Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 03.11.2025 позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (далі АТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначив, що 15.01.2014 між ним і [PERSON] було укладено договір б/н про надання банківських послуг, шляхом підписання відповідачем Анкети заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг власноручним підписом. У подальшому, 23.08.2023 [PERSON] підписала Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг власноручним підписом на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України". Відповідач ознайомилася з актуальними умовами кредитування та 01.09.2021 підписала паспорт споживчого кредиту. На підставі укладеного сторонами кредитного договору відповідач отримала кредит у виді відновлювальної кредитної лінії з встановленим лімітом, який було збільшено до 64 000 грн строком на 12 місяців з пролонгацією з процентною ставкою, яка в процесі користування рахунком була змінена до 40,8 % річних. Сторонами обумовлено кількість та розмір платежів, періодичність сплати мінімального обов`язкового платежу та його розмір. На підставі укладеного договору відповідач отримала платіжний інструмент кредитну картку Універсальна № [NUMBER] зі строком дії 10/17. Після спливу строку дії першої картки [PERSON] додатково отримала такі кредитні картки: Універсальна № [NUMBER] зі строком дії 07/20; Універсальна № [NUMBER] зі строком дії 10/24; Універсальна № [NUMBER] зі строком дії 09/27; Універсальна GOLD № [NUMBER] із строком дії 10/27. Позивач взяті на себе обов`язки за договором виконав у повному обсязі. Тоді як відповідач, користуючись грошовими коштами за рахунок відновлювальної кредитної лінії, взяті на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 15.10.2025 виникла заборгованість у сумі 76 104,77 грн, яка складається: заборгованості за тілом кредиту в сумі 64 207,80 грн, заборгованості за простроченими відсотками в сумі 11 896,97 грн. Посилаючись на викладене, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором б/н від 15.01.2014. У судове засідання представник позивача не з`явилася, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином. Разом з позовною заявою подала клопотання, згідно з яким позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, а також викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Причини неявки суду не повідомила, відзив не подала, заяв та клопотань від неї не надходило. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 12.11.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено проведення судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 24.12.2025. 24.12.2025, у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи було відкладено до 03.03.2026. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 03.03.2026, у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що відповідно до укладеного 15.01.2014 Договору б/н [PERSON] отримала грошові кошти у виді встановленого на картковий рахунок кредитного ліміту, який у подальшому змінювався банком. Матеріали справи містять Анкету заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 15.01.2014, яку [PERSON] підписала власноручним підписом; Паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 01.09.2021 власноручним підписом на планшеті; Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 23.08.2023, яку [PERSON] підписала власноручним підписом на планшеті. Вказаними документами були встановлені максимальний розмір кредитного ліміту до 200 000 грн, строк дії договору та строк кредитування до 12 місяців з пролонгацією, відсоткова ставка за користування кредитом 40,8 %; інші умови правовідносин (а.с. 9-18). Відповідач ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодилася з його умовами. Примірник заяви їй було направлено в особистий акаунт у системі "Приват24". З довідки від 20.10.2025 убачається, що АТ КБ "ПРИВАТБАНК" видав [PERSON] такі кредитні картки: 15.01.2014 "Універсальна" № [NUMBER] зі строком дії 10/17; 29.03.2017 "Універсальна" № [NUMBER] зі строком дії 07/20; 17.12.2020 "Універсальна" № [NUMBER] зі строком дії 10/24; 10.08.2023 "Універсальна" № [NUMBER] зі строком дії 09/27; 31.10.2017 "Універсальна GOLD" № [NUMBER] із строком дії 10/27 (а.с. 19). За даними довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] 15.01.2014 на її кредитну картку було встановлено кредитний ліміт, який було неодноразово збільшено, максимально 23.01.2024 до 64 000 грн, та 02.06.2025 зменшено до 0 грн (а.с. 20). Відповідач користувалася кредитними коштами, здійснювала часткове погашення заборгованості, що убачається з виписки за договором за період 15.01.2014 - 20.10.2025 (а.с. 47-69). Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість [PERSON] за Договором б/н від 15.01.2014 станом на 15.10.2025 становить 76 104,77 грн, з яких: заборгованості за тілом кредиту в сумі 64 207,80 грн, заборгованості за простроченими відсотками в сумі 11 896,97 грн (а.с. 73-92). На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У статті 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Мотиви суду. Як було встановлено судом, між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі кредитного договору б/н від 15.01.2014. Зазначеним договором були визначені його предмет, розмір кредитного ліміту, строки та умови повернення кредиту, розміри плати за користування кредитними коштами та інші умови правовідношення. Спір стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитними коштами. Відповідачем [PERSON] були порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним вище кредитним договором у загальному розмірі 76 104,77 грн, з яких: заборгованості за тілом кредиту в сумі 64 207,80 грн, заборгованості за простроченими відсотками в сумі 11 896,97 грн. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання та порушила умови договору, укладеного 15.01.2014 між нею і банком, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором, яка виникла станом на 15.10.2025, в сумі 76 104,77 грн. Судові витрати. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2 422,40 грн судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved