Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

ТОВ «Фінпром маркет» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи, що 04.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів та відповідачем укладено Договір позики №75935595, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 193,00 грн. строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». У той же день позикодавець виконав свої зобов`язання за договором і передав відповідачу грошові кошти в розмірі 2193 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] за посередництва платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». Враховуючи умови договору позики та здійснені відповідачем платежі на погашення заборгованості за договором позики, які складають 0 грн, заборгованість останнього за договором позики складає 7 429,80 грн (2193 грн - заборгованість за основним боргом, 5236,80 грн - заборгованість за відсотками). 21.12.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу 2112 від 21.12.2021, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі і за договором позики №75935595від 04.08.2021. У подальшому 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023, за умовами якого ТОВ «Фінпром маркет» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі і за договором позики №75935595від 04.08.2021. Відповідач не виконує умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 7429,80 грн, яка складається з наступного: 2193,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 5236,80 грн - заборгованість за відсотками, яку позивач просив стягнути з відповідача. Крім того, просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2025 відкрито провадження по даній справі, визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представники позивача не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача Ґедзь О.В. подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Судом проведено заочний розгляд справи, оскільки встановлено наявність умов, що передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України для такого порядку розгляду. Згідно з пп. 15.3 п. 1 розділу ХІІІ ЦПК України, розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами у формах, визначених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Відповідно до п. 122 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яке затверджено Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі. Позовна заява з додатками ТОВ «Фінпром маркет» до відповідача про стягнення грошових коштів надійшла до суду в електронній формі. Після чого позовна заява та платіжна інструкція про сплату судового збору роздрукована в паперовій формі, а електронні копії інших паперових додатків до позовної заяви зберігаються в централізованому файловому сховищі АСДС. У такому випадку та з урахуванням наявних технічних можливостей, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи в змішаній формі. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. 04.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідач Договір позики №75935595. Договір укладено в електронному форматі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», оскільки його підписано електронним підписом позичальника, який відтворено шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що підтверджується п. 5, 11 договору позики від 04.08.2021 та довідка про ідентифікацію від 04.08.2021. Пунктом 1 договору позики передбачено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджених умовами договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 договору позикодавець надав позичальнику у позику грошові кошти у розмірі 2193,00 грн. строком на 30 днів з 04.08.2021 по 03.09.2021, зі зниженою процентною ставкою 0,01% в день, та процентною ставкою за понадстрокове користування 2,70% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, 3,59%. Орієнтована загальна вартість позики становить 2199,58 грн. Перерахування кредитних коштів відповідачу у розмірі 2193 грн на картку № [NUMBER] дійснено 04.08.2021, що підтверджується копією платіжної інструкції та довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» КД-000069590/ТНПП від 29.10.2025. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надало відповідачу кредитні кошти у розмірі та на умовах, що встановлені кредитним договором, але позичальник свої зобов`язання не виконав і не повернув товариству грошові кошти згідно умов договору. 21.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Управління активами» укладено договір факторингу №2112, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №75935595 від 04.08.2021. З акту прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу №2112 від 21.12.2021 вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «ФК «Управління активами» прийняло право вимоги до боржників. Відповідно до реєстру прав вимог №4 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Управління активами» щодо боржника [PERSON] за договором №75935595. 31.03.2023ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу №310323-ФМ , за умовами якого ТОВ «Фінпром маркет» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі і до відповідача за договором позики №75935595 від 04.08.2021. Актом прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу №310323-ФК від 31.03.2023 ТОВ «ФК «Управління активами» передало, а ТОВ «Фінпром маркет» прийняло право вимоги до боржників. Згідно з реєстром прав вимог ТОВ «ФК «Управління активами» відступило право вимоги до ТОВ «Фінпром маркет» щодо боржника [PERSON] за договором №75935595 на загальну суму 7429,88 грн, що складається з: 2193,00 грн - заборгованість за тілом позики; 5236,88 грн - заборгованість за відсотками. Таким чином, судом встановлено, що до ТОВ «Фінпром маркет» перейшли всі права кредитора за кредитним договором №75935595 від 04.08.2021. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором. Положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Статті 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач умови договору №75935595 від 04.08.2021 не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка належними, допустимими та достовірними доказами не спростована, тому розглядаючи спір у межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 7429,80 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою - 2193 грн. та заборгованості за відсотками 5236,80 грн. Відповідно до ч. 1-3 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до правових висновків висловлених Верховним Судом у справі №922/1964/21 від 16.11.2022 учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. При цьому, суд приходить до висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду викладеної у постанові від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, правовим позиціям Верховного Суду викладеним у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, від 2 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20,від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19). Водночас суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 року. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Судом встановлено, що 01.11.2024 між ТОВ «Фінпром маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О. укладено договір про надання правничої допомоги №01-11/24. З акту №1-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 02.12.2024 вбачається, що адвокат Ткаченко Ю.О. надала позивачу наступні юридичні послуги: - вивчення документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції (вартість наданої послуги 500 грн); - підготовка/складання позовної заяви (вартість наданої послуги - 4000 грн); Таким чином, загальна вартість наданих послуг складає 4500,00 грн. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідачем не заявлено, тому з нього підлягає стягненню витрати позивача на професійну правничу допомогу на підставі ч.3 ст.133 та ст. 137, 141 ЦПК України у розмірі 4500,00 грн. Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved