Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 165 331,53 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 19.03.2024 року [PERSON] було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-БАНК» та зазначено персональні дані. Підписанням цієї заяви відповідачка погодилася та підтвердила, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua, становлять Договір про надання банківських послуг. Відповідачкою було визнано, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. 19.03.2024 року [PERSON] було заповнено та підписано Заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, відповідно до якої відповідачка просила відкрити поточний рахунок № [NUMBER] та встановити кредитний ліміт на наступних умовах: тип кредиту- кредитний рахунок; пільговий період користування кредитним лімітом 62 дні за ставкою 0,000001%, у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,4%; при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту ставка 6,8 % у місяць. [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту «Кредитна Картка «Зелена» наданого АТ «Акцент Банк» який містить основні умови кредитування: тип кредиту- кредитування рахунку з пільговим періодом використання; сума ліміту 1000 до 200000 грн.; строк кредитування 240 місяців з правом автоматичного продовження; процентна ставка відсотків річних пільгова (до 62 днів 0,000001%), базова(3,4% на місяць, що становить 40,8 % річних); процентна ставка яка використовується при невиконанні зобов`язань - 6,8% у місяць. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, відповідач [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на дату здійснення розрахунку 14.07.2025, заборгованість у відповідача за кредитним договором від 19.03.2024 року становить 165 331,53 грн., яка складається з: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) -94 991,83 грн.; загальний залишок заборгованості за процентами -69 389,70 грн.; штраф-950,00 грн. За доводами позивача на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав банку. З наведених мотивів та підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 19.03.2024 року в розмірі 165 331,53 грн. та понесені судові витрати по справі у виді судового збору у розмірі 2 422,40 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 200,00 грн. Ухвалою суду від 26.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач, у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження строк, відзив на позовну заяву не подав. Так як учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.03.2024 року [PERSON] було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Акцент Банк» та зазначено персональні дані. Підписанням цієї заяви відповідачка погодилась та підтвердила, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua, становлять Договір про надання банківських послуг. Відповідачем було визнано, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. 19.03.2024 року [PERSON] було заповнено та підписано Заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, відповідно до якої відповідач просив відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт. 19.03.2024 року [PERSON] було заповнено та підписано Заяву про відкриття поточного рахунку, відповідно до якої відповідач просив відкрити поточний рахунок № [NUMBER] . Також, 19.03.2024 року [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка "Зелена", наданого АТ «Акцент Банк», який містить основні умови кредитування: тип кредиту - кредитування рахунку з пільговим періодом використання; сума ліміту - від 1 000 до 200 000 (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит) грн.; строк кредитування - 240 місяців з правом автоматичного продовження; мета отримання кредиту - на споживчі потреби; спосіб та строк надання кредиту - кредитні кошти надаються клієнту у вигляді суми кредитного ліміту на споживчі потреби на платіжній картці клієнта, яка відкрита у Банку на підставі укладеного Договору про надання банківських послуг. Строк надання кредиту протягом одного дня (максимальний строк); процентна ставка відсотків річних - пільгова (до 62 днів 0,000001%), базова (3,4% на місяць, що становить 40,8 % річних). Підписуючи паспорт споживчого кредиту, [PERSON] було підтверджено отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надану, виходячи із обраних умов кредитування. Таким чином, 19.03.2024 року між АТ «Акцент Банк» та [PERSON] у встановленій законом письмовій формі укладено Кредитний договір б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10078114048), відповідно до якого сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок та строки повернення коштів, строк кредитування. Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Відповідно до Довідки позивача за картками [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картку № [NUMBER] строком дії до 12/31 та встановлено кредитний ліміт, розмір якого відображено у Довідці за лімітами. Відповідно до виписки по картці, [PERSON] в період з 19.03.2024 по 14.07.2025 року, активно користувалась кредитними коштами. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 19.03.2024 року заборгованість [PERSON] перед позивачем за даним кредитним договором становить 165 331,53 грн., яка складається з: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 94 991,83 грн.; загальний залишок заборгованості за процентами - 69 389,70 грн.; штраф-950 грн. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Публічним є договір, в якому одна сторона- підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, ч. 2 ст. 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо вважає, що існують підстави для задоволення позову У спірних правовідносинах позивач запропонував відповідачу скористатися банківськими послугами шляхом приєднання до запропонованих умов отримання і використання кредитних коштів. 19.03.2024 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, заяву щодо встановлення кредитного ліміту за картою, заяву про відкриття поточного рахунку, чим підтвердила, що вона ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Крім того, 19.03.2024 року [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка "Зелена". Зазначені дії є послідовними і супроводжувались ознайомленням позичальником із запропонованими банком умовами кредитування. З огляду на викладене вище, підписавши Анкету-заяву, заяву щодо встановлення кредитного ліміту за картою, заяву про відкриття поточного рахунку та Паспорт споживчого кредиту, який є складовою частиною кредитного договору, [PERSON] таким чином добровільно погодилась на запропоновані банком умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання повернути використані кредитні кошти та сплатити проценти за їх використання. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Аналізуючи зміст кредитного договору від 19.03.2024 року та його складових (заяву щодо встановлення кредитного ліміту за картою, заяву про відкриття поточного рахунку та Паспорт споживчого кредиту), суд дійшов висновку, що 164 381,53 грн. заборгованості було нараховано правомірно, згідно з умовами договору, підписаного відповідачем в письмовій формі. Утворення боргу підтверджується розрахунком заборгованості по договору, а правові підстави для стягнення боргу позивачем доведені відповідними письмовими доказами, які по своїй суті є паперовими копіями складових кредитного договору, з якими відповідач ознайомився та погодився з їх змістом. Отже, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти та нараховані проценти не повернув. Суд вважає надані позивачем докази достовірними, допустимими, належними та такими, що у своїй сукупності достатні та підтверджують обставини, на які він покликається. Суд резюмує, що у позивача виникло право вимоги стягнення заборгованості за кредитним договором. Враховуючи, що відповідач користувалась наданими позивачем коштами, доказів про відсутність заборгованості у розмірі, вказаному в розрахунку, суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, права позивача на повернення позичальником кредиту та сплату ним процентів дійсно порушено відповідачем, а тому вони підлягають судовому захисту шляхом задоволення позову. Щодо вимоги позивача про стягнення 950 грн штрафу, суд зазначає наступне. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" від 18.06.2024 N 3817-IX, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Здійснюючи тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд в постанові від 12.06.2024 року у справі №910/10901/23виснував, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів. Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23. Отже, на період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати штрафу. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 950 грн., яка нарахована позивачем. За правилами статей 12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] користь Акціонерного товариства «Акцент- Банк» заборгованість по кредиту у розмірі 164 381,53 грн, з яких: 94 991,83 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 69 389,70 грн. загальний залишок заборгованості за процентами, в іншій частині вимоги позивача є безпідставними, а тому не підлягаю до задоволення. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення справи. На підтвердження понесених витрат суду надано копії укладеного між АТ Акцент Банк та АО «Правовий курс» договору про надання правової допомоги від 08 квітня 2025 року №22012025 додаткової угоди № 1 від 08.04.2025 року; акту приймання передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №22012025 від 08 квітня 2025 року на загальну суму 20 200,00 грн. Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суд з прав людини застосовує такі критерії - заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим та мати мають розумний розмір. Верховний Суд неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial