Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

09 лютого 2026 року заявники звернулися до суду з цією заявою. В обґрунтування заяви стверджували, що [INFO] у них народився син [PERSON] , який помер через 2 місяці 27 днів від дня народження, а саме [INFO] . Внаслідок молодого віку, необізнаності та стресу через раптову смерть первістка немовляти, заявники не звернулися до відповідних органів з метою реєстрації смерті дитини та отримання свідоцтва про смерть. Окрім цього, на цьому не наполягали медичні працівники, а також священник, який здійснював обряд поховання. Заявники до січня 2026 року навіть не підозрювали, що їх померлий син [PERSON] , [INFO] , до цього часу обліковується в Державних реєстрах актів цивільного стану громадян як жива особа. Про цю обставину, їм стало відомо випадково, після того як заявниці [PERSON] в додаток «Дія» підтягнуло актовий запис про народження її старшого померлого сина [PERSON] , [INFO] . На цей час заявники не можуть зареєструвати смерть їх старшого сина [PERSON] , оскільки в них відсутнє лікарське свідоцтво про смерть дитини, отримати яке повторно є неможливим, оскільки з часу смерті їх дитини минуло більше 32 роки, будь-яка медична документація, що стосується смерті їх сина не збереглася. Дані обставини змусили заявників звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті їх дитини [PERSON] . Встановлення даного факту необхідне заявникам з метою підтвердження факту смерті старшого сина [PERSON] та встановлення складу їх членів сім`ї станом на теперішній час, кількість їх утриманців дітей, які законом зобов`язані їм допомагати, утримувати їх як повнолітні діти, у разі втрати ними непрацездатності. 11 лютого 2026 року ухвалою судді було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку окремого провадження. Заявники [PERSON] та [PERSON] та їх представниця- адвокатка Гренджа В.Ю. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали й наполягали на їх задоволенні. Заінтересована особа Хустський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який був повідомлений про час і місце судового розгляду через підсистему «Електронний суд», явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, заперечень, заяв чи клопотань з приводу заяви на подав. Суд встановив такі фактичні обставини справи. [PERSON] народився [INFO] в селі Лозянське Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис № 20, та його батьками зазначено: [PERSON] батько, та [PERSON] - мати, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.10.1993 року (а.с.5). В довідці адміністратора парафії с. Лозянський церкви Прор.Іллі о. Володимира Проданець від 03.02.2026, відображено, що така видана [PERSON] в тому що вона [INFO] народила сина [PERSON] , який [INFO] був охрещений у храмі Прор.Іллі с. Лозянський Міжгірського району Закарпатської області. Хресні батьки: [PERSON] , [PERSON] . Помер [INFO] . Фотознімки містять зображення могли з надмогильним хрестом до якого прикріплено табличку на якій зазначено прізвище [PERSON] , дата його народження [INFO] та смерті [INFO] , а також ритуал поховання. Допитана в судовому засіданні, за її згодою, як свідок, заявниця [PERSON] , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, після приведення її до присяги показала, що [INFO] вона народила сина [PERSON] , однак у віці більше 2 місяців дитина раптово померла. Дата смерті - [INFO] , місце смерті - с. Лозянське Міжгірського району Закарпатської області. Внаслідок необізнаності та стрес через раптову смерть немовляти, вона не звернулася після смерті сина до Лозянської сільської ради або органу РАЦС з метою реєстрації смерті її дитини та отримання свідоцтва про смерть. Окрім того, на цьому не наполягали медичні працівники, а також священник, який здійснював обряд поховання. На даний час вона не може зареєструвати в державних органах смерть її старшого сина, оскільки в неї відсутнє лікарське свідоцтво про смерть дитини, отримати яке повторно на даний час є неможливим, оскільки з часу смерті дитини минуло більше 32 роки, будь-яка медична документація, що стосується смерті їх сина не збереглася. Допитаний в судовому засіданні, за його згодою, як свідок, заявник [PERSON] , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, після приведення його до присяги показав, що він з 01.05.1993 перебуває у шлюбі з [PERSON] та [INFO] у них народився син [PERSON] , проте у віці більше 2 місяців дитина раптово померла. Дата смерті - [INFO] , місце смерті - с. Лозянське Міжгірського району Закарпатської області. До Лозянської сільської ради або органу РАЦС він не звертався з метою реєстрації смерті дитини та отримання свідоцтва про смерть, оскільки в той час не було обов`язковим та на цьому не наполягали медичні працівники, а також священник, який здійснював обряд поховання. На даний час він із жінкою не можуть зареєструвати в державних органах смерть їх старшого сина, оскільки в них відсутнє лікарське свідоцтво про смерть дитини, отримати яке повторно на даний час є неможливим, оскільки з часу смерті дитини минуло більше 32 роки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , надала суду показання, що [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , та який [INFO] був охрещений в храмі [PERSON] в с. Лозянський Міжгірського району Закарпатської області та була його хресною мамою. Через три місяці немовля [PERSON] помер та причину смерті не було встановлено. Свідок брала участь у ритуалі поховання. Ствердила, що дата смерті [PERSON] - [INFO] , місце смерті - с. Лозянське Міжгірського району Закарпатської області. Показала, що [PERSON] поховано на кладовиищі в с. Лозянський Хустського (раніше Міжгірського) району Закарпатської області. З установлених, на підставі наведених доказів, фактичних обставин справи у системному взаємозв`язку суд доходить висновку, про підтвердження ними факту смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, в селі Лозянський Міжгірського району Закарпатської області [INFO] . Внаслідок відсутності реєстрації факту смерті [PERSON] , заявники мають перешкоди у встановленні дійсного складу їх сім`ї станом на теперішній час, кількість їх утриманців дітей, які законом зобов`язані їм допомагати, утримувати їх як повнолітні діти, у разі втрати ними непрацездатності. Відтак установлення зазначеного факту має юридичне значення позаяк створює правові наслідки. Суд бере до уваги що, з врахуванням фактичних обставин справи заявники не мають можливості встановити зазначений факт в інший спосіб, окрім судового. Відповідно до приписів статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст.293 ЦПК України, суд вправі встановити факт, що має юридичне значення. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті розглядаються судом. Вирішення заявлених вимог в іншому порядку, окрім судового, є неможливим. Під час розгляду даної заяви спору про право виявлено не було. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви в повному обсязі. Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного та

Outcome: approved