Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.12.2025 подав поштою до суду позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свій позов мотивує тим, що 09.06.2006 його батьки уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Великокурінської сільської ради Любешівського району Волинської області, який рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 02.11.2022 розірвано. Від цього шлюбу в них народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу позивач залишився проживати з батьком [PERSON] . Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 21.01.2025 було вирішено змінити раніше визначений розмір аліментів та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини сина [PERSON] у розмірі частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів на його утримання згідно рішення Любешівського районного суду Волинської області від 21.01.2025 було закінчено 15.12.2025, в зв`язку із досягненням [PERSON] повноліття. На теперішній час позивач навчається на денній формі навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету», у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Вказує на те, що відповідач працює та отримує регулярні доходи, а тому вважає, що зможе забезпечувати його матеріальні потреби та може сплачувати аліменти в розмірі 1//4 частки від доходу, оскільки до повноліття регулярно сплачувала аліменти в такому ж розмірі. За наведених обставин, просить стягувати з [PERSON] в його користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи стягувати їх з дня подачі позову, але не більше ніж до досягнення 23 років, за умови продовження навчання. Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 08.01.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.17). Відповідач [PERSON] 27.01.2026 подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити. При цьому просить врахувати, що заявлений позивачем розмір аліментів є для неї надмірним і призведе до неможливості забезпечення навіть мінімальних її життєвих потреб. Просить врахувати, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у нього потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників, тощо). Їй достеменно відомо, що позивач з червня по грудень 2025 року перебував за кордоном в Республіці Польща, де працював. З цього слідує, що навчання для [PERSON] не є перепоною працевлаштуванню. Також перебування за кордоном та тимчасові заробітки визнаються самим позивачем у позовній заяві. Позивач також не надав доказів, що вона має фінансову можливість платити аліменти на його утримання. Звертає увагу, що на її утриманні перебуває неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Окрім того, на даний час відповідач має істотні проблеми зі здоров`ям, вона була прооперована та з 04.01.2026 по даний час перебуває на лікарняному, що підтверджується медичними виписками. Внаслідок хвороби має обмежену працездатність та несе постійні витрати на медикаменти та лікування. Стан здоров`я істотно впливає на можливість отримувати стабільний дохід. У разі прийняття рішення про задоволення позову, просить визначити розмір аліментів не більше 1/10 частини її заробітку (а.с.20-29). Позивач [PERSON] 30.01.2026 подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просить вимоги, які заявлені відповідачем [PERSON] у відзиві на подану ним позовну заяву залишити без задоволення. Вимоги, які заявлені позивачем в позовній заяві - задовольнити в повному обсязі (а.с.30-36). Ухвалою Любешівського районного суду від 04.02.2026 клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання кордону громадянином України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в період з 01.06.2025 по 26.01.2026 (а.с.42-43). У судове засідання сторони не прибули, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с.45-46). Позивач [PERSON] в своїй позовній заяві просить розгляд справи здійснювати без його участі (а.с.2). Відповідач [PERSON] 03.03.2026 подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти позову заперечує повністю, свій відзив підтримує. Просить долучити до матеріалів справи довідку від 02.03.2026 № 3548 із Любешівського ВДВС у Камінь-Каширському районі про заборгованість її колишнього чоловіка [PERSON] (а.с.49-50). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить такого висновку. Судом установлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.10.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Любешівського районного управління юстиції (а.с.5). Згідно із відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб Любешівської селищної ради від 24.12.2025 № 5556 місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно Акта комісії обстеження житлово-побутових умов проживання на території Любешівської селищної ради Служби у справах дітей від 06.01.2026, [PERSON] зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Позивач [PERSON] з 01.09.2023 навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету» і на даний час навчається на денній формі навчання та знаходиться на державній формі навчання (а.с.32). Відповідно до довідки № 21816 від 24.12.2025 Любешівського відділу державної виконавчої служби у Камінь-Каширському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вбачається, що виконавче провадження № 76129372 у зв`язку з повноліттям сина [PERSON] , [INFO] , та повною сплатою боржником заборгованості згідно виконавчого документа закінчено 15.12.2025 відповідно до п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.01.2010 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.23). Згідно інформаційної довідки від 22.01.2025 вбачається, що власником квартири загальною площею 30,1 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є батько позивача [PERSON] (а.с.24). Відповідно до копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 0894 від 11.12.2025 [PERSON] встановлено повний діагноз: гіпертонічна хвороба 2 ст. ст. 2 сер високий. Гіпертензивне серце. СН 1 ст. Цукровий діабет 2 тип. Середньої важкості. Непроліферативна ДАР очей. ЖКХ. Хронічний калькульозний холецистит ст. ремісії (а.с.25). Згідно копії виписки № 43/18 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.01.2026 [PERSON] призначено лікування операція 06.01.2026 ЛХЕТ. Виписана з відділення у задовільному стані. П/о рани спокійні, заживають первинним натягом (а.с.26). Відповідно до відповіді начальника головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Вих № 19.5.1/12215-26 від 18.02.2026, [PERSON] , [INFO] , перетинав державний кордон України, зокрема здійснював виїзд з України 11.06.2025, а в`їзд в Україну 02.01.2026 (а.с. 48). Згідно довідки Любешівського відділу державної виконавчої служби у Камінь-Каширському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 3548 від 02.03.2026 вбачається, що станом на 28.02.2026 виникла заборгованість в сумі 2879,94 згідно ВП № 77384839 по виконанню виконавчого листа Любешівського районного суду Волинської області № 162/1175/24 виданого 27.02.2025 у боржника [PERSON] (а.с.50). Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (матір`ю) обов`язку щодо утримання свого сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України), яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В силу вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Судом встановлено, що позивач, який досяг 18 років, є студентом Відокремленого структурного підрозділу «Технічного фахового коледжу Луцького національного технічного університету», термін навчання до 30.06.2027, денна форма навчання та знаходиться на державній формі навчання, у зв`язку з чим не має можливості постійно працювати та в повній мірі самостійно себе утримувати, тобто потребує матеріальної допомоги та перебуває на утриманні батька. Суд вважає доведеним, що у зв`язку із навчанням у коледжі, позивач змушений нести витрати, пов`язані з харчуванням, придбанням речей першої необхідності, предметів для навчання тощо, однак розмір таких витрат позивачем належним чином обґрунтованим не був. При цьому, суд враховує, що позивач, будучи студентом, має можливість тимчасово працювати за кордоном тривалий час, що ним підтверджується в позовній заяві, та стверджується вищевказаною відповіддю начальника головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про виїзд [PERSON] за кордон з 11.06.2025 по 02.01.2026 (а.с. 1 зворот, а.с. 48). Відповідач є працездатною особою, має на утриманні неповнолітню доньку, отримує систематичний дохід у формі заробітної плати. У поданому суду відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує щодо необхідності з її сторони сплачувати аліменти на утримання її повнолітнього сина, який продовжує навчання, проте просить зменшити їх розмір до 1/10 частки від її заробітку (доходу). Основні доводи відзиву на позовну заяву зводяться до того, що на утриманні відповідача перебуває також неповнолітня донька. Крім того, вказує на істотні проблеми зі здоров`ям. У зв`язку з хворобою вона має обмежену працездатність та несе постійні витрати на медикаменти та лікування. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи, при цьому Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, а саме: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. У контексті обставин цієї справи, суд враховує можливість утримання повнолітнього сина рівною мірою обома батьками. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищенаведені обставини, дохід відповідача, обов`язок обох батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, наявність захворювань у відповідача, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, доходить висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягувати з відповідача в користь позивача аліменти в розмірі 1/8 частки її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до припинення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. На думку суду, визначений розмір аліментів забезпечить належне виконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо утримання дитини на період його навчання та матеріальні потреби дитини, які пов`язані з навчанням. Аліменти стягуються судом саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з навчального закладу чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, а встановлений судом період стягнення аліментів до 23-річчя дитини, є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача у випадку продовження навчання дитини після досягнення нею вказаного віку (постанова Верховного Суду від 08.02.2018 у справі № 205/1302/16-ц). Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в розмірі 1331,20 грн необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial