Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

02.06.2025 позивач ТОВ «Коллект Центр» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за Кредитним договором № 5183954 від 18.06.2021 у розмірі 50468,64 грн., з них: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 7113,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 42355,64 грн., заборгованість за комісіями 1000,00 грн.; судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 16000,00 грн. 20.08.2025 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про захист прав споживачів та просить визнати недійсним пункт 2.3.1.2. Договору про споживчий кредит № 5183954 від 18.06.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр») та [PERSON] . 09.09.2025 цивільну справу № 195/844/25 (провадження № 2/195/363/25) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та цивільну справу №195/1334/25 (провадження № 2/195/538/25) за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про захист прав споживачів було об`єднано в одне провадження відповідно до ст. 188 ЦПК України. Позивач ТОВ «Коллект Центр» позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір № 5183954. 15.12.2021 було укладено договір № 15/12-2021-22 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5183954. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5183954. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 5183954. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] адвокат Працевитий Г.О обґрунтовує позовні вимоги тим, що 18.06.2021 р. [PERSON] звернуся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», внаслідок чого було укладено договір про споживчий кредит №5183954, яким було обумовлено наступні істотні умови: - сума кредиту в розмірі 10 000,00 грн. Кредитором було нараховано відсотки за користування кредитом на підставі автоматичного продовження строку кредитування відповідно до п.2.3.1.2 договору № 5183954. - пунктом 1.4 договору №5183954 встановлено строк кредитування - 23 дні з 18.06.2021. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 11.07.2021. - проценти за користування кредитом: 3875,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Таким чином, при укладенні вказаного договору позичальник погоджувався на отримання коштів із строком кредитування 23 дні. Відповідно до Додатку №1 до договору про споживчий кредит № 5183954 загальна вартість кредиту була обумовлена в розмірі 13875,00 грн. При обранні вищезазначених сум кредиту та строків його повернення кредитор взагалі не зазначив можливості автоматичного подовження строків користування кредитом в разі порушення строків його повернення. При укладенні вище зазначеного договору позичальником було погоджено 23-денний строк кредитування. В межах якого кредитор має право на отримання відсотків за користування кредитом, передбачених ст. 1048 ЦК України. В червні 2025 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», яке отримало право вимоги за вказаними кредитними договорами на підставі договору факторингу № 10-01/2023, звернулось до суду з вимогою про стягнення зі [PERSON] заборгованості в розмірі 50 468,64 грн., яка складається з: 7113,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 42355,64 грн. заборгованість за відсотками. Ознайомившись із позовною заявою ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», а також додатками до неї, [PERSON] стало відомо про нарахування більшості відсотків на підставі незаконного пункту договору 2.3.1.2, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з позовом про визнання вказаного пункту кредитного договору недійсним, у задоволенні позову ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] просить відмовити. Рух справи: Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 03.06.2025 головуючим суддею визначено Кондус Л.А. 03.06.2025 року Ухвалою Томаківського районного суду справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 30.06.2025р. 11.08.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.93-100). 18.08.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.111-115). 09.09.2025 Ухвалою Томаківського районного суду об`єднано цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з цивільною справою за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» про захист прав споживачів, слухання продовжено у загальному порядку. 29.09.2025 р. Від представника Сторожука Р.В. надійшли додаткові пояснення по справі (а.с.177-180). 05.11.2025 від представника ТОВ «Коллект центр» надійшли заперечення на додаткові пояснення ( а.с.183-187). 04.12.2025 Ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі, призначено слухання по суті на 14.01.2026 року. 14.01.2026 та 12.02.2026 слухання справи було перенесено на іншу дату. Представник Позивача у судовому засіданні наполягає на позовних вимогах просить його позов задовольнити у повному обсязі у задоволенні об`єднаного позову [PERSON] відмовити. Представник відповідача проти задоволенні первісного позову заперечує повністю, наполягає у задоволенні об`єднаного позову наполягає . Заслухавши представників сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір № 5183954 (а.с.25-28). До матеріалів справи також додано анкету-заяву на кредит № 5183954 від 18.06.2021 (а.с.64), паспорт споживчого кредиту № 5183954 (а.с.63). Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10000.00грн. Кредит надається строком на 23 дні з 18.06.2021р.Загальні витрати Позичальника за кредитом складають 3875 грн.,стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів Позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на Картковий рахунок. Також сторонами погоджено умови пролонгації кредитного договору на пільгових та базових умовах. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі 10000грн., що підтверджується квитанцією Liqpay від 18.06.2021р. 21.22.год (а.с.70) . 15.12.2021 було укладено договір № 15/12-2021-22 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5183954 (а.с.13-17). 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5183954 (а.с.31-36). Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 5183954. З розрахунку наданого позивачем на підтвердження заявлених вимог вбачається, що позичальник має перед кредитором заборгованість за кредитним договором в сумі 50468.64 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 7113,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 42355,64 грн., комісії 1000 грн. (а.с.10 ). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] 18.06.2021р уклав кредитний договір № 5183954 з ТОВ «Мілоан», отримав кредитні кошти, однак не виконав зобов`язання за кредитним договором, тому з нього на користь позивача слід стягнути тіло кредиту у розмірі 7113,00 грн. Однак щодо розміру процентів, які погоджено сторонами та за якими заборгованість більша за фактично отримані позичальником кошти, слід зазначити таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як було зазначено вище сторонами погоджено розмір процентів і порядок їх нарахування та відповідно до розрахунку заборгованості він складає 42355,64грн. Слід звернути увагу, що відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не зміг ефективно здійснити свої права бути поінформованим про дійсні умови кредитування ТОВ «Мілоан», які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. А тому на думку суду, укладення [PERSON] договору перетворюється на непомірний тягар для відповідача, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором. Отже, суд враховує, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які у шість разів перевищують саму суму позики і є явно завищені з огляду на сам розмір позики, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Крім того, з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що заявлена позивачем вимога про стягнення заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 42355.64 грн. не є співмірною сумі кредиту у 7113 грн. за вищевказаним кредитним договором, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно завищеної суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру процентів за вказаним договором до 3556,50 грн. При визначенні розміру процентів суд виходить з розміру облікової ставки НБУ та строку дії договору кредиту. Щодо позовних вимог представника відповідача викладеної у об`єднаній позовній заяві про захист прав споживача, а саме визнати недійсним п. 2.3.1.2. договору про споживчий кредит№5183954 від 18.06.2021 укладеного між ТОВ «Мілоан» (правонаступником якого є ТОВ «Коллект Центр» та [PERSON] суд зазначає наступне: Стаття 203 Цивільного кодексу України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Серед них вказується на те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Стаття 627 ЦКУ встановлює принцип свободи договору. За цим принципом сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 6 Цивільного кодексу передбачається, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Однак, вони не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Разом з тим, частиною другою статті 627 ЦК України передбачається, що у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними». Тому пункти 2.3.1.2. кредитного договору № 5183954 від 18.06 2021 року в частині нарахування процентної ставки за користування кредитними коштами після спливу строку дії договору і автоматична пролонгація цього строку є нікчемними. Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ « Коллект центр» та відмову у задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» про захист прав споживачів, з підстав вказаних вище. Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати позивача зі сплати судового збору відповідно до частки задоволених судом позовних вимог, що дорівнює 512,11 грн. ( 10669,5/50468,64 Х 2422,40 =512,11 грн.), та витрати на правову допомогу 3382,53 грн (10669,5/50468,64х16000=3382,53). ? ?? На підставі викладеного та

Outcome: partial