Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

19.12.2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Конова Л.М. звернулася з позовною заявою до Овідіопольської селищної ради Одеського району Одеської області, в якій просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що [INFO] на тимчасово окупованій території України померла її рідна тітка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть днр за № [NUMBER] ,зареєстрованим Будьонновським відділом ДРАЦС Донецького міського управління юстиції мінюсту днр 26.10.2022 року, актовий запис № 1152.Оскільки родичка померла на тимчасово окупованій території України, позивачка вимушена була звертатися до суду з відповідною заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 24.07.2023 р. по справі № 523/10585/23 було встановлено факт смерті [INFO] в м.Донецьк [PERSON] , [INFO] , громадянки України, уродженки с.Пархомівка Краснокуртського району Харківської області, у віці 55 років, причина смерті атеросклеротична хвороба серця, яка за життя проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення суду позивачкою 03.10.2023 року було отримане свідоцтво про смерть [PERSON] серія [NUMBER] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану в м.Одесі, актовий запис № 9537. [PERSON] залишила заповіт, посвідчений посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Прокофьєвою Л.Г. від 10.12.2021 року за № 1313, відповідно до якого все своє майно спадкодавець заповідала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач вказує, що вона звернулася до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] , однак державний нотаріус Шевченко Ю.А. листом за вих. № 2698/02-14 від 22.10.2025 року повідомила про те, що вона, [PERSON] , пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, та рекомендувала звернутися до суду із заявою з питання спадкування. З урахуванням викладеного [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Овідіопольського районного суду Бочарову А.І. Ухвалою суду від 22.12.2025 року позовну заяву [PERSON] до Овідіопольської селищної ради, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, витребувано спадкову справу з Біляївської державної нотаріальної контори. Призначено підготовче засідання. 25.02.2026 року до канцелярії суду від державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Шевченко Ю. надійшли витребувані судом матеріали спадкової справи. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подавши до канцелярії суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач - Овідіопольська селищна рада Одеського району Одеської області надала до канцелярії суду клопотання від 01.01.2026 року про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, надані позивачем, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, позивачка є племінницею [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] на тимчасово окупованій території України. Оскільки свідоцтво про смерть, видане окупаційною владою днр за № [NUMBER] , зареєстроване Будьонновським відділом ДРАЦС Донецького міського управління юстиції мінюсту днр від 26.10.2022р., актовий запис № 1152 не відповідає чинному законодавству України, Суворовський відділ ДРАЦС у місті Одеса ПМУ МЮ (м.Одеса) відмовив у державній реєстрації смерті [PERSON] . Без належного оформленого свідоцтва про смерть спадкодавця неможливо реалізувати свої права спадкоємця, оскільки неможливо відкрити спадкову справу. [PERSON] у зв`язку з цими обставинами вимушена була звертатися до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованої території України. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 24.07.2023 року по справі № 523/10585/23 було встановлено факт смерті [INFO] у місті Донецьк [PERSON] , [INFO] , громадянки України, уродженки с.Пархомівка Краснокуртського району Харківської області у віці 55 років, причина смерті атеросклеротична хвороба серця, яка за життя проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення суду позивачкою 03.10.2023 року було отримане свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 9537. [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Прокофьєвою Л.Г. від 10.12.2021 року за № 1313, відповідно до якого все своє майно спадкодавець заповідала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зі змісту витребуваної судом спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , вбачається, що листом від 22.10. 2025 року за №2698/02-14 державний нотаріус Шевченко Ю.А. повідомила [PERSON] про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки з заявою про прийняття спадщини вона звернулася з пропуском встановленого строку для відкриття спадщини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс 17 рід час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про правонаспадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними,непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст.1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст.1272 ЦК України не застосовуються. Листом Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Норми ст.1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст.1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Стаття 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Ільхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру Судом встановлено, що позивачем пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території, з поважних причин, а саме у зв`язку із необхідністю встановлення факту смерті вказаної особи в судовому порядку та отримання свідоцтва про смерть спадкодавця органами ДРАЦС України. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81ЦПК України докази в їх сукупності, враховуючи, що ніхто, крім позивача на спадщину не претендує, вона до цього часу ніким не прийнята, відмерлою у встановленому законом порядку не визнана, відповідач проти позову не заперечує, суд вважає за можливе визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити та визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню. Що стосується додаткового строку, що може бути встановлений для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, то суд приходить до висновку про можливість встановлення строку в три місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача.

Outcome: approved