Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

В серпні 2025 року, [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Пакуло В.С., звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 07.03.1976 року він уклав шлюб зі [PERSON] , [INFO] . У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . 16.06.1993 року відповідно до договору міни № 2-1119 [PERSON] та [PERSON] , які діяли в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , а також [PERSON] , який діяв зі згоди своїх батьків, поміняли належну їм квартиру [ADDRESS] на 11/50 часток житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивача по справі [PERSON] , яка за життя склала заповіт на належні їй 11/50 часток житлового будинку [ADDRESS] та заповіла їх синові [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті матері. На теперішній час житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить: 11/40 часток (11/200 +11/50) [PERSON] ; 11/200 частки [PERSON] ; 11/200 частки [PERSON] , 11/200 частки [PERSON] , та 14/25 часток [PERSON] , яка є співвласницею будинку. У 2000 році [PERSON] вибув за межі України. Позивач разом з дружиною, донькою, та онукою [PERSON] постійно проживали у вищезазначеному будинку до 25.09.2024. 25.09.2024, внаслідок вибухової хвилі під час ракетного удару рф, домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , зазнало значних пошкоджень, та, відповідно до акту комісійного обстеження від 09.12.2024, будинок визнано таким, що не придатний для проживання. Позивач вказує, що його син [PERSON] більше 20 років проживає на території росії, є громадянином російської федерації, та після переїзду жодного разу не був в м. Запоріжжя. Коштів на утримання будинку він не виділяв, комунальні платежі не сплачував, не брав ніякої участі в утриманні будинку в належному стані, не займався поточним та капітальним ремонтом будинку, утриманням прибудинкової території, обробкою відокремленої парканом частини земельної ділянки. Телефоном [PERSON] повідомив, що будь-які дії щодо 11/200 частки будинку вчиняти не буде, його не цікавить це майно, брати участь в утриманні та відновленні будинку після пошкодження він не бажає, оскільки повертатися в Україну не планує. Через військове вторгнення росії до України позивач позбавлений єдиного житла, в якому прожив більшість свого життя. Наразі для відновлення пошкодженого будинку необхідна особиста активна участь усіх співвласників, зокрема, [PERSON] , який більше 20 років не дбає про утримання майна й не бажає дотепер. В зв`язку з цим позивач просить суд припинити право власності відповідача на 11/200 частки житлового будинку літ. А житлової прибудови А1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати за позивачем право власності на 11/200 частки житлового будинку літ. А житлової прибудови А1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; надати позивачу дозвіл на попереднє внесення вартості 11/200 частки будинку на депозитний рахунок суду в розмірі 16390 гривень, визначеної звітом про незалежну оцінку ринкової вартості нерухомості від 26.05.2025. Ухвалою суду від 10.09.2025р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Також, ухвалою суду від 10.09.2025р.вказано [PERSON] попередньо внести вартість 11/200 частки житлового будинку літ.А, житлової прибудови літ.А1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області грошову суму в розмірі 16 390 грн. 00 коп., як забезпечення виконання ним позовних вимог по цивільній справі 336/7385/25. 19.01.2026 від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи квитанції на підтвердження внесення вартості 11/200 частки житлового будинку літ.А, житлової прибудови А.1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Запорізькій області у розмірі 16 390 грн. Ухвалою суду від 19.01.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому асіданні позивач та його представник підтримали позов і наведених у ньому підстав. Наголосили на тому,що [PERSON] як співвласник фактично спірним майном не користується,самоусунувся від виконання обов`язків власника утримувати майно та дбати про нього в інтересах усіх співласнків,мешкає за межами країни та повертатись не бажає,про що повідомив у листуванні та під час особистого спілкування. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, викликався шляхом направлення повісток на адресу зазначену в позовній заяві, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. До матеріалів справи долучено скріншоти листування між позивачем та відповідачем [PERSON] , а також диск з відеозверненням, в яких останній не заперечує щодо позбавлення його 11/200 частки права власності в житловому будинку. Відповідач [PERSON] у відео зверненні зазначає,що перебуває на території російської федерації ,де зареєстрований та постійно мешкає,повертатись в Україну не планує. Третя особа [PERSON] під час розгляду справи не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Від третьої особи [PERSON] надійшла нотаріально посвідчена в м. Хайфа (Ізраїль) заява про розгляд справи без її участі, в якій вона не заперечувала проти задоволення позову. Суд, заслухавши позивача, його представника, третю особу та свідків, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07.03.1976 року було укладено шлюб між позивачем [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (на теперішній час [PERSON] , свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 02.09.2005) [PERSON] , [INFO] . Відповідно до договору міни № 2-1119 від 16.06.1993, [PERSON] та [PERSON] , які діяли в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , а також їх син [PERSON] , який діяв зі згоди батьків, поміняли належну їм у рівних частках двокімнатну квартиру [ADDRESS] на належну гр. [PERSON] 11/50 частки житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Будинок розташований на земельній ділянці розміром 661 кв.м. На вказаній земельній ділянці розташовано: житловий будинок А з/бетон, житлова площа 49,3 кв.м., житлова прибудова А1. каркасн.обл.цегл., житл. пл. 17,9 кв.м., літні [PERSON] сараї [PERSON] гараж 1. погреб пг. паркан № 1,2,4,6, водогін № 3,7, замощення І. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого 02.08.1993 Запорізьким бюро технічної інвентаризації, 11/50 частки житлового будинку [ADDRESS] , зареєстровано за: [PERSON] 11/200 частки, [PERSON] 11/200 частки, [PERSON] 11/200 частки та [PERSON] 11/200 частки. Договір посвідчено 5-ою Запорізькою нотаріальною конторою 16.06.1993 року за № 2-119. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30.01.2025 року державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Сидорук К.В., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 11/50 часток житлового будинку [ADDRESS] , які належали спадкодавцю на підставі Договору міни, посвідченого державним нотаріусом П`ятої запорізької державної нотаріальної контори Цекеєвою І.О. 16.06.1993 за реєстровим № 2-1118. Право власності зареєстровано Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації « 12.07.1993, записано в реєстровій книзі за № 19 р. № 4570. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 64007323101. На земельній ділянці розташовано: житловий будинок літ. А, житлова прибудова літ А1, житловою площею 73,4 кв.м., загальною площею 92,4 кв.м., з відповідними надвірним будівлями та господарчими спорудами. Таким чином, на теперішній час житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить: -11/40 часток (11/200 + 11/50) [PERSON] [INFO] (позивач); -11/200 частки [PERSON] , [INFO] (дружина позивача); -11/200 частки [PERSON] , [INFO] (донька позивача); -11/200 частки [PERSON] , [INFO] (син позивача); -14/25 часток [PERSON] , [INFO] (співвласниця будинку). З технічного паспорту вбачається, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , фактично складається з двох окремих частин. Земельна ділянка, на якій розташований вказаний будинок з прибудовами та відповідними господарськими будівлями та спорудами відокремлена парканом відповідно до погоджених меж співвласників будинку. Позивач вказує, що фактично лівою частиною будинку разом з допоміжними спорудами та прилеглою територією, розпоряджалася [PERSON] , а правою частиною з 16.06.1993 року сім`я позивача. Відповідач [PERSON] у 2000 році виїхав на постійне місце проживання до росії, є громадянином російської федерації, у спірному будинку більше 20 років не проживає, ним не користується і не цікавиться, витрат по його утриманню не несе, комунальні послуги не сплачує, жодного майнового інтересу до будинку не проявляє, що створює позивачу труднощі у вільному володінні, користуванні та розпорядженні вищезгаданим майном. Так, 25 вересня 2024 року внаслідок вибухової хвилі під час ракетного удару, завданого рф по м. Запоріжжю, домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , зазнало значних пошкоджень. Згідно Акту комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації від 09.12.2024, комісія за результатами обстеження, а також за результатами аналізу наявної інформації встановила, що житловий будинок по [ADDRESS] не придатний для проживання. Наразі, для відновлення пошкодженого будинку необхідна особиста активна участь усіх співвласників, зокрема [PERSON] , який більше 20 років не дбає про утримання майна. Факт не проживання відповідача у вищевказаному будинку підтверджується також довідкою Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради № 06.4-27/16774 від 08.11.2024, в якій значиться, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та фактично проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , 2008 р.н. (онука позивача), та Актом № 49 про фактичне місце проживання мешканців за адресою: [ADDRESS] , складеним головою квартального комітету № 130 від 07.07.2025. Акт складений за свідченнями сусідів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою родини [PERSON] , мешкає в будинку [ADDRESS] . Будинок, у якому вони проживають, фактично розділений на дві частини,друга половина належить [PERSON] . [PERSON] вона майже не знає, бачила востаннє років 20 тому, де він мешкає, їй не відомо. У вересні 2024 року біля будинку, де живуть [PERSON] , влучив КАБ, було багато пошкоджень. [PERSON] зі своєю сім`єю подали документи на відшкодування та відновлення пошкодженого будинку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він з 1981 року мешкає в будинку [ADDRESS] , пізніше по-сусідству стали проживати [PERSON] . Їх будинок поділений на дві частини, в іншій половині проживала [PERSON] . [PERSON] він бачив, ще коли той був студентом. Після подій 2014 року останній виїхав в Росію, більше не повертався. 25.09.2024 біля паркану, де живуть Стоцькі прилетів КАБ, постраждав увесь квартал. Наразі держава допомагає відновити пошкоджене майно. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона мешкає в будинку [ADDRESS] . Родина [PERSON] проживає навпроти неї. Їх сина, [PERSON] , бачила дуже давно, коли той був ще студентом. Чи приймає він участь в утриманні будинку, їй не відомо. Відповідно до положень ст.ст.317,319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб належить їм на праві спільної часткової власності із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені ст.ст.364,365,367 ЦК України, як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч.4 ст.358 ЦК України умова не є обов`язковою. Припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників передбачено у ст.365 ЦК України, якою визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Верховний Суд України у постанові від 15.05.2013 року по справі №6-37цс13 зазначав, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п.п.1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В постанові від 02.07.2014 року по справі №6-68цс14 Верховний Суд України роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 року у справі №908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в ст.365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». Судом встановлено, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги та не заперечує проти позбавлення його 11/200 частки права власності в житловому будинку [ADDRESS] ,наголосив на тому,що його частка є незначною,це не завдасть шкоди його майновим інтересам. Про це відповідач особисто повідомив шляхом відеозвернення,що він більше 20 років проживає на території російської федерації. Участі в утриманні будинку [ADDRESS] не приймає, це майно його не цікавить, брати участь у його відновленні він не планує, оскільки не збирається повертатися в Україну. Чинити перешкоди родичам у відновленні будинку не хоче, тому не заперечує проти позбавлення його права власності на незначну частину будинку у розмірі 11/200 частки в судовому порядку. Відповідно до звіту про незалежну оцінку ринкової вартості нерухомості від 26.05.2025, виконаного оцінювачем ТОВ «Брок Сервіс Плюс» Соболєвою М.Ю., яка має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 649/2022 від 14.11.2022, кваліфікаційний сертифікат оцінювача МФ № 5735 від 09.02.2008, а також свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 6387 від 14.04.2008, ринкова вартість нерухомості: житловий будинок літ. А, загальною площею 92,4 кв.м., житловою площею 73,4 кв.м. (в стані руйнування); та надвірними будівлями та господарчими спорудами: житлова прибудова літ. А1; літні кухні літ. Б,Г,г; сараї літ. Б1 Д,К; гараж літ. И; вбиральні літ. Ж.Л; навіс літ. М; паркани № 1,2,9,11,14; водопроводи № 3,7; ворота з хвірткою № 10; зливна яма № 13, розташоване за адресою: [ADDRESS] , складає 298 001 гривень, а 11/200 частки житлового будинку складає 16 390,00 гривень. Позивачем, на виконання вимог 365 ЦК України, було попередньо внесено на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області грошову компенсацію у розмірі ринкової вартості частки відповідача в сумі 16 390,00 гривень, що підтверджено відповідним платіжним документом. Співвласникам належать право володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Зазначені правомочності співвласники об`єкта права спільної часткової власності відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України повинні здійснювати за взаємною згодою. Співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна. Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Тлумачення ч.3 ст.358 ЦК України свідчить, що право співвласника на компенсацію може виникати як в разі повної неможливості задоволення вимог співвласника на одержання у користування частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (наприклад, частка співвласника в спільній частковій власності є незначною і надання йому її у володіння та користування неможливо), так і в тому випадку, якщо співвласнику надається у володіння і користування частина майна, яка є меншою за його частку в праві спільної часткової власності. Так, із заяви про визнання позову та відеозвернення вбачається, що відповідач [PERSON] згоден на припинення його права власності на 11/200 частки будинку. Відповідач тривалий час постійно проживає на території російської федерації, є громадянином російської федерації, про що свідчить копія його паспорта, долучена до матеріалів справи. Отже, він забезпечений іншим житлом, яким володіє і користується, і припинення права його власності на частку у будинку, яка є незначною, не завдасть йому шкоди. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позову, шляхом припинення власності відповідача на 11/200 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на праві спільної часткової власності, визнання за позивачем права власності на 11/200 частки будинку за адресою: [ADDRESS] , яка належить відповідачу та стягнення з позивача на користь відповідача грошової компенсації вартості 11/200 частки зазначеного будинку в розмірі 16 390,00 грн. Позивач, як інвалід другої групи від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнений (ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1 211,20 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved