Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитом в сумі 52321,20 грн., вказавши в позові, що 20 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1225-4804, в електронній формі та підписано шляхом накладенням електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов Договору №1225-4804 відповідачу надано кредит у розмірі 11800 грн, строк кредиту 300 днів, базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту, знижена відсоткова ставка 1,20% в день, стандартна відсоткова ставка 1,50% в день. Станом на 02 вересня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 58504,40 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 10856,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 47648,40 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №1225-4804 від 20 червня 2023 року у розмірі 52321,20 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10856 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 41465,20 грн.. В судове засідання представник позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не з`явився, однак подав заяву, у якій просив розгляд справи провести без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1225-4804 продукту «На ВСЕ» про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Із змісту вказаного договору вбачається, що він підписаний [PERSON] електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора А7560. Відповідно до умов договору №1225-4804 від 20.06.2023 року розмір кредитного ліміту складає 11800,00 гривень, строк кредиту 300 календарних днів, , базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту, знижена відсоткова ставка 1,20% в день, стандартна відсоткова ставка 1,50% в день. Відповідно до п. 4.2 Договору №1225-4804 від 20 червня 2023 року кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Факт перерахування кредитних коштів підтверджено листом АТ КБ «ПриватБанк» від 17 вересня 2025 року та довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту №1225-4804 від 20.06.2023. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальна заборгованість [PERSON] становить 58504,40 грн., з яких: 10856,00 грн. тіло кредиту, 47648,40 проценти за користування. У позовній заяві позивачем зазначено, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме, часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 6183,20 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 52 321,20 грн.. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч.ч.2, 3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. З огляду на те, що позов задоволено в повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved