Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача ТОВ «Новий Колектор» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 22.07.2019-100002091 від 22.07.2019 року у розмірі 12460 гривень, та судових витрат. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ "Споживчий Центр" та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено договір факторингу № 030524-12 від 03.05.2024 року. На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 22.07.2019-100002091 від 22.07.2019 року, на залишок основної суми кредиту, відсотків нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється [PERSON] 22.07.2019 року між ТОВ "Споживчий Центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22.07.2019-100002091, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 7000 гривень, з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28%. Позичальник свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 11.11.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 12460 гривень, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 7000 гривень, за відсотками - 1960 гривень., та прострочена заборгованість за штрафом - 3500 гривень, чим порушуються права та інтереси позивача. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 20.11.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належно, у позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до статей 128, 131 ЦПК України. Суд, відповідно до положень ч.1 ст. 244 ЦПК України, 19.02.2026 року оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосив дату та час його проголошення 23.02.2026 року о 8 годині 55 хвилин. 23.02.2026 року постановлена ухвала про проведення заочного розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 22.07.2019 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір (оферта) № 22.07.2019-100002091, згідно з яким позичальник отримав кредит у розмірі 7000 гривень, строком на 14 днів, з дня його надання. Дата повернення - 04.08.2019 року. Процентна ставка фіксована незмінювана у розмірі 28%. Відповідачем електронним цифровим підписом, за допомогою одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору 88Q79, підписано заявку на отримання кредиту чим підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок грошові кошти у розмірі 7000 гривень, отже акцептовано умови договору. Відповідно до інформації з платіжного сервісу Fondy №156770493, 22.07.2019 року о 12:28 було успішно перераховано кошти на суму 7000 гривень на платіжну картку [NUMBER] , призначення платежу: 22.07.2019-100002091 03.05.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу №030524-12, відповідно до якого ТОВ «Споживчий центр» відступило, а ТОВ «Новий Колектор» прийняло права вимоги в обсязі та на умовах передбачених договором. Згідно з переліком №1, який є додатком №2 до договору факторингу №030524-12 від 03.05.2024 року, ТОВ «Новий Колектор» набуло права вимоги до боржників, у тому числі до [PERSON] за договором №22.07.2019-100002091 від 22.07.2019 року, на загальну суму 12460 гривень, з яких: 7000 гривень - сума основного зобов`язання, 1960 гривень - сума заборгованості за процентами, 3500 гривень - сукупна сума неустойки (штраф/пеня). Відповідно до довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № 27.07.2019-100002091 від 27.07.2019 року, заборгованість [PERSON] складає 12460 гривень, що складається з: борг за тілом кредиту - 7000 гривень, борг за відсотками - 1960 гривень, борг за штрафами - 3500 гривень. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтями 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до статей 549 - 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Відповідачу було відомо про його обов`язок по сплаті процентів та неустойки за кредитним договором, оскільки такий обов`язок був чітко визначений у п. 4.1. Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків, комісії за надання кредиту та неустойки, тому з нього підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № 22.07.2019-100002091 від 22.07.2019 року у розмірі 12460 гривень. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, які відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2422 гривень 40 копійок. Згідно з п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Із матеріалів справи, правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору про надання правничої допомоги №07/24-НК від 02.07.2024 року та укладених додаткових угод адвокатським об`єднанням «ЛЕКС ВЕРІТАС», відповідно до звіту про виконану роботу відповідно до договору №07/24-НК про надання правничої допомоги від 02.07.2024 року, платіжної інструкції кредитового переказу №37204767222222469 від 10.11.2025 року сума наданих послуг складає 6000 гривень. Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням суми заборгованості за кредитом, принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у меншому розмірі, а саме 4000 гривень.

Outcome: approved