Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

25.07.2025 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через підсистему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1314-5484 від 09.12.2023 року у розмірі 20 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.12.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] за допомогою Веб-сайту https://creditkasa.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1314-5484. Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С8070, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 4 000,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 30 днів; знижена % ставка 2,50% в день; стандартна % ставка 3,00% в день. Тому, без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу. Позивач, через партнера АТ КБ «ПриватБанк», з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02.12.2019 року видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 року на карту отримувача відповідача, чим виконав свої зобов`язання за Договором. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов Кредитного договору. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до ліцензії виданої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Отже, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Позивач здійснює нарахування по процентах за користування кредитом в строк договору, що погоджений між сторонами та не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов кредиту. Станом на 17.06.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 39 400,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 4 000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 35 400,00 грн. Разом з цим, Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 19 400,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за Кредитним договором у розмірі 20 000,00 грн. Враховуючи, вищезазначене, кредитодавець просить суд стягнути з [PERSON] на його користь неповну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 4 000,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 16 000,00 грн., що разом становить 20 000,00 грн. та судові витрати у розмірі 2 422 грн. 40 коп. 30.07.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 29.08.2025 року представником відповідача адвокатом Зачепіло З.Я. подано відзив на позовну заяву. Висловлюючи позицію відповідача, адвокат вказав на не визнання позову. Звертає увагу суду, що п. 2.3 договору передбачено нараховані проценти за користування кредитом мають бути 3 000,00 грн., незрозуміло на якій підставі були нараховані відсотки в розмірі 16 000,00 грн. В матеріалах справи відсутній меморіальний ордер, розрахунок заборгованості, який би дозволив перевірити правильність нарахування відсотків; первинні банківські документи. Вважає, що процентна ставка 2,5% та 3% суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір процентної ставки не може перевищувати 1%. Просить у позові відмовити. 22.09.2025 року до суду від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі. Їх стислий зміст такий. Відповідач попередньо ознайомився з Договором та Правилами надання споживчих кредитів, Паспортом споживчого кредиту, Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки. Електронна правова угода була підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до закону. Час та дата підпису договору у протоколі співпадає з часом та датою зазначеною у договорі, тобто відповідач підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. При заповненні заявки на отримання грошових коштів відповідач сам обрав базовий період, а саме 30 днів, протягом якого він буде сплачувати відсоток. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства. Розрахунок заборгованості, наданий до суду відповідає вимогам закону, є чітким, вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих не погашених відсотків відповідачем. При цьому, штраф та комісія стосовно [PERSON] не нараховувались. З 09.12.2023 року по 07.01.2024 року застосовано знижену ставку 2,5%, з 08.01.2024 року по 03.10.2024 року застосовано стандартну ставку 3%, оскільки відповідачем не було внесено жодного платежу. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства. Закон України «Про споживче кредитування» прийнятий 22.11.2023 року, набрав чинності 24.12.2023 року. Цим законом введено денну процентну ставку (розрахунковий показник, який враховує сукупність витрат споживача за весь строк користування кредитом, і не є окремим нарахуванням, яке здійснюється щоденно). На момент укладення договору 09.12.2023 року обмеження щодо максимального розміру денної процентної ставки ще не діяли. Отже, за договорами про споживчий кредит, денна процентна ставка повинна розраховуватись на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених на дату укладання такого договору. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 08.12.2025 року за клопотанням представника позивача витребувано інформацію з АТ КБ «ПРИВАТБАНК». 24.02.2026 року на адресу суду надійшла витребувана інформація. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Приладишева Н.Г. просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, зазначила, що позивачем самостійно не надано жодних доказів отримання відповідачем грошових коштів. Така інформація була витребувана судом та з`ясовано, що на рахунок відповідача було перераховано лише 4 000,00 грн. Посилаючись на норми Закону України «Про захист прав споживачів», вважала, що умови договору є несправедливими, а заявлена позивачем сума заборгованості є завеликою та непропорційною. Вважала, що розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом визначення заборгованості. Нарахування відсотків у розмірі 2,5% та 3% за кожен день користування кредитними коштами вважала незаконним та таким, що не відповідає Закону України «Про споживче кредитування», оскільки відповідно до норм ч. 5 ст. 8 вказаного Закону максимальний розмір процентної ставки не може перевищувати 1%. Вважає, що банк при укладення договору з відповідачем не дотримався умов Закону України «Про споживче кредитування», матеріали справи не містять інших доказів, а тому необхідно керуватися принципами справедливості, розумності. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що 09.12.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1314-5484. Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С8070 (а.с. 10-17). Відповідно до п. 2.1., 2.2. укладеного між сторонами договору кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів (далі кредит) позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Тип кредиту кредитна лінія. Загальний розмір наданого кредиту становить: 4 000,00 грн. (п. 4.1. договору). Згідно з п. 4.10. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка 3,00 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/ або пільговою процентною ставкою). Відповідно до п. 4.12. договору строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 03.10.2024 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку Кредитодавцем або Позичальником не допускається. Відповідно до п. 4.14 договору, орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення цього Договору (за весь Строк кредитування) складає: 40 000,00 грн. та включає в себе: суму Кредиту та проценти за користування Кредитом. Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» за допомогою системи LIQPAY на платіжну картку № [NUMBER] за договором № 1314-5484 від 09.12.2023 року здійснено платежі: № 2401679096 від 09.12.2023 року на суму 4 000,00 грн. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 17.06.2025 року загальна заборгованість [PERSON] перед позивачем становить: 39 400,00 грн., що складається з заборгованості за кредитом 4 000 грн.; заборгованості по процентах 35 400,00 грн. (а.с. 32-34). Разом з цим, Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 19 400,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за Кредитним договором у розмірі 20 000,00 грн. Враховуючи, вищезазначене, кредитодавець просить суд стягнути з [PERSON] на його користь неповну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 4 000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 16 000,00 грн., що разом становить 20 000,00 грн. та судові витрати у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т. ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За правилами статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі Закон № 675-VIII) від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статей 11, 12 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, а саме з копії Договору про відкриття кредитної лінії № 1314-5484 від 09.12.2023 року, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого товариство відкрило для відповідача невідновлювальну кредитну лінію, за якою надало їй кредит в сумі 4 000,00 грн. Заявлений строк користування кредитом складає 300 календарних днів з дня надання кредиту. Базовий період сплати відсотків становить 30 календарних днів. Перерахування грошових коштів відповідачу за договором № 1314-5484 від 09.12.2023 року в сумі 4 000,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» та довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». За розрахунком заборгованості ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 17.06.2025 року загальна заборгованість [PERSON] становить 39 400,00 грн. та складається з основного боргу в розмірі 4 000,00 грн., відсотків в розмірі 35 400,00 грн. Позивач до стягнення заявив загальну суму заборгованості 20 000,00 грн., яка складається з: 4 000,00 грн. простроченої заборгованості за кредитом та 16 000,00 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами. Звертаючись до суду як на підставу для задоволення своїх вимог позивач посилався на те, що в порушення умов договору та ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», ст. ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, відповідач своїх зобов`язань не виконала і внаслідок цього мала станом на 17.06.2025 року прострочену заборгованість в розмірі 39 400,00 грн., де 4 000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 35 400,00 грн. за нарахованими процентами, з яких позивач просив стягнути 4 000,00 грн. заборгованість за кредитом та 16 000,00 грн. за нарахованими процентами, а всього у розмірі 20 000,00 грн. До позовної заяви надавались такі документи, які, на переконання ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», доводять факт узгодження умов договору, а саме роздруківка тексту кредитного договору; копія правил надання споживчих послуг; витяг з реєстру банків; копія листа-довідки про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи; розрахунок заборгованості за кредитним договором. Так, судом встановлено, що за кредитним договором нарахування відсотків здійснювалось поза межами встановленого строку кредитування і усупереч узгодженій вартості кредиту. В наданому позивачем примірнику договору про відкриття кредитної лінії № 1344-5484 від 09.12.2023 року обумовлено сукупну вартість кредиту в розмірі 7 000,00 грн., яка включає 4 000,00 грн. суми кредиту та 3 000,00 грн. процентів за користування кредитними коштами. Термін повернення кредитних коштів (перший базовий період) складав 30 календарних днів, а строк повернення кредитних коштів до 03.10.2024 року. За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження N 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак в порядку вказаної правової норми такої позовної вимоги заявлено не було. Тому суд не вправі вийти за межі заявлених вимог з огляду на дію принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України). Так, у тексті кредитного договору вказувалося і про те, що строк кредитування складає 300 днів. Строк договору є рівними строку кредитування, однак в частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань. При цьому зазначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає: 40 000,00 грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом у розмірі 7 000,00 грн. (4000+3000) (п. 4.14 договору). Реальна річна ставка процентна ставка на дату укладення цього договору складає 2,50%. (п. 4.7, 10.1 договору). Тобто в наданій до справи копії кредитного договору визначаються фактично три строки, в межах який здійснюється повернення отриманих позичальником грошових коштів. Тому суд прийшов до висновку, що при вирішенні спірних правовідносин необхідно застосувати положення принципу соntrа proferentem. В постанові Верховного Суду від 05.10.2022 року у справі № 352/1950/15-ц(провадження № 61-2973св22) зазначено, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з ч. 1 ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 ЦК України. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.05.2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21) зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч. ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem». «Contra proferentem» (лат. «verba chartarum fortius accipiunturcontra proferentem») слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» («no individually negotiated»), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін». Toбтo contra proferentemмає застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentemмає на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 7 000,00 грн. та в 30 днів відповідно, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом. Це не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Суд при визначені розміру заборгованості враховує, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за договором станом на 07.01.2024 року становить 7 000,00 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом 4 000,00 грн., відсотки за користування позикою в межах строку договору з 09.12.2023 року по 07.01.2024 року у розмірі 3 000,00 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 74140 від 15.07.2025 року. Оскільки позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] задоволено частково, з останньої на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (35%), а саме у розмірі 847 грн. 84 коп. На підставі викладеного, ст. ст. 509, 526, 527, 610, 626, 628, 639, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 8, 12, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», ст. ст. 12, 141, 178 ЦПК України та

Outcome: partial