Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Представниця відповідача адвокатка Порхун Олеся Павлівнаподала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Михальчук Людмила Володимирівна, про визнання заповіту недійсним. Заяву обгрунтовує тим, що 19.01.2026 Луцьким міськрайонним судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] . При винесенні рішення питання про розподіл судових витрат відповідача не вирішувалось. Відповідно до договору від 10.05.2023 та акта від 19.01.2026, витрати відповідача на професійну правничу допомогу адвоката Порхун О.П. складають 15 000,00 грн (фіксована сума). Просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 15 000,00 грн витрат на правничу допомогу. 25.02.2026 надійшло клопотання представниці позивачки адвокатки Булат Ю.В. про зменшення витрат на правничу допомогу. Просила відмовити у задоволенні заяви у зв`язку з ненаданням доказів понесення таких витрат, а у разі задоволення заяви зменшити розмір витрат до 4000,00 грн. Крім того подала заяву про слухання справи у її відсутності. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи (частина четверта ст.270 ЦПК України). Розгляд заяви здійснювався у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів згідно ст. 247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що подана заява (клопотання) про стягнення судових витрат підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 січня 2026 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Михальчук Людмила Володимирівна, про визнання заповіту недійсним відмовлено. Професійну правничу допомогу відповідачу надавала адвокатка Порхун Олеся Павлівнана підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АІ №1397283 від 19.05.2023 року (а.с.34 Том №1), на підставі договору про надання правової допомоги від 10.05.2023 р (а.с.37-38 Том №1), акт наданих послуг від 19.01.2026 року. Відповідно до п. 3.1. Договору про надання правової допомоги від 10.05.2023 року, розмір винагороди за послуги Адвоката встановлюється у фіксованій сумі у розмірі 15000,00 грн. У постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. У разі недотримання положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України щодо вимог про співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стосовно доводів адвокатки Булат Ю.В. про відсутність доказів фактичної оплати витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне, згідно з приписами п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розподілу між сторонами підлягають не лише вже сплачені витрати, а й ті, що підлягають сплаті (тобто ще не сплачені фактично). Таким чином, факт відсутності попередньої оплати на момент подання заяви не є підставою для відмови у їх відшкодуванні, оскільки закон прямо передбачає можливість стягнення понесених у майбутньому витрат Суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання позивача про зменшення витрат на правничу допомогу. Враховуючи, що дана справа перебуває у провадженні суду з 2023 року, обсяг фактично виконаної адвокаткою роботи, її складність та часові витрати є цілком обґрунтованими та пропорційними.

Outcome: approved