Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

До суду із заявою звернулася [PERSON] , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту припинення трудових відносин. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що вона з 23 серпня 2012 року перебуває на пенсії за віком, оскільки на час виходу на пенсії мала вік 55 років 6 місяців. В подальшому через не значний розмір пенсії 1 листопада 2018 року працевлаштувалась продавцем до ФОП [PERSON] . В кінці квітня 2021 року прийшовши до робочого місця вона виявила, що магазин зачинено, і додзвонитись до власниці [PERSON] так і не змогла. В подальшому потрапити на робоче місце вона також не змогла, оскільки магазин було зачинено з невідомих для неї причин. В травні 2021 року вона довідалась, що ФОП [PERSON] припинила свою діяльність та відповідно знялась з реєстрації. Зв`язатись з [PERSON] щоб вирішити питання про звільнення [PERSON] так і не змогла до даного часу. У зв`язку з викладеним заявниця просить суд встановити факт про те, що вона припинила трудові відносини з ФОП [PERSON] з 06 травня 2021 року. Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала частково та уточнила, що просить встановити факт про те, що вона припинила трудові відносини з ФОП [PERSON] з 01 квітня 2021 року. Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ в Кіровоградській області повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте направив клопотання з проханням розглядати справу без його участі, розгляд справи покладає на розсуд суду. Свідок [PERSON] та свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що працювали разом з [PERSON] . [PERSON] працювала продавцем у магазині з продажу продуктових товарів приблизно з 2018 року до 01 квітня 2021 року, після цього магазин припинив свою роботу. Магазин належав ФОП [PERSON] . Свідки зазначили, що також зверталися до суду з приводу припинення своїх трудових відносин за аналогічних обставин. Заслухавши заявника, свідків, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд вважає що заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно із частиною першою статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Конституційний суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року у справі №1-14/2004, від 16 жовтня 2007 року у справі №1-16/2007 та від 29 січня 2008 року у справі №1-5/2008 вказав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Як регламентовано ст.ст.21, 22, 23 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Судом встановлено, що 01 листопада 2018 року [PERSON] було прийнято на посаду продавця ФОП [PERSON] , що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.9). 02 січня 2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали трудовий договір № 3/20, на підставі якого останню було прийнято на посаду продавця продовольчих товарів (а.с.10). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФОП [PERSON] припинила свою діяльність 06 травня 2021 року (а.с.11-12). Таким чином, враховуючи те, що з 01 квітня 2021 року трудові відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично відсутні, але процедура припинення таких відносин, відповідно до законодавства України, не виконана, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту припинення трудових відносин є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню з урахуванням того, що [PERSON] в судовому засіданні уточнила свої вимоги. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: partial