Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

06.09.2023 Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідачка, про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В позові зазначив, що Концерн «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню. Відповідачка є співвласницею квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Квартира підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води.За період з 01.04.2015 по 31.10.2021 заборгованість відповідачки за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води становить 45633,98 грн, яку відповідачка добровільно сплачувати не бажає. Просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 гривень. Заочним рішення суду від 24.10.2023 позов було задоволено, з відповідачки було стягнуто суму заборгованості за період з 01.04.2015 по 31.10.2021 у розмірі 45 633,98 грн та судовий збір. 15.12.2025 представник [PERSON] адвокат Шевченко А.В. звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення. В обгрунтування заяви відповідачка зазначила, що її належним чином не було поінформовано про судовий розгляд, у зв`язку з чим вона не могла реалізувати своє право на захист від позову. Зазначила, що вона протягом періоду нарахування заборгованості була зареєстрована та фактично проживала за іншою адресою, комунальними послугами за адресою, вказаною у позові, не користувалася, розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, також послалася на строк позовної давності, у зв`язку з чим просила скасувати заочне рішення суду. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2025 заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2023 у цивільній справі № 337/4829/23 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] , про стягнення заборгованості, скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 27.01.2026 від представника позивача надійшли письмові пояснення, у яких сторона заперечила проти доводів сторони відповідача, вважаючи їх необгрунтованими. Зазначила про те, що перебіг позовної давності зупинявся у період з 12.03.2020 до 30.06.2023 у зв`язку з введенням карантину та в подальшому воєнного стану, а відтак, строки позовної давності не пропущено. Щодо непроживання відповідача за адресою, за якою надавалися послуги, позивач зазначив, що відповідачка є співвласницею житлового приміщення, а відтак непроживання за адресою не звільняє її від обов`язку виконання зобов`язань з утримання майна. Також позивач надав уточнений розрахунок заборгованості за період з січня 2016 року по жовтень 2021 року. В судові засідання 28.01.2026 та 02.03.2026 сторони не з`явилися. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд встановив, що відповідачка є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , розмір її частки становить 13/25, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 278297214 від 06.10.2021, копією договору купівлі-продажу від 03.01.2014 року. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, у період з 01.01.2016 по 31.10.2025 концерном «МТМ» були надані послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до уточненого розрахунку розмір заборгованості за надання послуг опалення (особовий рахунок [NUMBER] ) становить 15 025,31 гривень, гарячого постачання 29 999,64 гривень, всього 45 024, 95 гривень. Жодних належних та допустимих доказів наявності зауважень щодо якості надання послуг стороною відповідача надано не було. Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» наймачі (власники)/співвласники квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Досліджуючи доводи сторони відповідача, суд встановив наступне. Щодо відсутності обов`язку сплачувати заборгованість у зв`язку з непроживанням за адресою надання послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Суд бере до уваги, що матеріали справи не містять доказів проживання або реєстрації позивача за адресою надання послуг. Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що позивачем не спростовано, відтак, солідарна відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг у відповідачки відсутня. Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Таким чином, суд констатує наявність обов`язку щодо сплати зобов`язань перед позивачем, пов`язаних з утриманням майна, відповідно до встановленої судом частки відповідачки у праві спільної часткової власності (13/25). Щодо нікчемності розрахунку заборгованості. Сторона відповідача у заяві про перегляд заочного рішення зазначила, що розрахунок є нікчемним, оскільки «наскільки їй відомо» в квартирі наявний лічильник гарячого водопостачання. В поясненнях до уточненого розрахунку позивач зазначив, що будинок за адресою: [ADDRESS] , обладнано комерційним приладом обліку теплової енергії, нарахування проводились згідно показників комерційного приладу обліку теплової енергії, шляхом розподілу пропорційно площі споживачів. Щодо гарячого водопостачання позивач зазначив, що квартира [ADDRESS] не обладнана приладом обліку гарячого водопостачання, нарахування за послугу з гарячого водопостачання проводились згідно зі встановленою нормою використання води з розрахунку на одного мешканця. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Жодних належних та допустимих доказів в обгрунтування своїх заперечень стороною відповідача надано не було, у зв`язку з чим,

Outcome: partial