Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №8744835701 від 27.07.2020 в розмірі 31433,82 грн та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на даний час ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідачки за вищевказаним договором. Відповідачка свої зобов`язання за цим договором не виконує, тому виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 27.07.2020 між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» укладено кредитний договір №8744835701. Згідно умов договору, кредит надається позичальнику на таких умовах: тип кредиту кредит; сума кредиту 21050,00 грн; строк, на який надається кредит 24 місяці.. Пунктом 1.3. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту №4835701, який є невід`ємною частино цього договору. Умовами п.2.1. кредитного договору передбачено, що всі інші умови кредитного договору викладені в паспорті кредиту та Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей договір. Згідно п.2.2. договору, кредитний договір, паспорт кредиту №4835701 та Умови отримання фінансових кредитів складають єдиний договір, позичальник своїм підписом підтверджує, що свій примірник цього договору він отримав. Умовами паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №4835701, який власноруч підписаний відповідачкою передбачено, що розмір процентів при наданні кредиту становить 3%, щомісячні проценти а користування кредитом 3%. Загальні витрати за кредитом становлять 1560,24 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом складає 36208,24 грн; реальна річна процентна ставка 80,96%. Крім цього, у паспорті кредиту сторонами також погоджено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів), який власноруч підписаний відповідачкою. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №8744835701 від 27.07.2020 станом на 31.10.2025 [PERSON] має заборгованість в розмірі 31433,82 грн, яка складається з: 17540,56 грн заборгованості за тілом кредиту; 2,08 грн заборгованості за відсотками та 13891,18 грн заборгованості за комісією. При цьому, 07.10.2016 між ПАТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЦФР» укладено Договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ПАТ «ТАСКОМБАНК» свої права вимоги до позичальників, а ПАТ «ТАСКОМБАНК» набуває права вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 04 квітня 2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/17-Ф, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) ПАТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а ПАТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги до договору факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 31433,82, яка складається з: 17540,56 загальна заборгованість по тілу кредиту; 2,08 грн загальна заборгованість по відсоткам; 13891,18 загальна заборгованість по комісії. З тексту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 8744835701 та судові витрати у справі. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Вирішуючи питання про наявність доказів переходу прав та обов`язків від ТОВ «ФК «ЦФР» до ПАТ «ТАСКОМБАНК», суд виходить з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором. Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17. Для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, (правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17). Проте, на підтвердження переходу права вимоги за вказаним кредитним договором позивач не надав витяг з реєстру боржників до Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 (п.2.2.договору) за яким, як стверджує представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» у позовній заяві, відбувся перехід права вимоги від первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» до ПАТ «ТАСКОМБАНК», яке в подальшому передало право вимоги до [PERSON] позивачу - ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відтак, під час розгляду справи неможливо встановити факт переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» до ПАТ «ТАСКОМБАНК» та, в подальшому, законність передачі права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №8744835701 від 27.07.2020 від ПАТ «ТАКСКОМБАНК» позивачу. За таких умов, підстави для задоволення вимог позивача щодо стягнення на його користь із відповідачки заборгованості за кредитним договором №8744835701 від 27.07.2020 відсутні. Щодо судових витрат. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed