Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

01.12.2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] у якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики №75626383 від 15.07.2021 року в розмірі 4980,00 грн, з яких: 1470,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 3510,00 грн сума заборгованості за відсотками. Крім того, просить стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн та на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.07.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75626383, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. За умовами договору позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 1470,00 грн строком на 30 днів, однак відповідно до п. 5.2. договору позики №75626383 позичальник до моменту підписання договору вивчив Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), розміщені на сайті позикодавця, та йому, зокрема, зрозумілі процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування авто пролонгації. Пунктом 6.5. зазначеного договору позики передбачено право товариства нараховувати проценти у визначеному договором розмірі за кожен день понадстрокового користування позикою. Відповідачка належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу, процентів та інших нарахувань не виконала, платежі відповідача в рахунок погашення заборгованості складають 0 грн. Заборгованість відповідачки за договором позики складає 4980,00 грн, зокрема, 1470,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 3510,00 грн сума заборгованості за процентами. 21.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2112, за умовами якого та на підставі Реєстру прав вимог від 21.12.2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача за договором №75626383. 31.03.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №310323-ФМ, за умовами якого та на підставі Реєстру прав вимог від 31.03.2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача за договором №75626383 в сумі 4980,36 грн, з яких 1470,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 3510,36 грн сума заборгованості за процентами. Ухвалою судді від 02.12.2025 року відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За клопотанням позивача витребувано від АТ «ПриватБанк» відомості щодо належності платіжної картки відповідачці та виписку по картковому рахунку. У судове засідання представник позивача не з`явився, одночасно з поданням позовної заяви просив провести судове засідання без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася за адресою реєстрації рекомендованими поштовими відправленнями, які було повернуто до суду Укрпоштою з відміткою про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Про причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позов не подала. У відповідності ч.1 ст.280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 15.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як позикодавцем, та відповідачкою [PERSON] , як позичальником, було укладено договір позики №75626383 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у формі електронного документу на відповідному інтернет-ресурсі https://mycredit.ua, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За умовами вказаного договору відповідач отримав в позику 1470,00 грн, строком на 30 днів до 14.08.2021 року включно, зі сплатою відсотків в розмірі 1,99 % на день за користування позикою, що підтверджується копією договору з додатком, копією довідки про ідентифікацію, довідкою про ідентифікацію. Всупереч умов укладеного договору відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у встановлений договором строк і в подальшому отриману позику не повернула, відсотки за користування позикою не сплатила, внаслідок чого в нього виникла заборгованість в розмірі 4980,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу 1470,00 грн, заборгованості по відсоткам 3510,00 грн. 21.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія управління активами», як фактором, укладено договір факторингу №2112, за умовами якого, з урахуванням реєстру прав вимог №4 (додаток №1 до договору факторингу №2112 від 21.12.2021 року), ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги за договором позики №75626383 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 15.07.2021 року, що підтверджується копіями договору факторингу, реєстру прав вимоги та акту звірки. 31.03.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами», як клієнтом, та ТОВ «Фінпром Маркет», як фактором, укладено договір факторингу №310323-ФК, за умовами якого, з урахуванням витягу з реєстру боржників (додаток №1 до договору факторингу №310323-ФК від 31.03.2023 року), ТОВ «Фінпром Маркет» набуло належні ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права вимоги за договором позики №75626383 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 15.07.2021 року, що підтверджується копіями договору факторингу, реєстру боржників та акту звірки. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК України). Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі №14-154цс18 та від 31 жовтня 2018 року у справі №14-318цс18 міститься правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Відповідно до статті 214 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частини 1 статті 215 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Положеннями ч. 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20. Для підписання договору позики №75626383 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 15.07.2021 року [PERSON] було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «143Pckk7Ys» відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання перед відповідачкою за договором позики виконало та надало кредит в сумі 1470,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Так, довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 28.10.2025 року №КД-000068772/ТНПП, ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: дата 15.07.2021 року, сума 1470,00 грн, отримувач [PERSON] на карту № [NUMBER] , що також підтверджується копією платіжної інструкції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» від 15.07.2021 року. За повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 02.12.2025 року, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Виписка по рахунку [NUMBER] містить відомості про зарахування переказу 15.07.2021 року на суму 1470,00 грн Відповідно до пункту 5.2 позики №75626383 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 15.07.2021 року позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Дійсно, розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику містить певні умови продовження строку користування позикою. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору позики й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації договору позики. Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. До того ж, позивачем не надано доказів звернення відповідача до позикодавця за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений договором, чи законом. Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за договором тільки у межах строку його дії. Отже, відсотки за договором позики №75626383 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 15.07.2021 року мають бути обчислені лише за період встановлений у цьому договорі, тобто 30 днів (з 15.07.2021 року по 14.08.2021 року) за базовою відсотковою ставкою у розмірі 1,99% на день. За вказаний вище період розмір відсотків становить 877,59 грн (1470,00 грн х 1,99% х 30 днів). За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №75626383 від 15.07.2021 року підлягають частковому задоволенню, в розмірі 2347,59 грн, з яких: 1470,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 877,59 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» сплатило судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн. Правову допомогу позивачу у зазначеній справі надавала адвокат Ткаченко Ю.О. на підставі договору про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 року. До позову долучено витяг з акту №2-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором №25-08/25/ФП від 25.08.2025 року, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги. Зазначені документи містять детальний опис робіт, виконаних адвокатом та прийняття їх позивачем. Витрати на професійну правничу допомогу у цій справі становлять 4500,00 грн. Оплата згідно акту №2-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги підтверджена платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 15.10.2025 року. За таких обставин, суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (47,14%), а саме 1141,92 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви, та 2121,30 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial