Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

29 грудня 2025 року [PERSON] (далі позивач або [PERSON] ) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач або [PERSON] ) в якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, який зареєстрований 26.09.2015 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2569. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 2015 року в якому у них народились: дочка [PERSON] , у 2018 році та син [PERSON] у 2024 році. Зазначає що шлюб з відповідачкою не склався, сторони перестали вести спільне господарство, частими стали непорозуміння, припинились сімейно-шлюбні відносини. Вважає, що шлюб став формальним, а примирення не можливим. Подальше перебування в шлюбі вважає порушенням своїх прав та інтересів, а тому просить його розірвати. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвалою суду від 05.01.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, ухвалив здійснювати подальший розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперовій та електронній) формі. Про розгляд справи судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивач та відповідач повідомлені у спосіб передбачений Цивільним процесуальним кодексом України (далі -ЦПК України). Позивач та відповідач не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, із заявою про примирення не звертався. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 26.09.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.09.2015. [INFO] у позивача та відповідачки народилась дочка [PERSON] , що видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.02.2018. [INFO] у позивача та відповідачки народився син [PERSON] , що видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.08.2024. З відповіді №2205452 від 05.01.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру видно, що місце проживання відповідачки зареєстроване: [ADDRESS] . Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері сімейних правовідносин щодо розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України (далі- СК України), позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. З викладених у позовній заяві обґрунтувань вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства, відсутній спільний сімейний бюджет, припинились сімейно-шлюбні відносини, а тому примирення та збереження шлюбу є неможливим. Часті непорозуміння негативно впливають на можливість відновлення сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що відсутність у позивача бажання продовжувати шлюбні відносини, почуття взаємоповаги та любові, а також те, що позивач вже тривалий час не веде з відповідачкою спільного господарства та сімейного бюджету, припинили сімейно-шлюбні відносини свідчить про неможливість примирення та збереження шлюбу. Відповідно до положень ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відтак, за відсутності згоди позивача перебувати у шлюбі з відповідачем, який відповідно до ст.21 СК України є сімейним союзом чоловіка та жінки, що полягає в "постійній спільності усього їхнього життя", не відповідає та суперечить інтересам позивача, який такої спільності не відчуває та не проявляє. Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище,

Outcome: approved