Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

У серпні 2024 року представник Концерну «Міські теплові мережі» звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого зазначала, що позивач у період з 01.11.2021 по 30.04.2024 надав послугу з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення № ІІІ, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке належить на праві власності відповідачу. Правовідносини між сторонами виникли на підставі Типового індивідуального договору № 72210781 про надання послуги з постачання теплової енергії, який відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», станом на 01.11.2021 вважається укладеним. Відповідно до умов Договору, вартість обсягу спожитої теплової енергії користувачем обраховано за показаннями приладу комерційного обліку теплової енергії, яким оснащений житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем не виконувалися зобов`язання по оплаті послуг з постачання теплової енергії, розмір заборгованості за період з 01.11.2021 по 30.04.2024 становить 85 137,96 грн. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії в розмірі 85 137,96 грн. та судові витрати. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2024, позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості з надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 85 137,96 грн. та судові витрати зі сплатою судового збору розміром 2 422,40 грн. Не погоджуюсь з рішення суду від 17.12.2024, відповідачем [PERSON] , в особі представника адвоката Конєвої І.Є., було подано до суду заяву про скасування заочного рішення, відповідно до якої, з позовними вимогами не погоджувалась, посилалась на те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів фактичного споживання теплової енергії у цей період, а саме: показань вузла комерційного обліку будинку та даних приладів розподільного обліку (якщо вони встановлені), актів надання послуг чи інших первинних документів, що підтверджують факт і якість наданої послуги; розрахунок не містить обов`язкових вихідних даних: загальний обсяг теплової енергії за комерційним обліком за кожен розрахунковий період, опалювальні площі, коефіцієнти, показники будинкового та квартирних приладів, а також підтвердження здійснення розподілу за формулами Методики (зокрема розділи ІІVІІІ, формули 13, 14, 16); позивачем включено до спірного періоду квітень 2024 року як період надання послуги з постачання теплової енергії але за межами опалювального періоду можливе лише нарахування плати за абонентське обслуговування (за наявності правових підстав і належного обґрунтування), але не плати за спожиту теплову енергію. Крім цього, позивач посилається на «типовий індивідуальний договір № 72210781 від 01 листопада 2021 року», укладений шляхом опублікування на офіційному сайті як публічний договір приєднання. Разом із тим, відсутні докази належного інформування та акцептування умов такого договору відповідачем, що має істотне значення для виникнення зобов`язання в обсязі, заявленому позивачем (стаття 633 Цивільного кодексу України). Окрім того, Договір купівлі-продажу теплової енергії № 202016 від 01.01.2007 року було укладено та підписано між Концерном «Міські теплові мережі» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОКФ Бізнес-Експерт Сервіс». Від імені ТОВ договір підписано директором Кай М.Г., яка діяла виключно як посадова особа юридичної особи, а не як фізична особа споживач. Таким чином, усі зобов`язання за договором виникли саме у юридичної особи ТОВ «ОКФ Бізнес-Експерт Сервіс». Суб`єктом зобов`язань зі сплати вартості теплової енергії є ТОВ, а не [PERSON] як фізична особа. Матеріали справи не містять доказів того, що Кай М.Г. у встановленому законом порядку стала правонаступником ТОВ чи прийняла на себе обов`язки юридичної особи як боржника. Відсутні також докази укладення між нею особисто та Концерном «МТМ» окремого договору на постачання теплової енергії у спірний період. Оскільки сторона за договором юридична особа, пред`явлення позову до Кай М.Г. як фізичної особи є безпідставним і свідчить про визначення судом неналежного відповідача. Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 17.10.2025 заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 17.12.2024 у справі № 335/9013/24 скасовано і призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи. 18.11.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів у справі, а саме копії Договору купівлі-продажу теплової енергії № 202016 від 01.01.2007. 11.12.2025 до суду від представника позивача Концерну «Міські теплові мережі» надійшли письмові пояснення, в який сторона позивача на позові наполягає та просить позовні вимоги задовольнити повністю. 29.01.2026 представником відповідача адвокатом Конєвою І.Є. заявлено клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України. В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначила, що, правовідносини, з яких позивач виводить свої позовні вимоги, стосуються постачання теплової енергії до нежитлового приміщення та виникли у межах господарських правовідносин. Вважає, що такі правовідносини оформлювалися за участю юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКФ Бізнес-Експерт Сервіс» (ЄДРПОУ 30105722), місцезнаходження якого: м. Запоріжжя, бульвар Центральний, буд. 21, що підтверджується як відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, так і умовами Договору купівлі-продажу теплової енергії № 202016 від 01.01.2007, укладеного між Концерном «Міські теплові мережі» та зазначеним товариством. Вказаний договір підписано від імені ТОВ «ОКФ Бізнес-Експерт Сервіс» його керівником Кай В. Г., який діяв як посадова особа юридичної особи в межах наданих повноважень, при цьому у договорі та його додатках визначено саме юридичну адресу ТОВ «ОКФ Бізнес-Експерт Сервіс» м. Запоріжжя, бульвар Центральний, буд. 21, як адресу споживача теплової енергії. Таким чином, саме ТОВ «ОКФ Бізнес-Експерт Сервіс», ідентифіковане за вказаною юридичною адресою, виступало споживачем теплової енергії та суб`єктом зобов`язань зі сплати її вартості, а не [PERSON] як фізична особа. [PERSON] не є стороною зазначеного договору, не підписувала його, не зазначена у ньому як споживач послуг та не набувала статусу споживача теплової енергії за адресою [ADDRESS] . Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, [PERSON] є засновником ТОВ «ОКФ Бізнес-Експерт Сервіс», що саме по собі не змінює суб`єктного складу договірних правовідносин та не створює для неї особистих грошових зобов`язань перед Позивачем Представник відповідача вважає, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що [PERSON] укладала з позивачем договір як фізична особа; приймала на себе обов`язок зі сплати вартості теплової енергії; стала правонаступником або боржником за зобов`язаннями ТОВ; надавала поруку чи інше забезпечення виконання зобов`язань юридичної особи. Наявні у справі письмові докази підтверджують, що контрагентом та споживачем теплової енергії за всією договірною документацією виступала саме юридична особа ТОВ «ОКФ Бізнес-Експерт Сервіс». Саме ТОВ «ОКФ БізнесЕксперт Сервіс» протягом тривалого часу здійснювало оплату послуг з постачання теплової енергії, що узгоджується з умовами Договору купівлі-продажу теплової енергії № 202016 від 01.01.2007 та підтверджує його фактичне виконання саме юридичною особою. Наявна у матеріалах справи відомість оплат свідчить про здійснення платежів ТОВ «ОКФ Бізнес-Експерт Сервіс» за опалення у 2018-2021 роках, зокрема за 2018, 2019, 2020 роки та січень 2021 року. Зазначені платежі здійснювалися від імені ТОВ «ОКФ Бізнес-Експерт Сервіс», що свідчить про визнання саме цією юридичною особою себе споживачем теплової енергії та належним боржником у відповідних правовідносинах. Факт систематичної оплати послуг юридичною особою виключає можливість ототожнення боржника з фізичною особою [PERSON] . Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у різні періоди набула право власності на окремі нежитлові приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач вважає, що сам по собі факт належності фізичній особі права власності на об`єкт нерухомого майна, не є достатньою та автоматичною підставою для покладення на неї обов`язку зі сплати вартості комунальних послуг, зокрема послуг з постачання теплової енергії, у випадку, коли такі послуги надавалися та споживалися іншим суб`єктом на підставі укладеного договору. У спірних правовідносинах постачання теплової енергії здійснювалося на підставі Договору купівлі-продажу теплової енергії № 202016 від 01.01.2007, укладеного між Концерном «Міські теплові мережі» та ТОВ «ОКФ Бізнес-Експерт Сервіс», яке було визначене сторонами договору як споживач теплової енергії та яке фактично здійснювало оплату відповідних послуг. За таких обставин, наявність у [PERSON] права власності на окремі приміщення за зазначеною адресою не змінює суб`єктного складу зобов`язання, не створює між нею та позивачем договірних правовідносин і не може розглядатися як правова підстава для стягнення з неї заборгованості, що виникла у межах господарських правовідносин між Позивачем та юридичною особою. Посилання позивача на припинення строку дії договору № 202016, на думку відповідача, не змінює суб`єктного складу спірних правовідносин та не створює грошових зобов`язань у фізичної особи. Припинення або зміна договору: не трансформує зобов`язання юридичної особи у зобов`язання її засновника; не є підставою для покладення боргу на фізичну особу; не підтверджує виникнення між позивачем та [PERSON] будь-яких договірних чи позадоговірних правовідносин. Отже, незалежно від позиції позивача щодо строку дії договору, суб`єктом спірних правовідносин залишається юридична особа, а не фізична особа [PERSON] . Правовідносини з постачання теплової енергії у спірному приміщенні виникли та тривалий час існували на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії № 202016 від 01.01.2007, укладеного між Концерном «Міські теплові мережі» та юридичною особою ТОВ «ОКФ БізнесЕксперт Сервіс», яке і виступало споживачем теплової енергії. Факт публікації Типового індивідуального договору та положення про можливість приєднання до нього не змінюють суб`єктного складу вже існуючих договірних господарських правовідносин, а також не створюють автоматично цивільних зобов`язань у фізичної особи, яка не є стороною договору та не вчиняла дій, що свідчили б про акцепт договору саме як фізична особа. Таким чином, спір щодо стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, надані юридичній особі у межах її господарської діяльності, має господарсько-правову природу, а пред`явлення вимог до фізичної особи засновника товариства не відповідає суб`єктному складу правовідносин та вимогам закону, у зв`язку з чим представник відповідача просила провадження у справі закрити. Представник позивача, не погоджуючись з заявленим клопотанням, 02.02.2026 подала суду заперечення на клопотання представника відповідача, в яких позивач вважає дані заперечення відповідача хибними з наступних підстав: Ст. 651 Цивільного кодексу України та ст. 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору(господарського договору) допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. З 1 травня 2019 року в повному обсязі введено в дію Закон України від 09.11.2017 N 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон), яким Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» визнано таким, що втратив чинність. Законом визначено, зокрема нову класифікацію житлово-комунальних послуг, нову систему взаємовідносин, що виникатимуть у процесі надання та споживання цих послуг, передбачено різні моделі договірних відносин у сфері комунальних послуг, а також визначено особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку. Відповідно до статті 12 Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Постановою КМУ № 1022 від 08.09.2021 року внесено зміни до Постанови Кабінету міністрів Про затвердження правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії № 830 від 21.08.2019, у тому числі, щодо публічних договорів приєднання. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. 02.10.2021 на офіційному веб-сайті Концерну «Міські теплові мережі» опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до п.п. 1, 2, 4 Договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті Концерну «Міські теплові мережі». До аналогічних правових висновків дійшов Господарський суд Запорізької області при розгляді справи № 908/3505/21 (рішення набрало законної сили). Також зазначає, що статтею 14 Закону передбачено особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (Правилами надання послуги з постачання теплової енергії № 830 дається вичерпний перелік моделей організації договірних відносин за видом послуги постачання теплової енергії): індивідуальний договір (про надання послуги з постачання теплової енергії) з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем; колективний договір(про надання послуги з постачання теплової енергії); договір про надання послуги (з постачання теплової енергії) з колективним споживачем; договір з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії; індивідуальний (публічний) договір про надання послуги з постачання теплової енергії. В супереч приписам Закону, співвласники багатоквартирного будинку по [ADDRESS] в місячний термін не визначились з моделлю організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, - в силу виконання норм чинного законодавства між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону з урахуванням таких особливостей: виконавець забезпечує відповідність кількісних та якісних характеристик послуги встановленим нормативам на межі централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; до плати виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором не включається плата за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують постачання відповідної комунальної послуги; технічне обслуговування, поточний та капітальний ремонти внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують постачання відповідної комунальної послуги, здійснюються співвласниками чи залученими ними уповноваженими на виконання таких робіт особами за рахунок співвласників. Зазначають, що так, як одним із видів комунальних послуг, є послуга з постачання теплової енергії, яка включає в себе право вибору договірних відносин, - виділення зі статті 14 Закону договір про обслуговування внутрішньо будинкових систем, як фундаментальної моделі організації договірних відносин є з боку відповідача хибним та некоректним трактуванням законодавства. Враховуючи викладене зазначаємо, що договір № 72210781 є укладеним з 01.11.2021 через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування (02.10.202). В свою чергу договір № 202016 вважається розірваним з 01.11.2021. Щодо права власності відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу на праві власності належить нежитлове приміщення ІІІ, літ А-5 по [ADDRESS] , загальною площею 152,1 кв.м. згідно договору дарування від 27.12.2014. Згідно до ч. 4 ст. 319 ЦК власність зобов`язує. Згідно ст. 322 ЦК передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Підкреслюючи, все вищезазначене договір 72210781 від 01.11.2021 був укладений з власником нежитлового приміщення ІІІ, літ А-5 по бульвару Центральному будинок 21, загальною площею 152,1 кв.м. Станом на 01.11.2021 відповідач не звертався до позивача, що його нежитловим приміщенням користується інша фізична чи юридична особа. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved