Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. ТОВ «КОШЕЛЬОК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказувало на те, що 17.02.2022 між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] укладено кредитний договір №3293206200-619008, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 3500 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти, надані відповідачем, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Договір укладено в електронній формі, шляхом його підписання електронними підписами сторін. ТОВ «КОШЕЛЬОК» виконало умови договору та надало відповідачу грошові кошти за договором в сумі 3500 грн на платіжну картку № [NUMBER] . ТОВ «КОШЕЛЬОК» умови договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Однак в подальшому відповідач не виконала свої зобов`язання щодо повернення кредиту. Оскільки позичальник добровільно заборгованість не сплатила, товариство просило суд стягнути з відповідача 10434,90 грн заборгованості за кредитним договором, що складається з: 3500 грн тіло кредиту; 6934,90 грн - відсотки за користування кредитом, а також судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позовні заяві просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 22.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 24.02.2026. Ухвалою суду від 02.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 02.03.2026 постановлено про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не повідомила про причини неявки, відзив не подала, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що 17.02.2022 між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] укладено кредитний договір №3293206200-619008, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 3500 грн. Укладання цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого на абонентський номер мобільного телефону який зазначив клієнт (п. 1.1, 1.2 договору). Проценти за користування кредитом: 4,90 грн, які нараховуються за ставкою 0.01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка 2,20% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Дисконтна процентна ставка - 0.01% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 3.4., 3.5., 3.6. цього договору (п.п. 1.4.1 1.5 договору). Згідно з п. 2.1 договору кредит надано строком на 14 днів. Встановлений п. 2.1 кредитного договору строк кредитування може бути продовжено позичальником шляхом оплати ним всіх процентів протягом лояльного періоду, фактично нарахованих за користування кредитом (п. 2.2 договору). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково та перераховуються на рахунок з використанням карти № [NUMBER] (п. 2.5 договору). Кредитний договір підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 4781 17.02.2022 10:56:05, який був надісланий на мобільний номер телефону відповідача [NUMBER] . ТОВ «КОШЕЛЬОК» виконало умови договору та надало відповідачу грошові кошти за договором в сумі 3500 грн, а відповідач їх отримала, що підтверджується копією повідомленням XPAY Group LLC та листом ЦВ ПАТ «МТБ БАНК» у м. Києві №09/605-09/268 від 15.09.2025, транзакція №55680527. Позивач зазначає, що на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та існує заборгованість в сумі 10434,90 грн заборгованості за кредитним договором, що складається з: 3500 грн тіло кредиту; 6934,90 грн - відсотки за користування кредитом. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією кредитного договору №3293206200-619008 від 17.02.2022 та Паспортом споживчого кредиту; розрахунком заборгованості; копією повідомленням XPAY Group LLC, листом ЦВ ПАТ «МТБ БАНК» у м. Києві №09/605-09/268 від 15.09.2025 та іншими матеріалами справи. 4. Застосовані норми права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 5. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №3293206200-619008 від 17.02.2022 у розмірі 10434,90 грн, з яких тіло кредиту 3500 грн; проценти 6934,90 грн. 6. Розподіл судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн судового збору. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 10000 грн, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви договір про надання правової допомоги від 12 лютого 2025 року та додаток про замовлення та виконання доручення від 11.08.2025 до договору про надання правової допомоги від 12 лютого 2025. Судом встановлено, що 12 лютого 2025 року між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та адвокатським бюро «ГЕРМАН ГУРСЬКИЙ ТА ПАРТНЕРИ» укладено договір про надання правової допомоги. За умовами даного договору клієнт доручає, а адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати клієнту правничу допомогу. Згідно додатка до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025, складеного 11.08.2025 та підписаного сторонами, ТОВ «КОШЕЛЬОК» доручає адвокатському бюро в судовому порядку стягнути заборгованість з [PERSON] , а виконавець зобов`язується надати правову допомогу, в т.ч. оформлення документів щодо надання правничої допомоги вартістю 1000 грн, збір та аналіз, формування правової позиції, визначення підсудності та сплата судового збору, вартість якої становить 2000 грн, складання позовної заяви, вартість якої становить 4000 грн, формування додатків до позовної заяви 2000 грн, відправка позову стороні та до суду 1000 грн. Згідно даного додатку ТОВ «КОШЕЛЬОК» зобов`язане здійснити оплату за надані послуги у повному обсязі після ухвалення судом рішення на протязі десяти днів у сумі 10000 грн. Однак при визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17). Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними. Розгляд справи проведено без участі представника позивача. Як вбачається з додатка до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 послуги, які надавалися адвокатом складаються, зокрема з оформлення документів щодо надання правничої допомоги, збору та аналізу, формування правової позиції, визначення підсудності та сплати судового збору, складання позовної заяви, формування додатків до позовної заяви та відправки позову стороні та до суду. Оформлення документів щодо надання правничої допомоги, збір та аналіз, формування правової позиції, визначення підсудності та сплата судового збору, формування додатків до позовної заяви та відправка позову стороні та до суду охоплюється послугою складення позовної заяви, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом. Розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній малозначній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих ним послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають становити 3000 грн, які слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved