Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

19.12.2025 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем, [PERSON] , вона знаходилось у шлюбі з 18 листопада 2006 року. Шлюб зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1290. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , який народився [INFO] . На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2013 року з відповідачем шлюб було розірвано. Після припинення з відповідачем шлюбних відносин та до сьогодні син [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру Синельниківської територіальної громади і до його повноліття відповідач у добровільному порядку надавав матеріальну допомогу на його утримання. Наразі син досяг повноліття та з [INFO] навчається на 1 курсі очної денної форми здобуття освіти, яка відбувається у змішаному форматі, за спеціальністю j8 Автомобільний транспорт у Відокремленому структурному підрозділі «Автотранспортний фаховий коледж Національного технічного університету «Дніпровська політехніка», що підтверджується довідкою з місця навчання № 50 від 13.11.2025 року. Строк закінчення навчання: 30 червня 2029 року. Позивач працює, допомагає сину як може, проте цих коштів не вистачає на належне утримання їх двох. Так як син є студентом денної форми навчання він не має змоги влаштуватися на роботу, та потребує матеріальної допомоги не тільки з боку матері, але і з боку свого батька. Труднощі з працевлаштуванням виникають у сина і тому, що він є інвалідом першої групи, що підтверджується витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 243/25/137/В від 22.01.2025 року. Наразі, відповідач категорично не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання їхнього сина, незважаючи на те, що має таку можливість, так як є військовослужбовцем і регулярна отримує заробітну плату. Позивач не в змозі самостійно утримувати сина, якому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, необхідне харчування, предмети для навчання, тощо, що й зумовило необхідність звернення позивача до суду. Просить стягнути, з [PERSON] , який народився [INFO] в м.Прага, Чехія, аліменти на свою [PERSON] , [INFO] користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання чи до досягнення сином двадцяти трьох років у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Представник позивача Третяк І.П. до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. З копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , яке видане 10 січня 2007 рокуЖовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, вбачається що його батьком є відповідач у справі [PERSON] . З довідки № 50 від 13.11.2025 року вбачається, що [PERSON] є студентом 1 курсу очної денної форми здобуття освіти, яка відбувається у змішаному форматі, за спеціальністю j8 Автомобільний транспорт у Відокремленому структурному підрозділі «Автотранспортний фаховий коледж Національного технічного університету «Дніпровська політехніка», що підтверджується довідкою з місця навчання № 50 від 13.11.2025 року. Строк закінчення навчання: 30 червня 2029 року. Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 243/25/137/В від 22.01.2025 року [PERSON] , [INFO] є інвалідом (І) групи, підгрупи Б. Основний діагноз: G80.03 Спастична квадриплегія. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання ( ч.1, 2 ст.199 Сімейного Кодексу України). Згідно ст.200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (ст.201 Сімейного Кодексу України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення ( ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України). Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що повнолітній син [PERSON] навчається на денній формі навчання, має інвалідність І групи, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а батько, в змозі надавати таку допомогу, оскільки є військовослужбовцем та отримує стабільну заробітну плату, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , підлягають частковому задоволенню, у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набуття рішення законної сили до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Враховуючи норми ч. 1 ст. 191 СК України, в частині стягнення аліментів з дати набуття рішення законної сили, відмовити. Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом відповідно до ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial