Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначає, що 20.09.2019 [PERSON] уклав з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» кредитний договір № 6484186519. Відповідно до умов Кредитного Договору № 6484186519 від 20.09.2019 Позичальнику надано кредит на суму 19 900,00грн, строк користування 48 місяців. Всі умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» та розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовною загальною вартістю кредиту. В подальшому, 07.10.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» було укладено Договір факторингу, за яким первісний кредитор передав позивачу за плату належні йому права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №6484186519 від 20.09.2019 року. Про зміну кредитора відповідач був повідомлений. Однак, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на вимогу погасити борг, відповідач не виконав свого зобов`язання та після відступлення позивачу права грошової вимоги не виконав умови договору. Внаслідок неналежного виконання умов укладеного договору позичальник перед банком має заборгованість станом на 01.05.2025 року в сумі 38 166,01 гривень, з яких: 18 153,51 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 0,50 гривень - заборгованість за річними процентами та 20 012,00 гривень - заборгованість за щомісячними процентами. Просить суд стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість по кредитному договору № 6484186519 від 20.09.2019 року в розмірі 38 166,01 гривень, а також понесені судові витрати в розмірі 2422,40 гривень. Ухвалою Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 15.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву у якій просить розглянути справу без його участі, прохає суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток з повідомленням, відзив на позовну заяву не надав. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками та конверти з судовою повісткою, що направлявся за адресою останнього відомого місця проживання відповідача, повернулися до суду не врученим з відміткою Укрпошти про причини повернення «Адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані стороною, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи. У судовому засіданні встановлено, що 20.09.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6484186519, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 19 900,00 гривень, терміном на 48 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % річних від суми боргу за договором. Сторони кредитного договору погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснити повернення кредиту на умовах, передбачених в кредитному договорі №6484186519. Отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором підтверджується виписками по особовому рахунку за період з 20.09.2020 року по 01 травня 2025 року. 07 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено Договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає (відступає) АТ «ТАСКОМБАНК» за плату, а АТ «ТАСКОМБАНК» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель Заборгованості), що підтверджено копією Договору факторингу, доданим до матеріалів позову та витягом з реєстру боржників від 23.09.2019, згідно якого боржник [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №6484186519 в сумі 38 166,01 гривень. Так, у позивача виникло право вимоги до відповідача згідно укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» договору факторингу. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за Кредитним договором №6484186519 від 20.09.2019 року укладеним із [PERSON] АТ «ТАСКОМБАНК» надсилало відповідачу повідомлення-вимогу щодо дострокового повернення коштів за кредитним договором в зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, яку останнім було залишено без належного реагування. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №6484186519 від 20.09.2019 заборгованість становить станом на 01.05.2025 року в сумі 38 166,01 гривень, з яких: 18 153,51 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 0,50 гривень - заборгованість за річними процентами та 20 012,00 гривень - заборгованість за щомісячними процентами. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 Цивільного кодексу України, відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором ст. 612 Цивільного кодексу. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Проте, умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані в передбачені договором строки, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] не виконано вимоги кредитного договору та у нього утворилася заборгованість перед позивачем Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором №6484186519 від 20.09.2019. Заборгованість становить станом на 01.05.2025 року в сумі 38 166,01 гривень, з яких: 18 153,51 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 0,50 гривень - заборгованість за річними процентами та 20 012,00 гривень - заборгованість за щомісячними процентами, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №6484186519 від 20.09.2019 в розмірі 38 166,01 гривень. Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

Outcome: approved