Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачкою по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 25.10.1999 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Інгулецької міської ради м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, України, актовий запис № 211. Під час спільного подружнього життя [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Дитина проживає з відповідачкою. З позивача стягнуто аліменти на утримання дитини судовим рішенням. Суттєві непорозуміння, що існували між позивачем та відповідачкою, призвели до того, що вони остаточно припинили жити однією сім`ю, мають окремий бюджет, ведуть кожен своє господарство. Причина розпаду сім`ї полягає у тому, що у подружжя виявилися різні погляди на шляхи вирішення матеріальних, побутових проблем та відносно ставлення до сімейних обов`язків. Позивач вважає, що подальше подовження шлюбу з відповідачкою суперечитиме його інтересам. З наведених підстав просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 15.01.2026 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В позовній заяві просив суд слухати справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належно повідомленою про дату, час та місце розгдяду справи. Будь-яких заяв чи клопотань від відповідачки в суд не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.10.1999, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 жовтня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Інгулецької міської ради м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, Україна, актовий запис № 211 (а.с.11, 5). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Новолатівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, від 28.10.2014, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 20. Батьком зазначений [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 7). Згідно з витягом з реєстру Новолатівської сільської територіальної громади від 13.09.2025, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Згідно з ч. 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст. 111 СК України, суд не вбачає. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не надала суду заперечень, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що спору щодо місця проживання дитини немає, відповідно до ст. 160 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити проживати його з позивачкою, що кореспондується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 200/952/18 від 15.01.2020. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved