Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

16 грудня 2025 року до Новобаварського районного суду міста Харкова звернувся представник ТОВ «Цикл Фінанс» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №2031077665 від 12.06.2020 у розмірі 6 569,34 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.06.2020 між АТ «ОТП банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2031077665 відповідно до умов якого банк надав відповідачу споживчий кредит, а позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені кредитним договором. Право вимоги за вказаним договором було відступлено на користь позивача відповідно до укладеного між ним та АТ «ОТП Банк» 20.08.2021 договору факторингу № 20/08/21, згідно якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 2025640427 від 26.08.2019, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 6 569,34 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту: 6 568,55 грн., заборгованість по відсотках: 0,79 грн. З урахуванням наведеного, посилаючись на умови договорів та норми матеріального права, звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь вище вказану заборгованість та судові витрати. УхвалоюНовобаварського районного суду міста Харкова від 26 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено судове засідання. Представник позивача, в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що 12.06.2020 між АТ «ОТП банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2031077665 відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 6 568,55 грн. на споживчі цілі строком до 12 червня 2022 року зі сплатою відсотків за користуанням кредитом в розмірі 0,01 % річних та щомісячною комісією за управління кредитом в розмірі 2,15 % від суми заборгованості. Договором передбачено передбачено погашення кредиту та сплата процентів ануїтентними платежами відповідно до Графіка платежів (а.с. 24-29). Слід зазначити, що договір та анкета-заява на отримання кредиту містить персональні дані відповідача (паспортні дані, РНОКПП, адресу реєстрації та фактичного проживання), а також особистий підпис та матеріали справи не містять відомостей того, що такі персональні дані були надані первісному кредитору без волевиявлення відповідача, а підпис на договорі не належить відповідачу (а.с. 28). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Таким чином, матеріалами справи підтверджено укладення між первісним кредитором та відповідачем вище вказаного договору та виконання первісним кредитором своїх зобов`язань з передачі позичальнику грошових коштів в сумі, обумовленій умовами договору. Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Пунктом першим ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Так, за наслідками розгляду справи встановлено, що 20.08.2021 було укладено договір факторингу № 20/08/21 відповідно до якого первісний кредитор відступив на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2031077665 від 12.06.2020 (а.с. 36-40) До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості відповідно до якого за відповідачем рахується заборгованість в сумі 6 569,34 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту: 6 568,55 грн., заборгованість по відсотках: 0,79 грн. 23.06.2025 позивач звертався до відповідача з досудовою вимогою про погашення кредитної заборгованості (а.с. 45). Будь-яких доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості відповідач не надав. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин щодо заперечень проти позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме: до стягнення з відповідача підлягає заборгованість у сумі 6 569,34 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту: 6 568,55 грн., заборгованість по відсотках: 0,79 грн. Крім того, позивачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 3 000,00 грн. З цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до договору про надання правової допомоги 43453613/1 від 25 серпня 2025 року укладеному між ТОВ «Цикл Фінанс» та Адвокатом Гулієвою С.А., предметом договору є надання правової допомоги клієнту (а.с. 21-23). Згідно детального опису робіт загальна вартість робіт наданих послуг і виконаних робіт складає 3 000,00 грн. (а.с. 13). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Така заява була зроблена представником позивача зокрема у позовній заяві. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких зокрема відносяться витрати на професійну правничу допомогу покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підтвердження понесених судових витрат стороною позивача надані докази договір № 43453613/1 про надання правничої допомоги від 25.08.2025, додаткова угода № 2025640427 до договору, акт 2031077665 про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом, детальний опис робіт (а.с. 1,20, 21-23). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення витрат на правову допомогу в межах доведених позивачем витрат в сумі 3 000,00 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже судовий збір підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved