Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що подружні відносини позивачки та відповідача фактично припинилися, сім`я розпалась остаточно, відновлення сімейних стосунків та примирення з відповідачем неможливе, відтак, позивачка просить розірвати шлюб. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 23.12.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання, призначене на 02.03.2026, сторони не прибули, відзиву від відповідача до суду не надійшло. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Із урахуванням зазначених вище обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу 02.03.2026 за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів. У зв`язку з неявкою учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позовної заяви та наявні у справі докази у сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що між [PERSON] та [PERSON] 09 серпня 2022 року укладено шлюб, зареєстрований Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що зроблено відповідний актовий запис № 281 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . За час шлюбу у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 27.09.2022 Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 26.11.2024 Теофіпольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження, що сторони взаємних подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, і за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу за ініціативою суду було би непропорційним втручанням держави в сферу приватного життя людини. Також суд бере до уваги те, що позивачка категорично заперечує проти збереження шлюбу та наполягає на його розірванні, в той час як норми чинного сімейного законодавства України визначають однією з засад шлюбу саме його добровільність. При вирішенні спору суд враховує, що право на повагу до приватного і сімейного життя гарантується статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і органи державної влади не можуть втручатися у здійснення особою цього права. Змушувати позивачку та відповідача у такій чутливій сфері життя, як подружні відносини, до збереження шлюбу за умови прямого категоричного заперечення позивачки проти цього у поданих суду заявах та при відсутності реальної ініціативи щодо примирення було би втручанням у визначене законом право, яке не передбачене законом, не має легітимної мети та не є необхідним у демократичному суспільстві. Відтак, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, та ураховуючи наведене, про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно до ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача. Розмір сплаченого позивачкою судового збору при зверненні до суду відповідно до поданої копії квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 12 від 26.11.2025 становить 1211,50 грн. Відтак, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Ураховуючи наведене,

Outcome: approved