України здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до а. 4 ч. 10 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Участь у справі сторін та інших учасників справи. Представник позивача Дергачівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі: Харківської обласної державної (військової) адміністрації Сапітон Д.В. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, причину неявки не повідомила, про місце, дату та час судового засідання за зареєстрованим місцем проживання була належним чином повідомлена, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення. Також [PERSON] повідомлялася за допомогою оголошення, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України». Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція» Муха А.І. надав суду заяву, у якій позовні вимоги прокурора підтримав та просив їх задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 5 грудня 2011 року позовні вимоги заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного комітету лісового господарства України, Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА задоволено повністю. Визнано недійсним державний акт серії ЯИ №837993 від 16.11.2009 на право власності на земельну ділянку розміром 0,1633 га за адресою: [ADDRESS] , виданий на ім`я [PERSON] . Визнано недійсним запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності [PERSON] на земельну ділянку розміром 0,1633 га за адресою: [ADDRESS] . Скасовано в Державному реєстрі земель державну реєстрацію державного акту серії ЯИ № 837993 від 16.11.2009 на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я [PERSON] . Зобов`язано [PERSON] звільнити та привести у придатний для використання стан земельну ділянку 0,1633 га за адресою: [ADDRESS] , та повернути зазначену земельну ділянку за належністю Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА. (а.с. 32-33). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 409869642 від 27.01.2025 земельна ділянка з кадастровим номером 6322083002:00:000:0424, площею 0,1633 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] . Відомості про право власності відсутні (а.с.31). Як вбачається з поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 6322083002:00:000:0424, вказана земельна ділянка належить [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , форма власності: приватна, державний акт ЯИ 837993, який зареєстровано 16.11.2009, реєстраційний номер 010969300386 (а.с. 34-39). З листа начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 26.02.2025 вбачається, що за даними проектів встановлених меж сільських населених пунктів Черкасько-Лозівської сільської ради та формування території вказаної ради розроблених ХФ «УкрНИИ Земпроект» (нині ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою) у 1992 році, враховуючи дані індексних кадастрових карт, земельні ділянки з кадастровими номерами, в тому числі з кадастровим номером 6322083002:00:000:0424, розташовані за межами населених пунктів на території Малоданилівської селищної ради Харківського (колишнього Дергачівського) району Харківської області (до об`єднання у Малоданилівську селищну об`єднану територіальну громаду території Черкасько-Лозівської сільської ради). Рішеннями Дергачівського районного суду Харківської області у справах щодо земельних ділянок у тому числі і з кадастровим номером 6322083002:00:000:0424, визнано недійсними та скасовано в Державному реєстрі земель державні акти на право власності на земельні ділянку За даними Державного земельного кадастру, наявними у Національній кадастровій системі, право власності на земельні ділянки у тому числі і з кадастровим номером 6322083002:00:000:0424 скасовано. Відомості щодо витребування вказаних земельних ділянок у правонабувачів у відділі відсутні. Крім того, у резолютивній частині відповідних рішень Дергачівського районного суду Харківської області відсутні будь-які зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області вчинити дії, в тому числі скасувати державну реєстрацію земельних ділянок у тому числі і з кадастровим номером 6322083002:00:000:0424 (зв. сторона а.с. 42-43). Відповідно до повідомлення директора Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроєкт» Державного агентства лісових ресурсів України №167 від 25.03.2025 - земельна ділянка з кадастровим номером 6322083002:00:000:0424 (10), згідно наданих координат ділянок, які прописані в поземельній книзі, знаходиться в межах кв. 152 Південного лісництва ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером 6322083002:00:000:0424 (10) з межами кварталу 152 Південного лісництва ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» становить 0,1633 га з загальної площі ділянки 0,1633 га, про що надано схему розташування земельних ділянок ( зв. сторона а.с. 49-50). Як вбачається з повідомлення директора Департаменту захисту довкілля та природокористування Харківської обласної державної адміністрації відповідно до відкритих даних земельного кадастру України та наявних картографічних матеріалів, зазначені у листі прокуратури, земельні ділянки у тому числі і з кадастровим номером 6322083002:00:000:0424, розташовані в межах території природного заповідного фонду-регіонального ландшафтного парку «Фельдман-Екопарк» (зв. сторона а.с. 54-55). Мотиви, з яких виходить суд, застосовані норми права та висновки суду. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Аналіз норм процесуального права, а також норм статей 4, 15, 16 ЦК України дає підстави стверджувати, що захисту в суді підлягає не будь яке право особи, а саме порушене. Звертаючись до суду з позовом, особа повинна довести як те, що її права були дійсно порушеними, так і особу, яка їх порушила. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року в справі №6-32цс13. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (частина третя 152 ЗК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зроблено висновок, що «Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98)». Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність державного кадастрового реєстратора забороняється, крім випадків, встановлених цим Законом (частина сьома статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Згідно з частиною першою статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття поземельної книги на таку ділянку. Відповідно до частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», в редакції станом на час звернення до суду з даним позовом, державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Частиною другою статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється у передбачений законом спосіб. При цьому поняття перешкод у реалізації прав користування і розпорядження є загальним поняттям і може включати не лише фактичну відсутність доступу до земельної ділянки та можливості використати її за цільовим призначенням, а й будь-які інші неправомірні дії порушника прав, а також рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, договори, інші правочини, у зв`язку з якими розпорядження і користування майном ускладнене або повністю унеможливлене. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 зазначено, що під ефективним захистом порушених інтересів держави слід розуміти захист, який здійснюється з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Тобто, при обранні способу захисту ключовим повинна виступати можливість відновлення порушених інтересів держави. Як вбачається з матеріалів справи заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 5 грудня 2011 року у справі № 2010/2-1492/11, зокрема, зобов`язано [PERSON] звільнити та привести у придатний для використання стан земельну ділянку 0,1633 га за адресою: [ADDRESS] , та повернути зазначену земельну ділянку за належністю Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА. Разом з тим, як вбачається з Поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 6322083002:00:000:0424, реєстрація вказаної земельної ділянки не була скасована у Державному земельному кадастрі, а обліковується у Державному земельному кадастрі з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в інформації про власника містяться відомості про [PERSON] . Таким чином, у Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером 6322083002:00:000:0424 зазначені відомості, що не відповідають дійсності, що є перешкодою у володінні, розпорядженні та користуванні земельною ділянкою, яка фактично є землями лісогосподарського призначення, з боку належного розпорядника Харківської обласної військової адміністрації та постійного користувача ДП Харківська лісова науково-дослідна станція. При цьому [PERSON] є належним відповідачем у справі, оскільки саме вона зареєстрована власником спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved