Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 4000 грн про стягнення збезпідставно набутих коштів, а також судові витрат по справі: 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору та 16000,00 грн витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20.01.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір № 0638740975/1. 11.02.2022 було укладено договір № 11-02/22 відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0638740975/1. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0638740975/1. Однак, кошти безпідставно були перераховані [PERSON] . Відповідач 4000 грн не повернув. Ухвалою суду від 21.11.2025 провадження по справі було відкрито. Ухвалою суду від 09.02.2026 неналежного відповідача, [PERSON] , було замінено на належного, [PERSON] . 24.12.2025 [PERSON] на адресу суду надіслала відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. [PERSON] посилалася на те, що у Заявкі-анкеті на отримання кредиту №3444674 дійсно вказані номер паспорта відповідачки серія [NUMBER] виданий Житомирським РВ УМВС України в Житомирській області 10.06.2008 року, мій номер ІПН [NUMBER] та адреса реєстрації [ADDRESS] . Відповідачка стверджує, що інші істотні реквізити, а саме вказані у Заявці-анкеті номер кредитної картки [NUMBER] та номери телефонів [NUMBER] та [NUMBER] їй не належать та ніколи нею не використовувалися, вказана адреса електронної пошти [INFO] відповідачці не належить. Вказана у Заявці-анкеті контактна особа [PERSON] відповідачці не відома. Відповідачка також вказує на те, що вона не є власником кредитної картки [NUMBER] , така кредитна картка ніколи нею не оформлялася, та їй не належить. На переконання відповідачки, надані ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», документи не підтверджують факт отримання нею від ТОВ«ІНФІНАНС» грошових коштів на підставі Договору про споживчий кредит № 4063714 від 02.06.2021 й, відповідно, наявність у неї заборгованості перед позивачем. Позивачем не надано від ТОВ «Лайфселл» інформацію про місцезнаходження (регіон України - область, район, населений пункт) абонента номера телефону [NUMBER] у період 20.01.2021 року та роздруківку смс-повідомлень даного абонента у період, коли був укладений Договір позики. Позивачем не надано доказів належної верифікації та ідентифікації відповідачки як користувача вказаного номеру телефону. Відповідачка вважає, що лист ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» з інформацією про зарахування грошових коштів на картку клієнта де вказані ПІБ боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , Кредитний договір 0638740975, Платіжна система іРау, Дата транзакції 20.01.2021, ID транзакції 78204412, сума транзакції 4000; лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» Вих. №13652_25709112745 від 09.07.2025 року де зазначено, що було перераховано кошти на платіжну картку клієнта 20.01.2021 о 21.19 на суму 4000 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua- 78204412 - є неналежними та не допустимими доказами, не містять відомостей кому саме належить банківська картка [NUMBER] , складені самим позичальником та оператором платіжної системи, а не банківською установою яка фактично проводила платіж, та не підтверджують отримання мною суми позики. Також відповідачка вказує на те, що позивач ні у розрахунку ні у позовних вимогах не вказує період нарахування заявленої заборгованості, що унеможливлює належну перевірку правильності заявлених позовних вимог. Крім того, відповідачка зазначає про те, що позивач не надав доказів понесених витрат на оплату правової допомоги, а саме первинних бухгалтерських документів про оплату послуг за Договором про надання правової допомоги, що свідчить про недоведеність понесених витрат. 30.12.2025 представник позивача надіслав на адресу суду відповідь на відзив, у якому повністю заперечив доводи відповідачки. Представник позивача вказує на те, що відповідачка підписала кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора. Доказів того, що персональні дані відповідача (дані паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані іншими особами для укладення кредитного договору від її імені, відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій не зверталась, як і не оскаржувала правомірність укладеного договору. Виходячи з викладеного, вбачається, що відповідачем не надано жодного доказу того, що ним оспорювався зазначений договір раніше. Крім того, отримавши позовну заяву відповідач зустрічного позову щодо оспорення договору щодо його не укладення, не подала. Щодо тверджень відповідача стосовно нарахованих відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування, звертаємо увагу на те, що строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0638740975/1 від 20.01.2021 року становить 3 роки. Як вбачається з детального розрахунку заборгованості за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0638740975/1 від 20.01.2021, останнім днем нарахування відсотків за Договором є 09.01.2023, тобто в межах 3- річного строку дії Договору. Таким чином, враховуючи зазначені обставини, представник вважає заявлені позовні вимоги повністю доведеними, тоді як стороною відповідача суду не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовні заяві зазначивши про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, бв належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Щодо факту укладення кредитного договору та договірних умов. Відповідно до матеріалів справи 20.01.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] , на підставі поданої відповідачем заявки-анкети, було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0638740975/1. (а.с.38) Заявою-анкетою передбачено загальний розмір кредиту 4000,00 грн. Строк користування кредитом 7 днів. Фінансовий номер телефону позичальника зазначено [NUMBER] . Цього ж дня, 20.01.2021 ТОВ «ІНФІНАНС» акцептувало заяву [PERSON] (а.с. 44), строк дії договору встановлено 3 роки, строк користування кредитом 7 днів, відсоткова ставка - 1,75% за день користування кредитом, а за умови неналежного виконання договору - 3,5% за день користування кредитом. (а.с. 44) У вказаній заявці також було зазначено реквізити платіжної картки отримувача коштів, [NUMBER] . Однак, відповідно до довідки ТВБП № 10026/0583 AT «ОЩАДБАНК» № 81 від 15.12.2025 на ім`я [PERSON] картка [NUMBER] не оформлялася. Фінансовий номер телефону [NUMBER] не є фінансовим номером [PERSON] . Вказана банківська картка емітувалася на [PERSON] . З відкритих джерел вбачається, що емітентом карток з [NUMBER] є AT «ОЩАДБАНК». За таких умов суд дійшов висновку, що факт укладення між позивачем та [PERSON] зазначеного кредитного договору не підтверджено належними та допустимими доказами. Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивачем 20.01.2021 на картку [PERSON] було перераховано 4000 грн., хоча при цьому доказів того, що [PERSON] укладав кредитний договір № 0638740975/1, матеріали справи не містять. Крім того, відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 09.07.2025 на картку [NUMBER] , 20.01.2021 було зараховано 4000 грн. Отже, [PERSON] отримав від позивача кошти без достатніх на те підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже, позов слід задовольнити повністю, стягнути із відповідача безпідставно отримані 4000 грн. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 2422,40 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання правоваої допомоги від 01.07.2024, укладений із АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги та акт про надання юридичної допомог. Відповідно до вказаних документів загальна сума витрат на надання правової допомоги склала 16000,00 грн. З урахуванням приписів ст. 141 ЦПК України, враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду), затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат та пропорційність складності справи вартості послуг адвоката, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Outcome: approved