Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника Дашка В.В. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.01.2013 в розмірі 47563,25 грн. Також просить стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та погодилася на відкриття кредитного рахунку та встановлення початкового кредитного ліміту. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку «Універсальна» із терміном дії до липня 2016 року, з встановленим початковим кредитним лімітом, який в подальшому збільшився до 50000,00 грн. Після спливу дії першої картки, відповідачем були отримані наступні картки та відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8% річних. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах кредитного ліміту. Також зазначає, що відповідачем 25.06.2021 було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, паспорт споживчого кредиту, на підставі яких були погоджені інші істотні умови договору. Внаслідок порушення відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 16.07.2025 виникла заборгованість у загальному розмірі 47563,25 грн, з яких: 37782,54 грн заборгованість за тілом кредиту, 9780,71 грн заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом. Ухвалою суду від 27.08.2025 відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснювати її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, також в ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Відповідач про розгляд справи повідомлена шляхом направлення за зареєстрованою адресою місця проживання копії ухвали суду від 27.08.2025, яка була отримана нею 24.09.2025, що підтверджується поштовим повідомленням. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 09.01.2013 [PERSON] підписала анкету-заяву та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. З моменту підписання заяви між нею та банком був укладений кредитний договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України. 25.06.2021 [PERSON] підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, паспорт споживчого кредиту. До позову додано роздруківку витягу з Умов та правил надання банківських послуг в редакції станом на день укладення кредитного договору. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» № 0000004594701366 від 22.07.2025 [PERSON] були видані картки: -№ 4149437811609617 («Універсальна») зі строком дії до липня 2016 року; -№ [NUMBER] («Універсальна GOLD») зі строком дії до квітня 2018 року; -№ [NUMBER] («Універсальна GOLD») зі строком дії до грудня 2021 року; -№ [NUMBER] («Універсальна GOLD») зі строком дії до серпня 2024 року. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» № 00000004594707926 від 22.07.2025 за картою відповідача неодноразово змінювався кредитний ліміт. Максимальне збільшення кредитного ліміту становить 50000,00 грн. Із виписки по особовому рахунку за кредитним договором № б/н за період із 09.01.2013 по 22.07.2025 вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами, частково погашала кредитну заборгованість. Згідно з наданими позивачем розрахунками, станом на 16.07.2025 за вказаним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 47563,25 грн, з яких: 37782,54 грн заборгованість за тілом кредиту; 9780,71 грн заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом. Також в якості доказу представником позивача подано копію паспорта відповідача. Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Вказані висновки викладені у Постанові ВП ВС від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновків, що позовні вимоги слід задовольнити. Між сторонами дійсно виникли правовідносини, починаючи з 09.01.2013, що підтверджується укладеним кредитним договором б/н шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. В подальшому відповідачем були підписані 25.06.2021 заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту. Зміст укладеного сторонами договору викладено в заявах про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та паспорті споживчого кредиту. З наданої позивачем виписки по рахунку за договором № б/н від 09.01.2013, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , вбачається, що за період з 09.01.2013 по 22.07.2025 відповідач користувалася кредитними коштами, а також частково проводила повернення зазначених коштів, що також вказує на наявність між сторонами кредитних правовідносин. Факт укладення кредитного договору та здійснення платежів по рахунку відповідача підтверджується підписаними 09.01.2013 та 25.06.2021 заявами про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, паспортом споживчого кредиту, випискою по рахунку за договором № б/н станом на 22.07.2025. Наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідача перед банком за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом слідує з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.01.2013 в розмірі 47563,25 грн (37782,54 грн заборгованість за тілом кредиту, 9780,71 грн заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом) підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, згідно з якими стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved