Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Короткий зміст заяви. У червні 2025року представник заявниці [PERSON] - адвокат Коноваленко С.О, який діяв на підставі ордера серії ВН № 1424042 від 16.04.2025 року, звернувся до суду з заявою, в якій просив: - оголосити [PERSON] , [INFO] , померлим. - днем смерті [PERSON] , [INFO] , вважати [INFO] . Вимоги заявниці мотивовані тим, що вона є дружиною загиблого [PERSON] , [INFO] , який зник безвісти 04.05.2024 року у районі н.п. Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території України. Для отримання свідоцтва про смерть заявник звернулась до Роздільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), але отримала усну відмову, оскільки для підтвердження факту смерті не надала документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово - медичною установою. Відомості щодо перебування командира 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини [NUMBER] сержанта [PERSON] , у районі н.п. Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області, під час виконання бойового завдання, підтверджуються Актом проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти виданого військовою частиною [NUMBER] від 06.06.2024 року. Заявниця вважає, що факт смерті [PERSON] підтверджується Актом проведення службового розслідування виданого військовою частиною [NUMBER] від 06.06.2024 року. Метою звернення заявниці до суду про оголошення її чоловіка [PERSON] , [INFO] , померлим, заявниці необхідне для реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть а ткож у подальшому для звернення та отримання належних виплат. Зазначене стало підставою звернення до суду. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.06.2025 року відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження.(а.с.45) Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.08.2025 року, судом з власної ініціативи залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи - військову частину [NUMBER] .(а.с.75-76) Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.09.2025 року, судом витребувано від Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими (м. Київ, вул. Спаська, 37) інформацію, а саме: - чи перебуває військовослужбовець [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в полоні та чи включений він в Реєстр оборонців України, які перебувають в полоні держави-агресора, а також в списки на обмін; - чи є достеменні відомості про загибель [PERSON] , [INFO] , або знаходження його в полоні.(а.с.101-102) Вищевказана цивільна справа перебувала в провадженні судді [PERSON] . Рішенням № 2039/0/15-25 від 02 жовтня 2025 року Вища рада правосуддя задовольнила заяву судді Ільяшук А.В. про відставку у зв`язку з поданням заяви. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 жовтня 2025 року, вказана цивільна справа була розподілена в провадження судді Гринчак С.І. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.10.2025 року справу прийнято до провадження судді Гринчак С.І. та призначено до судового розгляду.(а.с.115) Позиції сторін в суді. Заявниця [PERSON] та її представник адвокат Коноваленко С.О., в судовому засіданні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, що відповідають змісту заяви та просили суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Міністерство оборони України - Добров Ю.І., в судове засідання не прибули, повідомлялись належним чином про час дату та місце проведення судового розгляду, про що в справі є відповідні докази, через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подали свої письмові пояснення, в яких, зокрема вказали на правові висновки ВП ВС у постанові по справі №755/11021/22 (провадження 314-94цс24) від 11 грудня 2024 року та просили відмовити [PERSON] у задоволенні її заяви про оголошення померлим [PERSON] , [INFO] . Представник заінтересованої особи військової частини [NUMBER] в судове засідання не прибули, повідомлялись належним чином про час дату та місце проведення судового розгляду, про що в справі є відповідні докази, заяв або клопотань, письмових пояснень не подавали. Представник заінтересованої особи - Роздільнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення заявлених [PERSON] вимог, та просили справу розглядати без участі представника відділу, відповідно до чинного законодавства. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Судом по справі встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Роздільна Роздільнянського району Одеської області та [PERSON] , [INFO] , уродженець села Рідкодуб, Дворичанського району Харківської області, зареєстрували шлюб 07 березня 2023 року на підставі актового запису №53, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Роздільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) 07 березня 2023 року (а.с.9) Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройової частині) від 14.09.2022 №177 сержанта [PERSON] , [INFO] призначено на посаду командиром 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти з 13.09.2022 року (а.с.27) Згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №12024163490000310 від 07.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, за фактом звернення [PERSON] про те, що вона просить вжити заходи правового характеру для встановлення місцезнаходження її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який є командиром 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти в/ч [NUMBER] в званні сержанта. Зник безвісті під час виконання обов`язків військової служби завдань пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України поблизу населеного пункту Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області в період з 04.05.2024 по 05.05.024 та по теперішній час на зв`язок не виходить, та місцезнаходження його не відомо.( а.с.17) Відповідно до сповіщення сім`ї за № сз/6377 від 06.05.2024 року вказано про те, що, сержант [PERSON] , [INFO] , відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок під час участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримувані збройної агресії російської федерації, зник безвісти 04.05.2024 року у районі н.п. Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області, ( а.с.12) Листом в.о .начальника Управління з питань осіб, зниклих без вісти за особливих обставин Міністерства внутрішніх справ України (Секретаріат уповноваженого з питань осіб, зниклих без вісти за особливих обставин) повідомлено, що [PERSON] оголошено в розшук як безвісті зниклу особу та заведено ОРС «Розшук» ( а.с.14-15) З витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, встановлено, що інформація щодо [PERSON] , [INFO] внесені до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, дата набуття статусу особи, зниклої без вісті за особливих обставин: 16.05.2024 ( а.с.13) Разом із тим, наказом командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно господарської діяльності) від 05.05.2024 №204 за фактом зникнення безвісті вказаного військовослужбовця призначено службове розслідування, в ході проведення якого згідно акту службового розслідування та наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) від 06.06.2024 №135 м.Часів Яр «Про результати службового розслідування», встановлено що подія зникнення безвісті військовослужбовця, командира 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини [NUMBER] сержанта [PERSON] , відбулося при здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримувані збройної агресії російської федерації, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини та не пов`язано з вчиненням злочину чи адміністративного порушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження (а.с.21,33-37,38-39) З інформації надісланої координаційним Штабом з питань поводження з військовополоненими на ухвалу суду, встановлено, що в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими містяться відомості про зазначену особу. До Координаційного штабу не надходили повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони російської федерації про перебування вказаної особи у полоні, стану її здоров`я та місця утримання. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року №389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 67/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, термін якого продовжено. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року N 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за N 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника (абзац перший частини першої статті 317 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. При цьому на наявність у суду саме права, а не обов`язку оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує частина перша статті 46 ЦК України. У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. На цьому також наголошено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц, від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19-ц. У даному випадку при розгляді цієї справи за вимогою заявниці, суд враховує правові висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24) від 11 грудня 2024 року, які є обов`язковими для суду, щодо застосування норми права. Так, Велика Палата Верховного Суду зробила наступні правові висновки, щодо застосування норм права: 58. Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. 59. Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси. 60. Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі. 70. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. 71. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. 97. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. 98. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. 122. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (частина друга статті 46 ЦК України). 123. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій. Наведений підхід Великої Палати Верховного Суду надалі застосовано судами касаційної інстанції. Так, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 лютого 2026 року у справі № 753/2274/25 та у постанові від 18 лютого 2026 року у справі № 639/1567/25 підтверджено, що за відсутності встановленої дати закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі та/або за неспливу мінімального строку звернення із заявою про оголошення особи померлою є передчасним, що обумовлює відмову в задоволенні заяви. Оцінка встановлених обставин та висновки суду. Суд зазначає, що у цій справі заявниця посилається на обставини ймовірної загибелі її чоловіка та на підтвердження надала до суду копії документів, які підтверджують зникнення безвісті військовослужбовця [PERSON] , [INFO] в районі населеного пункту Часів Яр Бахмутського району Донецької області. Так, з наданих заявницею документів, а саме акту службового розслідування вбачається, що за висновками службового розслідування був встановлений факт зникнення безвісті військовослужбовця військової частини [NUMBER] сержанта [PERSON] , а факт його загибелі не встановлено. Відповідно до встановленого керівними документами порядку, на підставі проведеного службового розслідування мав бути виданий наказ командира військової частини [NUMBER] на підставі якого зниклий безвісті сержант [PERSON] повинен був виведений у розпорядження командира військової частини [NUMBER] . Тобто, [PERSON] командуванням військової частини вважається зниклим безвісти військовослужбовцем під час виконання бойового завдання неподалік селища Часів Яр Бахмутського району Донецької області. При цьому заявниця не надає до суду наказів командира військової частини [NUMBER] виданих за результатми проведення службового розслідування, а також наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині), щодо виведення [PERSON] у розпорядження. З урахуванням викладених вище правових висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, слід зазначити, що тіло зниклого безвісті [PERSON] за місцем події (неподалік селища Часів Яр Бахмутського району Донецької області) не знайдено, кримінальне провадження що внесене в ЄРДР за №12024163490000310 від 07.05.2024 року ще триває. Відповідно до ч.5 статті 19 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» від 12 липня 2018 року № 2505-VIII (далі Закон України №2505 - 2018): Після закриття кримінального провадження щодо розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідний територіальний орган Національної поліції України повідомляє про це Уповноваженого не пізніше ніж у триденний строк із зазначенням підстав для прийняття такого рішення. З досліджених судом доказів убачається, що зникнення безвісти (ймовірна загибель) [PERSON] пов`язується з виконанням військового обов`язку під час бойових дій неподалік селища Часів Яр Бахмутського району Донецької області [INFO] . Подані документи (сповіщення сім`ї, акт службового розслідування, службові документи військової частини, матеріали щодо ЄРДР, відповіді компетентних органів) в сукупності свідчать про те, що обставини зникнення пов`язані з воєнними діями/збройним конфліктом та мали характер події, яка загрожувала життю особи. Разом з тим, вирішальним для можливості застосування речення другого частини другої статті 46 ЦК України у світлі правового висновку Великої Палати Верховного Суду є встановлення моменту, з якого починається перебіг мінімального шестимісячного строку тобто дати закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі (якщо подія відбулася на території активних бойових дій), або інших обставин, які дозволяють обчислювати строк інакше. Матеріали справи не містять належного офіційного документа (витягу/довідки/інформації уповноваженого органу чи іншого належного доказу), який би дозволив суду встановити дату закінчення активних бойових дій саме на території населеного пункту селища Часів Яр Бахмутського району Донецької області (місце ймовірної загибелі) або підтвердити, що подія відбулася поза територією активних бойових дій у розумінні правового висновку Великої Палати Верховного Суду. Отже, у суду відсутня можливість визначити початок перебігу мінімального строку «не раніше спливу шести місяців» у спосіб, який відповідає тлумаченню частини другої статті 46 ЦК України, наданому Великою Палатою Верховного Суду. За таких умов звернення заявниці з вимогою про оголошення [PERSON] померлим є передчасним, що унеможливлює задоволення заяви на час розгляду справи. Відмова у задоволенні заяви з підстав передчасності не позбавляє заявницю права повторно звернутися до суду після настання юридичних умов, визначених статтею 46 ЦК України, або після подання належних доказів щодо дати закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі чи інших релевантних обставин. Висновок суду. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed