Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

15 грудня 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що сторони з березня 2019 року по жовтень 2024 року проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання в них народилося двоє дітей: [PERSON] ) (народжена в Республіці Польща), [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що починаючи з літа 2024 року сторони не проживають разом, фактичні подружні відносини між ними припинені, не ведуть спільного господарства. Вказує, що відповідач взагалі не бере участі в утриманні дітей. Виключно вона займається матеріальним забезпеченням та утриманням доньок. Зазначає, що діти потребують як здорового харчування та одягу, так і забезпечення розвитку, навчальної літератури, лікарських засобів. Однак, будь-які розмови про обов`язок батька брати участь у вихованні та утриманні дітей позитивного результату не дали. З огляду на викладене, позивач вимушена заявити вимогу про стягнення аліментів в судовому порядку. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дочок - [PERSON] ), [INFO] , та [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15 грудня 2025 року і до повноліття дітей. Також просить стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 30 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 11:00 28 січня 2026 року. 28 січня 2026 року розгляд справи відкладено до 10:00 23.02.2026 року Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, заявлених у позові. Крім того, суду пояснила, що у свідоцтві про народження доньки [PERSON] , яка народилася [INFO] у Республіці Польща батько записаний зі слів матері, тобто з її слів, оскільки це потрібно було для безперешкодного виїзду її з дитиною з Республіки Польща, щоб не потрібно було отримувати дозвіл на виїзд у батька. Також, суду підтвердила, що перебувала у шлюбі з [PERSON] , шлюб з яким розірвано за рішенням Локачинського районного суду від 25.03.2020 року, однак батьком дитини [PERSON] є не він, а відповідач у справі - [PERSON] . Визнати батьківство відповідача щодо [PERSON] не вийшло, оскільки свідоцтво про народження дитини видане у Республіці Польща, а наразі поїхати туди разом з відповідачем змоги у неї немає. Відповідач не бере участі в утриманні доньок, а тому просить стягнути аліменти на їх утримання. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він не проти сплачувати аліменти на утримання дітей, більше того систематично бере участь і у вихованні, і в утриманні доньок, але він хоче, щоб його батьківство було визнано юридично, тобто, щоб він був записаний батьком в свідоцтві про народження доньки [PERSON] , все має бути відповідно до Закону. Однак, вирішити це питання наразі неможливо, оскільки він не може поїхати до Республіки Польща, де видавалось свідоцтво про народження дитини. Позивачка не хоче домовитися з ним про порядок утримання дітей та його участь у їх вихованні на добровільній основі. Підтвердив, що доньки перебувають на утриманні позивача. Просить ухвалити рішення відповідно до норм Закону. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що відповідач намагався узгодити питання утримання та виховання дітей, але позивачка не хоче з ним домовлятися, вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання доньки [PERSON] до задоволення не підлягають, оскільки відповідач не записаний батьком в свідоцтві про народження дитини, тобто юридично не є батьком. До того ж, позивачка народила доньку [PERSON] до спливу десяти місяців після розлучення з першим чоловіком - [PERSON] . При вирішенні решти вимог покладається на розсуд суду. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України (далі - СК України). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до змісту статті 180 СК України зобов`язання утримувати дитину до досягнення нею повноліття мають саме батьки. Стаття 121 СК України містить загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, за якими: права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У відповідності до норм статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Згідно зі статтею 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини. Отже, за змістом зазначених норм права, походження дитини від певної особи визначається за фактом народження дитини від цієї особи в шлюбі або поза ним, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, документом закладу охорони здоров`я про народження дитини дружиною та свідоцтвом про народження дитини, виданим органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису про народження. Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо виховання та утримання дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі, обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку у особи, яка не визнана батьком дитини не виникає. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 червня 2022 року (а.с. 8). Разом з тим, з копії свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого управлінням цивільного стану Грубешів Республіка Польща, позначення свідоцтва [NUMBER] /00/AU/2020/485044, та завіреного перекладу №98/2021 вказаного свідоцтва, дата виконання копії 15.01.2021 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Грубешів, Республіка Польща, мати - [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , в свідоцтві зазначено, що прізвище [PERSON] вказано як прізвище батька та його родове прізвище, а ім`я [PERSON] , як ім`я батька дитини зі слів особи, яка повідомила про народження, а саме зі слів [PERSON] (а.с. 5,6). З копії довідки Генерального консульства України в Любліні від 21.01.2021 року №61326/19-536-274 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована громадянкою України (а.с. 7). Крім того, з скриншоту з веб порталу «Судова влада» та витягу з ЄДРСР, долучених представником відповідача до матеріалів справи, вбачається, що рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 25.03.2020 року № 931/105/20 (2/931/13/20) між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, зареєстрований 16.08.2013 року виконавчим комітетом Війницької сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис №3 (а.с. 37-43). [PERSON] , [INFO] , народилася до спливу десяти місяців після припинення шлюбу між позивачкою та [PERSON] (рішення про розірвання шлюбу від 25.03.2020 року, а дитина народилася [INFO] ). У свідоцтві про народження [PERSON] батьком вказаний - [PERSON] зі слів матері (а.с. 6). Отже, матеріалами та встановленими обставинами справи не підтверджено батьківство відповідача [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] , щодо [PERSON] , [INFO] , батьківство відповідача [PERSON] підтверджено. Діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру Затурцівської територіальної громади від 12.09.2022 року № 2022/000546300 та № 2022/000546462, однак, проживають разом з позивачкою без реєстрації (а.с. 9, 10). Із витягу з ЄДДР щодо реєстрації місця проживання від 13.09.2018 року № 0718-2013181-2018 вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4 зворот). Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, працює в ТОВ «Агідель», на обліку у лікарів не перебуває, будь-яких інших осіб на утриманні не має. Доказів іншого відповідачем суду не надано. Неповнолітня дитина [PERSON] [INFO] , здорова, на обліку в лікарів не перебуває, самостійних доходів не має. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який встановлений Законом, для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; віком від 6 до 18 років - 3196 гривні. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2026 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який встановлений Законом, для дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень. Згідно ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України). Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, який є працездатним, офіційно працевлаштований, інших утриманців не має, та стан його здоров`я, який є задовільним, стан здоров`я дитини, матеріальне становище та потреби дитини в їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, а також, враховуючи те, що батьківство відповідача підтверджено лише щодо дочки [PERSON] , суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 грудня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Отже, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. На підставі ст. ст. 84, 141, 180, 182, 183, 184, 191 СК України,

Outcome: partial