Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів, стягнення витрат на лікування дитини. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він домовився з [PERSON] про те, що вона, використовуючи технологію in vito, виносить для нього дитину. Під час пологів одна дитини померла, друга дитина народилася дуже хворою, оскільки відповідач на шостому місяці вагітності викликала штучні пологи. Хвору дитину, [PERSON] , [INFO] , відповідач забрала з пологового. Однак 06.12.2015 малолітнього [PERSON] було вилучено у відповідача Службою у справах дітей Уманської міської ради. До 17.02.2015 дитина перебувала на стаціонарному лікуванні в Уманській дитячій лікарні. Після чого його помістили в Черкаській спеціалізований інтернат. 23.06.2015 рішенням Уманського районного суду Черкаської області у справі №705/5327/14 його визнано батьком дитини та передано йому на виховання. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21.04.2017 у справі №752/1669/17 з відповідачки стягнуто аліменти на його користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини доходу. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 26.10.2017 у справі №752/1669/17 встановлено розмір аліментів 1000 грн., які підлягають стягненню, щомісячно, з 23.01.2017. Рішенням Голосіївського районного суду від 30.06.2016 [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку медкомісії Українського центру реабілітації дітей з органічним уродженням нервової системи МОЗ України від 09.09.2015 дитині встановлений діагноз: ДЦП, спастичний тетрапарез (V рівень GMCS), затримка психомоторного розвитку, гіпоплазія мозолистого тіла, рахіт, анемія, пупкова грижа, пієлонефріт, глухота 92 дб., відшарування сітківки зорового нерва, кривошея, психобульбарний ефект, овальне вікно в правому передсерді та хорда, отіт та інші супутні захворювання, викликані неналежним доглядом та ненадання медичної допомоги. Станом на 06.02.2025 дитини не розмовляє, не перевертається, не бере руками. Повний діагноз: G80.0 спастичний церебральний параліч; H40.0 структурна епілепсія; H47.2 атрофія зорових нервів; H90.3 нейросенсорна втрата слуху; H47.1 дизартрія та анартрія; R62.0 затримка етапів розвитку; K59.0 закреп. Дитина лікується за його рахунок, регулярно проходить обстеження МРТ, УЗД, електроенцелографію, турбомагію інше. Внаслідок глибокого недоношування дитини [PERSON] , штучних пологів та не належного догляду дитина за пів року отримала недорозвинений кишківник, хронічний пієлонефріт, рахіт, пупкову грижу. За період з 01.08.2022 по 01.08.2023 на медикаменти для дитини ним було витрачено 32044,14 грн.; за період з 01.08.2023 по 01.08.2024 - 36565, 34 грн.; за період з 10.02.2024 по 10.02.2025 - 45587,73 грн. Дитині рекомендоване спеціальне (сипінгове ентеральне) харчування, яке є дорого вартісним. Існує нагальна потреба в підвищені витрат на медпрепарати, харчі і підгузники, вимоги до одежі, часті обстеження в спеціалізованих (комерційних) клініках та лабораторіях. Всього потрібні витрати становлять 29119 грн., що перевищує сумарні надходження від соціальних виплат на дитину та його пенсію. Частина 1 ст. 185 СК України зобов?язує обох батьків брати участь у додаткових витратах. Додаткові витрати можуть покриватися насамперед або після фактичного понесення разово, періодично або постійно. Оскільки частина понесених ним витрат становить 89932 грн., то 1/2 частини цих витрат становить 44966 грн. При нормальному виношуванні та належному ставленні до дитини особливо на першому році життя дитина була б здоровою, цих витрат не було б. Реальні витрати на лікування та утримання дитини, менші від необхідних і які він не може самостійно задовольнити, тому що вичерпав фінансові резерви. Збільшення розміру аліментів дасть можливість надати дитині більш повний комплекс медичних засобів: купувати дорого вартісні медичні препарати: кортексін, цереброкурін, ніцетіл та ін., які його син приймає в менших від рекомендованого дозах, проводити підсадку стовбурових клітин за протоколом лікування, придбати рекомендоване клінічне ентеральне харчування, що на даний час фінансово неможливо. Просив: встановити аліменти [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 8000 грн. щомісячно з індексацією через інфляцію; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 44966 грн., що становить 1/2 частину від витрат на лікування сина [PERSON] , що зведені в табл.4; стягнути 1/2 частину витрат на медикаменти за останні 3 роки з 11 (табл.5) сумі 58908 грн. та витрати на один з двох проведених курсів реабілітації центрі "ADELI", Словакія (табл. 6), що становить 5091,98 EUR, еквівалент по обмінному курсу на день розрахунку та проїзд 1568 грн. 16.06.2025 постановлено ухвалу про передачу цивільної справи за підсудністю. Постановою Київського апеляційного суду від 27.10.2025 ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16.06.2025 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 15.12.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. За останнім відомим місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [INFO] народився [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю підгрупи «А». Відповідно до листа Уманської дитячої міської лікарні від 06.02.2015 [PERSON] , [INFO] , з 06.02.2015 перебував на стаціонарному лікуванні в закладі. Відповідно до листа Служби у справах дітей Уманської міської ради від 22.08.2018 [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні з 06.02.2015 по 17.02.2015. Після чого був переведений в «Центр реабілітації для дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи та опорно - рухового апарату» при комунальному закладі «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради. В Центрі він перебував з 17.02.2015 по 30.03.2015. 08.04.2015 дитина була повторно влаштована до Центру реабілітації на лікування. Хлопчик народжений від IV вагітності (ЕКО) другий із двійні (перша дитина померла зразу після пологів). Пологи сталися на 28-29 неділі вагітності. Стан дитини після народження важкий, на другу добу реанімаційною бригадою її було доставлено в НДСЛ «ОХМАТДИТ», де він знаходився з 03.06.2014 по 29.07.2014. Після виписки із стаціонару «ОХМАТДИТ» стан дитини середньої важкості: затримка стато - кінетичного та фізичного розвитку, затримка розвитку слухових та зорових аналізаторів. Для подальшої реабілітації та відновлення порушених функцій хлопчик потребував подальших курсів відновної терапії, про що було наголошено матері та вказано у виписці. За час нагляду мати до виконання своїх обов`язків відносилась безвідповідально, не виконувала усі необхідні рекомендації по реабілітації дитини, що призвело до погіршення стану її здоров?я. Відповідно до медичного висновку Українського медичного центру реабілітації дітей з органічними ураженнями нервової системи МОЗ України [PERSON] , [INFO] , встановлено діагнози: ДЦП, спастичний тетрапарез (V рівень за GMFCS), затримка психічного та мовленнєвого розвитку. G.80.0. сенсоневральна приглуховатість IV - V ст. Часткова атрофія дисків зорових нервів. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30.06.2016 №752/19888/15-ц позбавлено [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 03.12.2026 медичний центр реабілітації «Adeli» надав довідку про приведений курс реабілітації за період з 21.11.2016 по 03.12.2016 [PERSON] , [INFO] . Матеріали цивільної справи містять копії проїзних документів, придбаних позивачем, для проїзду за території України та по території України. [PERSON] здійснив переказ грошових коштів на користь медичного центру реабілітації «Adeli» у розмірі 2578 Євро, призначення платежу: за лікування [PERSON] , та 500 Євро, призначення платежу: інвойс № 161156. Проживання, TNT, додаткові послуги надані [PERSON] коштували 916 Євро, що підтверджуються рахунком фактурою № 6020160355, виданого медичним центром реабілітації «Adeli». Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21.04.2017 у справі №752/1669/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.01.2017 року і до повноліття дитини. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 26.10.2017 рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21.04.2017 у справі №752/1669/17 змінено в частині способу стягнення аліментів та викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: Позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 23 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки Центру дефектології та логопедії [PERSON] з 04.09.2017 по 24.10.2017 проходив курс мікрополяризації по індивідуальному протоколу. Вартість курсу становить 8100 грн. 17.01.2018 ПП «Інститут проблем болю» виставлено [PERSON] рахунок - фактуру про сплату послуг на загальну суму 2050 грн., надані послуги: повторний неврологічний огляд дитини/підлітка з ураженням нервової системи, індивідуальна програма домашнього лікування дитини/підлітка з ураженням нервової системи, сеанс амбулаторного лікування нейрометамерної рефлексотерапії та мегамерного введення лікарських препаратів дитини/підлітка з ураженням нервової системи. 19.01.2022 ФОП [PERSON] надано [PERSON] послуги з пошуку та організації доставки товару Ніцетіл, кількість 2 шт., вартість 2490 грн. 14.07.2022 ФОП [PERSON] надано [PERSON] послуги з пошуку та організації доставки товару Ніцетіл, кількість 2 шт., вартість 2520 грн. 29.07.2024 між ТОВ «Медичний центр «Гемафонд» та [PERSON] підписано акт наданих послуг про надання виконавцем послуг з отримання клітинного продукту з донорського матеріалу, тестування донорського матеріалу, передачі замовнику отриманого клітинного продукту, видачі опису якості клітинного продукту. Загальна вартість наданих послуг становить 40000 грн. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , [INFO] , останній має наступний повний діагноз: G80.0 Спастичний церебральний параліч; G40.0 Структурна епілепсія Н47.2; Атрофія зорових нервів; H90.3 Нейросенсорна втрата слуху; R47.1 Дизартрія та анартрія; R62.0 Затримка етапів розвитку; К59.0 Закреп. Також зазначено, що отримує карбамазепін та мезакар. Матеріали справи містять акт надання послуг № 43633 від 06.02.2025 з пошуку та організації доставки товару Ніцетіл, кількість 2 шт., вартість 2970 грн. Зазначений акт підписаний «Дмитром». Інформації щодо виконавця наданих послуг зазначений акт не містить. 30.03.2025 на користь ТОВ «Смарт Медікал Центр» сплачено 1100 грн. за послугу електроенцефолограма. 01.04.2025 ТОВ «Смарт Медікал Центр» виставлено [PERSON] рахунок - фактуру про сплату послуг на загальну суму 2520 грн., надані послуги: електроенцефалограма тривалого моніторингу (акт №250401-0158). 01.04.2025 на користь ТОВ «Смарт Медікал Центр» на підставі акту №250401-0158 сплачено 520 грн. Матеріали справи містять фіскальні чеки про придбання: підгузків вартістю 824 грн.; вібуркола, колікіда, панкреатіна, диклофенака, ношпи форте, активованого вугілля та олії обліпихи, крему - бальзаму живокоста, креона, ентеросгеля, хлорофіліпта, біоспоріна, ентережерміни, ніставіна, кардоната, церебролизина, когнума, біогая, санзима, стрептоцида, каптопреса, спиртола, еспумізана, церебролизина, кеппри, шприців. Відповідно до виписок з банківського рахунку [PERSON] за період з 01.08.2022 по 10.02.2025 останній здійснював оплату товарів в аптеках на загальну суму 114167,21 грн. Відповідно до виписки з банківського рахунку [PERSON] , останній у березні 2025 року отримав пенсію у розмір 10019,63 грн. та соціальну виплату у загальному розмірі 10544,70 грн. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність. Дитина з інвалідністю - особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність (ст.1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Згідно з п.21 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 року №917 підставою для встановлення дитині категорії дитина з інвалідністю підгрупи А є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна)залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування. До числа дітей із виключно високою мірою втрати здоров`я належать діти, які мають будь-які основні види порушень функцій організму III і IV ступеня їх вираження (виражені та значно виражені порушення) і обмеження життєдіяльності будь-якої категорії II, III і IV ступеня їх вираження (які оцінюються відповідно до вікової норми). Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1-2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків. прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року визначено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 по справі №751/4312/16-ц зазначив, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів підлягає зміні з часу набрання цим рішенням законної сили, про що роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006. Суд відзначає, що СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, здоров`я та матеріального становища дитини. Таким чином, стан здоров`я дитини (п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України) належить до обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини (впливають на такий розмір) і, вочевидь, зміна цієї обставини, зокрема, істотне погіршення стану здоров`я дитини після стягнення аліментів, може бути підставою для зміни раніше визначеного розміру аліментів. У постанові Верховного Суду від 23.11.2022 у справі № 128/2206/21 зроблено висновок, що погіршення стану здоров`я дитини може бути підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на її утримання, якщо внаслідок такого погіршення здоров`я раніше визначений розмір аліментів не забезпечує гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складає 3512 грн. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Таким чином, поставивши перед судом питання про зміну розміру аліментів, тобто в даному випадку збільшення розміру стягуваних аліментів, позивачу належить доводити обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , яка в подальшому була позбавлена батьківських прав щодо малолітнього. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зокрема просив, встановити аліменти [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 8000 грн. щомісячно з індексацією через інфляцію, оскільки наразі він не може самостійно задовольнити реальні витрати на утримання дитини, які перевищують сумарні надходження від соціальних виплат на дитину, сплату аліментів відповідачем у розмірі 1000 грн. та його пенсію. Таким чином, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено, що фактично позивач звернувся до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням Апеляційного суду міста Києва від 26.10.2017 у справі №752/1669/17, яким змінено рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21.04.2017 в частині способу стягнення аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 23 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Апеляційним судом у вищезазначеній справі встановлено, що дитина страждає на дитячий церебральний параліч, спастичний тетрапарез. Разом з тим, судом встановлено, що наразі [PERSON] , [INFO] , має наступні діагнози: G80.0 Спастичний церебральний параліч; G40.0 Структурна епілепсія; Н47.2 Атрофія зорових нервів; H90.3 Нейросенсорна втрата слуху; R47.1 Дизартрія та анартрія; R62.0 Затримка етапів розвитку; К59.0 Закреп. Також зазначено, що отримує карбамазепін та мезакар, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. Тобто, судом встановлено, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів (26.10.2017) змінились обставини, з яких виходив суд при встановлені розміру аліментів, зокрема, погіршився стан здоров`я дитини, про що позивачем надано відповідні докази. У даному випадку погіршення стану здоров`я дитини після стягнення аліментів не носить короткострокового характеру, а є стійким розладом функцій організму, який призводить до обмеження життєдіяльності дитини. Також суд зауважує, що з моменту винесення рішення від 26.10.2017 у справі №752/1669/17 змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дитини із віком змінилися та збільшилися в силу її росту та розвитку, змінився прожитковий мінімум для дитини, а обов`язок по утриманню дитини не може бути покладений виключно на батька, з яким проживає останній. Суд враховує що відповідач є особою працездатного віку, оскільки доказів протилежного не надано. Таким чином, суд вважає доведеними позивачем обставини, що слугують підставами для збільшення розміру аліментів, зокрема те, що сума аліментів, які стягуються на даний час відповідно до рішення Апеляційного суду міста Києва від 26.10.2017 у справі №752/1669/17 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. є недостатньою для матеріального утримання дитини, оскільки погіршився її стан здоров`я. Крім того, з часу присудження аліментів зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку (від 6 до 18 років). Враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, її стан здоров`я, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, суд дійшов висновку, що слід збільшити розмір аліментів, що сплачує відповідач на користь позивача з 1000 грн. до 8000 грн. Разом з тим, суд відмовляє в частині позовних вимог про збільшення розміру аліментів з їх індексацією через інфляцію, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Однак, позивачем заявлено вимогу, яка спрямована на майбутнє, а не за інший (попередній період), а тому в даному випадку розмір аліментів, визначений судом у розмірі 8000 грн., щорічно підлягає індексації відповідно до закону Таким чином, в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь позивача 44966 грн., що становить 1/2 частину від витрат на лікування малолітнього [PERSON] , [INFO] , 1/2 частину витрат на медикаменти сумі 58908 грн., витрат на курс реабілітації в центрі "ADELI", що становить 5091,98 Євро, еквівалент по обмінному курсу на день розрахунку та проїзд 1568 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо), довідки медичних закладів про вартість медичних послуг. Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 у справі №520/12681/17 зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Позивач, обґрунтовуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача 1/2 частину від витрат на лікування малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 44966 грн., зазначив, що зазначені витрати складаються з послуг наданих ТОВ «Медичний центр «Добробут - Невідкладна допомога» (6942 грн.), Центром дефектології і логопедії (8100 грн.), ПП «Інститут проблем болю» (2050 грн.); з вартості лікарського засобу Ніцетіл (29220 грн.) та з вартості двох електроцефалограм (3620 грн.). Разом з тим, суд звертає увагу, що витрати за послуги надані Центром дефектології і логопедії у розмірі 8100 грн., витрати за послуги надані ПП «Інститут проблем болю» у розмірі 2050 грн., не підлягають стягненню з відповідача, оскільки суду не було надано доказів того, чи були оплачені ці послуги та чи були ці витрати необхідними для відновлення здоров`я малолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки жодних призначень лікарів щодо необхідності курсу мікрополяризації, сеансу амбулаторного лікування нейрометамерної рефлексотерапії та мегамерного введення лікарських препаратів дитини/підлітка з ураженням нервової системи матеріали справи не містять. Витрати на придбання лікарського засобу ніцетілу у розмірі 29220 грн. позивачем належним чином також не підтверджені, оскільки матеріали справи містять акти наданих послуг та заяви - рахунки на доставку зазначеного лікарського засобу, однак, суд звертає увагу, що жодних призначень лікарів щодо необхідності прийому зазначеного лікарського засобу до суду не надано, також заяви - рахунки про доставку підтверджують лише намір позивача придбати зазначений лікарській засіб, а не факт понесення ним витрат на його придбання. Водночас, позивачем доведено суду, що ним було витрачено додаткові витрати на лікування та обстеження [PERSON] , [INFO] , надані ТОВ «Медичний центр «Добробут - Невідкладна допомога» у розмірі 6942 грн., під час перевезення його з Уманської дитячої міської лікарні до НДСЛ «Охматдит» 03.06.2014, та витрати на проведення вартості двох електроцефалограм у розмірі 1100 грн. та 520 грн., тобто у загальному розмірі 1620 грн., оскільки доказів на підтвердження сплати загальної суми про яку зазначає позивач у розмірі 3620 грн. до суду не надано. Таким чином, позивачем доведено суду, що ним було понесені додаткові витрати на лікування та обстеження [PERSON] , [INFO] , у загальному розмірі 8562 грн. Тобто, з урахуванням заявлених позовних вимог та приписів чинного законодавства, з відповідача на користь позивача підлягають додаткові витрати на лікування [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4281 грн., що становить 1/2 від розміру понесених витрат. Також матеріали цивільної справи містять виписки з банківського рахунку [PERSON] , з яких судом встановлено, що останній за період з 01.08.2022 по 10.02.2025 здійснив оплату товарів в аптеках на загальну суму 114167,21 грн. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь 1/2 частину витрат на медикаменти сумі 58908 грн. Суд звертає увагу, що позивачем неправильно розраховано зазначений розмір, оскільки він повторно включив у зазначену суму витрати понесені на дві електроцефалограми, які також зарахував у витрати на лікування. Матеріали справи містять фіскальні чеки про придбання: підгузків вартістю 824 грн.; вібуркола, колікіда, панкреатіна, диклофенака, ношпи форте, активованого вугілля та олії обліпихи, крему - бальзаму живокоста, креона, ентеросгеля, хлорофіліпта, біоспоріна, ентережерміни, ніставіна, кардоната, церебролизина, когнума, біогая, санзима, стрептоцида, каптопреса, спиртола, еспумізана, церебролизина, кеппри, шприців. Однак, матеріали цивільної справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вищезазначені медичні препарати були призначені лікарями, у зв`язку з чим, неможливо встановити, чи були ці витрати необхідними для відновлення здоров`я [PERSON] , [INFO] . Також суд зауважує, що з деяких наданих позивачем копій чеків про оплату неможливо встановити, ким саме ліки були оплачені, частина чеків взагалі непридатна для читання, з них неможливо встановити, коли саме і в якій сумі були сплачені грошові кошти. Виписки з банківського рахунку [PERSON] також не містять інформацію про назву товарів та лікарських засобів, які ним були придбані в аптеках за період з 01.08.2022 по 10.02.2025. У виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , [INFO] , лікарем зазначено, що він отримує в якості медичних препаратів - карбамазепін та мезакар, однак жодних чеків на підтвердження їх придбання суду не надано. Таким чином, з відповідача на користь позивача, підлягають витрати понесені на придбання підгузків у розмірі 412 грн., що становить 1/2 від загальної вартості підгузків (824 грн.), які документально підтверджені. Позивач, обґрунтовуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача витрат на курс реабілітації в центрі "ADELI", що становить 5091,98 євро, еквівалент по обмінному курсу на день розрахунку та проїзд 1568 грн., зазначив, що ним було витрачено 3078 євро на проведення реабілітації [PERSON] , [INFO] , в медичному центрі реабілітації «Adeli», 1026 євро на проживання в медичному центрі реабілітації «Adeli», а також понесені витрати на проїзд до місця лікування та повернення до України у розмірі 1568 грн. та 71,98 євро. Позивачем підтверджені витрати на проведення реабілітації [PERSON] , [INFO] , в медичному центрі реабілітації «Adeli» у розмірі 3078 євро, а також понесені витрати на проїзд до місця лікування та повернення до України у розмірі 1568 грн. та 71,98 євро. Водночас, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат на проживання в медичному центрі реабілітації «Adeli» у розмірі 1026 євро, оскільки суду не надано доказів того чи входила вартість проживання [PERSON] , [INFO] , у зазначену суму, чи ця сума була нарахована виключно за проживання позивача у медичному центрі, що виключає можливість віднесення цієї суми до додаткових витрат на утримання дитини. Також суд звертає увагу, що позивач на власний розсуд скористався правом на вибір зазначеної медичної установи, жодних доказів щодо рекомендацій або призначення лікарів щодо лікування [PERSON] , [INFO] , у зазначеній медичній установі до суду не надано, що в свою чергу говорить про те, що витрати на проживання у зазначеній установі могли бути і не понесені, якщо б позивач обрав приватний або державний заклад у територіальній доступності від місця свого проживання та місця проживання сина. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати понесені на курс реабілітації [PERSON] , [INFO] , в медичному центрі реабілітації «Adeli» у розмірі 1539 євро, що становить 1/2 від загальної вартості у розмірі 3078 євро, а також понесені витрати на проїзд до місця лікування та повернення до України у розмірі 1568 грн. та 71,98 євро, що становить 1/2 від загальної вартості у розмірі 784 грн. та 35,99 євро. Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє часткове підтвердження та підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial