Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернулася через свого представника до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог представниця позивачки посилається на те, що 22.01.1981 Виконавчим комітетом Фрунзенської Ради депутатів працюючих міста Харкова було видано ордер №04779 на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] матері позивачки. 04.11.2008 рішенням №258/7 виконавчого комітету Орджонікідзевської районної в місті Харкові ради було визнано позивачку основним наймачем квартири [ADDRESS] за Ордером. Станом на 26.01.2026 у довідці про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб визначено, що у зазначеній квартирі зареєстрована позивачка, її син [PERSON] та її племінник [PERSON] . Однак, відповідач [PERSON] не проживає в житловому приміщені понад 7 років у зв`язку з переїздом до Польщі, про що свідчить листування позивачки з відповідачем про намір отримати посвідку на проживання в Польщі. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться, про що свідчать квитанції та докази оплати позивачкою комунальних послуг та квартальної плати. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивачка, її син відповідачу не чинили. Станом на сьогодні відповідач не виходить на зв`язок, не відповідає на дзвінки та повідомлення, що унеможливлює позасудове вирішення питання щодо виписки з квартири. Позивачка має намір реалізувати своє конституційне право на житло та розпочати процес приватизації квартири в порядку визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Факт реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає реалізацію такого права, у зв`язку з чим дана обставина змусила позивачку звернутися до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. 1.2. У судовому засіданні представниця позивачки підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 1.4. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представниця позивачки не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.10.2008 Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, [PERSON] народилася [INFO] . Батько [PERSON] , мати [PERSON] , актовий запис 253. Згідно з копією контрольного ордера №04779 Виконавчого комітета Фрунзенської ради депутатів трудящих м. Харкова від 29.01.1981, виданого громадянці [PERSON] сім`я якої складається з трьох людей право на зайняття двух кімнат загальною площею 44,7 кв.м., жилою площею 25,32 кв.м. в кв. [ADDRESS] , ордер виданий на підставі рішення виконкому Фрунзенської ради депутатів трудящих м. Харкова від 20.01.1981 №22. Згідно з копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого повторно 20.11.1984, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05.07.1980, актовий запис №43. Після укладення шлюбу [PERSON] надано прізвище [PERSON] . Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] вбачається, що остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 06.05.1997. Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] вбачається, що останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 17.07.2008. 2.2. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 26.01.2026, яка сформована на підставі відомостей Реєстру територіальної громади м. Харкова, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної в м. Харкові ради №258/7 від 04.11.2008 визнано [PERSON] наймачем двокімнатної квартири [ADDRESS] осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У рішенні також вказано, що колишній наймач [PERSON] померла [INFO] . 2.3. Відповідно до інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України у відповідь на ухвалу про витребування доказів від 03.02.2026, громадянин України [PERSON] , [INFO] , здійснив виїзд з України у пункті пропуску «Шегині» 19.05.2020. З ти пір відомостей про його повернення на територію України не відображено. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі ст. 71 ЖК України громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з приписами статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством Відповідно до частини другої статті 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. 3.2. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 вищевказаного Закону орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. 3.3. У ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Спірна квартира за твердженням позивачки перебуває у комунальній власності Харківської міської ради. Доказів на спростування цієї обставини до суду надано не було, а доказами, що підтверджують цю обставину, є ордер від 29.01.1981 та рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної в м. Харкові ради №258/7 від 04.11.2008. Враховуючи вищенаведені письмові докази судом встановлено, що відповідач за місцем реєстрації не проживає щонайменше з 19.05.2020 без поважних причин, тобто більше п`яти років. Представниця позивачки стверджує, що відповідач не виконує обов`язки по утриманню житлового приміщення, оплаті комунальних послуг. При цьому, суд на підставі ч. 1 ст. 78 ЦПК України не бере до уваги письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] , оскільки зі змісту статті 230 ЦПК України видно, що показання свідків мають надаватися суду усно та безпосередньо в судовому засіданні. Позивачка в силу вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» не може самостійно зняти відповідача з реєстрації в квартирі, оскільки позивачка не є представником відповідача або власником спірної квартири. Суд вважає, що позивачка навела обставини, відповідно до яких наявність реєстрації місця проживання відповідача перешкоджає їй у реалізації свого права на приватизацію житла, у зв`язку із чим суд вважає, що втручання держави у право відповідача на повагу до свого житла у вигляді ухвалення судового рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у даному випадку переслідує легітимну мету, здійснюється згідно із законом та є пропорційним. 4.2. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 5. Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань 5.1. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Понесення позивачкою судових витрат підтверджується квитанцією від 29.01.2026 про сплату судового збору в сумі 1311,20 грн. Разом з тим, в судовому засіданні представниця позивачки просила не стягувати судові витрати з відповідача, у зв1язку із чим суд вважає справедливим та розумним не стягувати судові витрати позивачки з відповідача.

Outcome: approved