Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що із померлим [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах із 1983 року по 1993 рік. Від шлюбних відносин народився син [PERSON] , який є інвалідом дитинства першої групи та потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Після припинення шлюбу продовжували проживати в вищезазначеній квартирі та вести спільне господарство. У 1998 році дана квартира була приватизована в рівних долях на померлого, позивача та їх спільного сина. Померлий був інвалідом другої групи, у 2015 році йому ампутували ногу, а відтак вона здійснювала опіку (турбувалась, допомагала) за ним, займалась справами по господарству. У 2017 році [PERSON] помер. [INFO] Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 300/2017 щодо майна померлого [PERSON] . Спадкоємцями по даній справі є син померлого - [PERSON] , спадкоємець першої черги та онуки померлого за правом представлення - [PERSON] , [PERSON] , мати яких, дочка померлого, [PERSON] , померла раніше батька, а саме [INFO] . Спадкоємцем за законом ще був батько померлого [PERSON] , проте він в межах строку відкликав свою заяву та відмовився від прийняття спадщини на користь онуків померлого [PERSON] та [PERSON] . 24 листопада 2023 року Подільським районним судом м. Києва по цивільній справі № 758/13108/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та зміни черги у спадкуванні було ухвалено рішення, яким визнано за [PERSON] , як спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування майна, а саме 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . спадкодавця [PERSON] у першій черзі. На час звернення до суду спадкоємцями є син померлого - [PERSON] , спадкоємець першої черги, онуки померлого за правом представлення - [PERSON] , [PERSON] та позивачка на підставі рішення суду. [PERSON] (батько померлого), знаючи , що його син перебуває у безпорадному стані через тяжку хворобу та у нього була потреба в допомозі, жодної допомоги йому не надавав, уникав спілкування , щоб не надавати допомоги, проявив повну бездіяльність та безучасність в житті сина. Не цікавлячись життям свого сина, який не виходив з квартири ,був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби, батько фактично залишив його без допомоги. Онуки [PERSON] та [PERSON] взагалі ніколи не спілкувалися з померлим та навіть не знали де він проживає, ніякої допомоги не надавали. Таким чином, позивачка просить суд усунути спадкоємців [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування за законом за померлим [PERSON] . Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 05.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 31.10.2024 задоволено заяву представника позивача [PERSON] адвоката Федосєєвої Тетяни Юріївни, Витребувано у Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 300/2017 до майна померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 21.11.2024 від Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшли витребувані матеріали. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.04.2025 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Федосєєвої Тетяни Юріївни, витребувано у Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві повний витяг з актового запису (у разі його наявності) про смерть [PERSON] , [INFO] , серія та номер паспорту: [NUMBER] виданий Солом`янським РУ ГУ МВС України 26.03.2002, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] . 22.09.2025 від Подільського ВДРАЦС у м. Києві на адресу суду надійшли витребувані ухвалою суду матеріали. В судовому засіданні представник позивача подану позовну заяву підтримала, просила суд її задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідачів. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбних відносинах з 11 червня 1983 року, які припинені 01 липня 1993 року. Дані обставини підтверджено копіями свідоцтв про укладення шлюбу від 11 червня 1983 року [NUMBER] та свідоцтва про розірвання шлюбу від 01 липня 1993 року [NUMBER] . Від шлюбних відносини у них народився син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] та [PERSON] у рівних долях належала квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 31 грудня 1998 року та записано в реєстрову книгу 12 січня 1999 року за № 8302. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті Чотирнадцятою київської державною нотаріальною конторою 25 травня 2017 року заведено спадкову справу № 300/2017 до майна померлого [PERSON] . Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись: [PERSON] (син), [PERSON] (батько померлого), [PERSON] (онук), [PERSON] (онука). В межах законодавчо встановленого строку батько померлого відкликав заяву про прийняття спадщини на користь онуків [PERSON] та [PERSON] . Дані обставини встановлено із відповіді Державного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори від 26.12.2017 року по спадковій справі № 300/2017, заведеної 25 травня 2017 року та вбачається із матеріалів зазначеної спадкової справи, належним чином посвідчені копії котрої надійшли до суду від третьої особи та долучені до матеріалів справи. [PERSON] страждав численними важкими захворюваннями йому було встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання, - що підтверджується Довідкою МСЕК серія КИ-1 № 051705 - кардіологічне захворювання. У 2015 році йому ампутували ногу. [PERSON] , син позивача та померлого [PERSON] , є інвалідом дитинства першої групи та потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 10 ААА № 789832 та згідно консультативного висновку Київського міського психоневрологічного диспансеру № 3 від 11 липня 2019 року, [PERSON] не може проживати в одній кімнаті із членами своєї родини. Аналогічний висновок було також зроблено 29.12.1993. Як про те слідує із фабули позовної заяви та даних, повідомлених представником позивача суду, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та його батько [PERSON] , не підтримували з спадкодавцем родинних відносин. Вони не цікавилися його здоров`ям, не поважали його та не піклувалися про нього, не надавали матеріальної допомоги, моральної підтримки, не брали участь в його житті. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24 листопада 2023 року по цивільній справі № 758/13108/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та зміни черги у спадкуванні було ухвалено рішення, яким визнано за [PERSON] , як спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування майна, а саме 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] спадкодавця [PERSON] у першій черзі. Відповідно до рішення суду, яке набрало законної сили та є преюдиційним, спадкодавець знаходився в безпорадному стані, викликаному хворобою, під час якого був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби, а тому прибиранням приміщення, приготуванням їжі, ремонтом квартири, сплатою комунальних послуг, тривалий час здійснювала позивач. Як вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, який надійшов на адресу суду від Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві (№ 1848/33.7-80 від 20.09.2025) відповідно до ухвали про витребування доказів Подільського районного суду м. Києва від 10.04.2025 про смерть [PERSON] [INFO] , останній помер [INFO] від ішемічної хвороби серця. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Для задоволення вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Правила частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 29 червня 2021 року у справі № 750/9209/20-ц (провадження № 61-6290св21), від 06 жовтня 2021 року у справі № 741/1714/18 (провадження № 61-5519св21), від 21 жовтня 2021 року у справі № 766/14057/17 (провадження № 61-6003св21), від 19 травня 2022 року у справі № 132/2991/20 (провадження № 61-9112св21). Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, з`ясувавши характер спірних правовідносин (предмет та підставу позову), можливості порушення права позивачки та його захисту в обраний нею спосіб; з`ясувавши характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, давши належну правову оцінку долученим доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак, про їх задоволення.

Outcome: approved