Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Крушельницької 1» (надалі ОСББ «Крушельницької 1») звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що рішенням установчими зборами співвласників квартир багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] , створено ОСББ «Крушельницької 1» з передачею йому функцій з управління багатоквартирним будинком, та затверджено внески та кошторис на управління будинку та прибудинкової території в розмірі 5,80 грн за 1 м2, для житлових і нежитлових приміщень. Також було переглянуто внески та кошторис на управління будинку та прибудинкової території, та з 01.09.2024 встановлено розмір 6.5 грн за 1 м2, для житлових і нежитлових приміщень. Відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] . За період з 01.04.2022 по 23.06.2025 відповідачами ігнорується обов`язок сплачувати обов`язкові платежі з утримання неподільного і загального майна та прибудинкової території у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 15 495,98 грн. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової територіїу розмірі 15 495,98 грн, а також судові витрати. Відповідачі подали відзив на позов, в якому зазначив, що управителем будинку являлася ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс», яка не передавала функції управителя ОСББ «Крушельницької 1», що свідчить про порушення норм Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Також позивачем не подано кошторис витрат, які підтверджують ціну житлової послуги, як 5,8 грн, і 6,5 грн за 1 кв. м., та не підтверджено законність її нарахування, формули по якій вона проводилася. Отже, ОСББ створено з порушенням закону і усі грошові претензії позивача є неправомірними, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] , яка являється представником [PERSON] у судовому засіданні просить відмовити у задоволенні позову, з підстав та обґрунтувань викладених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомленим про дату, час та місце судового засідання та не подав заяву про розгляд справи без його участі. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду повернуто забезпечення доказів. Ухвалою суду відмовлено у витребуванні доказів. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд, встановив, що 05 грудня 2021 року рішенням установчими зборами співвласників квартир багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] , створено ОСББ «Крушельницької 1» з передачею йому функцій з управління багатоквартирним будинком (п2), затвердження внесків та кошторису на управління будинку та прибудинкової території в розмірі 5,80 грн за 1 м2, для житлових і нежитлових приміщень. Рішенням загальних зборів співвласники багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 28.07.2024 року оформленого протоколом № 5 вирішено переглянути розмір внесків та кошторису на управління будинку та прибудинкової території на з 01.09.2024 року розмір внеску 6,5 грн за 1 м2. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 432744180 від 24.06.2025 вбачається, що квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності відповідачу [PERSON] з 23.10.2007 в частці , відповідачу [PERSON] з 23.10.2007 в частці , та з 27.09.2010 в частці . Згідно з довідкою по особовому рахунку від 18.06.2025 вбачається, що заборгованість відповідачів зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.03.2022 по 31.05.2025 становить 15 495,98 грн. ОСББ «Крушельницької 1» несло витрати на утримання будинку та прибудинкової території за період 2022-2024, що стверджується звітами про доходи та витрати. Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість, у зв`язку із неналежним виконанням з боку боржників сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території. Суд частково погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 385 ЦК України, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 № 2866-III (далі Закон № 2866-III). Згідно з положеннями статті 1 Закону № 2866-III об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Відповідно до частини першої, другої статті 10 Закону № 2866-III органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. За змістом частини п`ятої статті 10 Закону № 2866-III рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Згідно абзацу 7 частини дев`ятої статті 10 Закону № 2866-III до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Відповідно до статті 16 Закону № 2866-III об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Відповідно до статті 20 Закону № 2866-III частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Згідно статті 15 Закону № 2866-III співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до статті 13 Закону № 2866-III у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Згідно зі статті 17 Закону № 2866-III для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. За приписами частин другої, третьої статті 23 Закону № 2866-III власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Суд, встановив, що 05 грудня 2021 року рішенням установчими зборами співвласників квартир багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] , створено ОСББ «Крушельницької 1» з передачею йому функцій з управління багатоквартирним будинком (п2), затвердження внесків та кошторису на управління будинку та прибудинкової території в розмірі 5,80 грн за 1 м2, для житлових і нежитлових приміщень. Рішенням загальних зборів співвласники багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 28.07.2024 року оформленого протоколом № 5 вирішено переглянути розмір внесків та кошторису на управління будинку та прибудинкової території на з 01.09.2024 року розмір внеску 6,5 грн за 1 м2. Посилання відповідачів, що ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» не передавала функції управителя ОСББ «Крушельницької 1», є безпідставним, оскільки відповідно до акту приймання передачі технічної документації на будинок по [ADDRESS] , ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» передала ОСББ «Крушельницької 1» технічний паспорт та інвентарну справу. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 432744180 від 24.06.2025 вбачається, що квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності відповідачу [PERSON] з 23.10.2007 в частці , відповідачу [PERSON] з 23.10.2007 в частці , та з 27.09.2010 в частці . Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з частиною другою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України). Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат (частина друга статті 12 Закону № 417-VIII). Витрати на управління багатоквартирним будинком кожний співвласник несе пропорційно до його частки співвласника, незалежно від обставин використання спільного майна. Інше може бути визначено рішенням зборів співвласників або законодавством (постанова ВС від 27.03.2023 по справі № 920/1343/21). У постанові ВС від 13.034.2019 по справі № 521/3743/17-ц кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Позивачем пред`явлені вимоги про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території в солідарному порядку з відповідачів. Враховуючи правовий режим перебування майна у спільній частковій власності відповідачів, суд дійшов висновку про відсутність у них солідарного обов`язку з оплати заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і вказана заборгованість підлягає стягненню пропорційно до частки кожного відповідача. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII). Відповідно до статті 1 Закону № 2189-VIII житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Статтею 5 Закону № 2189-VIII визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно до статті 22 Закону № 2866-III для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 № 417-VIII (далі Закон № 417-VIII). Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону № 417-VIII витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Отже, обов`язок утримання майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. Витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їх часток співвласника незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року (справа №638/19174/17) зроблено висновок про те, що оскільки відповідач є власником квартири в будинку, у якому створено ОСББ, він зобов`язаний здійснювати платежі та внески (незалежно від членства в об`єднанні) за наявності підтверджених витрат на управління, утримання збереження будинку. У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року (справа №750/12850/16-ц) вказано, що відсутність укладеного договору не звільняє відповідачів від обов`язку оплачувати надані їм послуги. Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Отже, відповідно до наведених норм закону та доказів, які містяться у матеріалах справи, відповідачі є споживачем житлових послуг (послуг з управління багатоквартирним будинком) як власники квартири та спільного майна багатоквартирного будинку і мають обов`язок оплачувати їх вартість. Враховуючи, що відповідачі належним чином не виконували своїх обов`язки щодо оплати послуг з управління багатоквартирним будинком, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за надані послуги, яка згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за особовим рахунком відповідача за період з 01 березня 2022 року по 31 травня 2025 року становить 15 495,00 грн, що підтверджується вищевказаним розрахунком позивача. При цьому з матеріалів справи не вбачається оскарження та визнання недійсними рішень ОСББ, оформлених протоколами щодо розмірі внесків, як і не вбачається сплата відповідачами у повному обсязі членських внесків. Доводи з приводу незаконності цих рішень відхиляються судом, оскільки в рамках розгляду цієї справи вирішується питання про наявність або відсутність заборгованості, а не оспорення дійсності внутрішніх документів ОСББ та правомірність дій членів правління. Позивачем надало належні та допустимі докази для стягнення заборгованості із відповідача, як власника квартири. Доводи відповідачів з приводу того, що матеріали справи не містять достовірних доказів про наявність такої заборгованості спростовується наданим позивачем розрахунком заборгованості, в якому зазначено період, за який ця заборгованість нараховуються, її помісячний розрахунок та номер квартири, за якою така заборгованість утворилась. Оспорюючи таку заборгованість відповідачі не надала відомостей про її повне або часткове погашення, при цьому їх доводи зводились лише до незаконності розміру внесків затверджених не засіданні правління, тобто питання яке як зазначалось вище не є предметом розгляду цієї справи Посилання відповідача, що позивачем не надавалися послуги, суд також не приймає до уваги, оскільки відповідачами не було надано належних доказів на підтвердження цих обставин, матеріали справи не містять жодних звернень, скарг до ОСББ щодо порушення ним порядку надання послуг. Щодо інших доводів відповідачів у справі, викладених в обґрунтування власних правових позицій по наявному спору, то суд не вбачає підстав для надання таким оцінки у межах розглядуваного спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, на думку суду, є самостійною та достатньою підставою для висновку про обґрунтованість позовних вимог. Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд звертає увагу на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що наявні порушення відповідачами прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення в користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Крушельницької 1» заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової територіїз [PERSON] в розмірі 3 873,99 грн, та з [PERSON] в розмірі 11 621,99 грн, що відповідає їх частки у спільній частковій власності на квартиру. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено повністю, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідачів в рівній частині на користь позивача 2 422,40 грн сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial