Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Представник МКП «Миколаївводоканал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просила: - стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з водопостачання, водовідведення та абонентської плати - 20 198 грн. 60 коп. Стислий виклад позиції позивача. МКП "Миколаївводоканал" надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі не виконували свої обов`язки передбачені чинним законодавством, щодо своєчасної та у повному обсязі сплати наданих послуг, у зв`язку з чим за період 01.10.2013р. до 25.11.2025 року утворилась заборгованість в сумі 20198,60грн. Дана заборгованість складається з заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 19056,20 грн. та абонентської плати у розмірі 1142,40грн. Стислий виклад заперечень відповідача [PERSON] . Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. Також, вважає недостовірними надані позивачем відомості про суму боргу. Ухвалою суду від 11.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про розгляд справи, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Приписами п. 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 11ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки. Обов`язок сплатити вартість спожитих послуг випливає з самого факту користування послугою. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань і одностороння зміна умов договору не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що МКП «Миколаївводоканал» надає послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] споживачами яких є [PERSON] , [PERSON] . З наданого розрахунку заборгованості за період з вересня 2013 року по листопад 2025 року за адресою [ADDRESS] , утворилась заборгованість за надані послуги перед МКП «Миколаївводоканал», її розмір становить 20 198 грн. 60 коп. Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади м.Миколаєва №13.23-515991-2025 від 11.12.2025, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з 01.11.2016 року, тому з цієї дати у них виникає обов`язок сплачувати комунальні послуги Згідно розрахунку заборгованості станом на 01.11.2016 борг за надані послуги становив 777 грн. 81 коп., тому він не підлягає стягненню з відповідачів. Крім того, з наданих квитанцій від 10.01.2026р. та 26.12.2025р., відповідачем [PERSON] сплачено МКП «Миколаївводоканал» заборгованість у загальній сумі 550 грн. Враховуючи викладене, з [PERSON] , [PERSON] на користь МКП «Миколаївводоканал» слід стягнути заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, абонентської плати у розмірі 18 870 грн. 79 коп. Посилання відповідача [PERSON] на пропуск позивачем строку позовної давності є необґрунтованими з огляду на наступне. За адресою [ADDRESS] , починаючи з жовтня 2013, почала утворюватися заборгованість за надані послуги перед МКП «Миколаївводоканал». МКП «Миколаївводоканал» звернулось до суду із позовом 09.12.2025 року. У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З 2013 рік по 2025 рік постійно сплачувалась заборгованість (частково) за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS] , тому перебіг позовної давності переривався. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення до додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (набрав чинності 02.04.2020 р.) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023р. № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Таким чином, у період 02.04.2020 р. до 30.06.2023 р. строк передбачений ст. 257 ЦК України був продовжений. Крім того, відповідно до пункту 19 перехідних положень Цивільного кодексу України (який діяв до 04.09.2025) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, строк позовної давності позивачем пропущено не було. Доводи відповідача [PERSON] про недостовірність наданих позивачем відомостей про суму боргу є необґрунтованими та доказами не підтверджені. Ним не наведена сума боргу, яка є правильною на його думку. Також, не зазначено, в чому полягає недостовірність наданих позивачем відомостей про суму боргу. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягненню з відповідачів на користь позивача заборгованості у розмірі 18 870 грн. 79 коп. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 131 грн. 57коп. з кожного.

Outcome: partial