Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього на свою користь заборгованість у розмірі 829,29 грн., яка складається з 623,89 грн. за житлово-комунальні послуги за період з листопада 2016 по квітень 2021, інфляційні втрати у розмірі 158,59 грн., 3% річних у розмірі 46,81 грн., а також судові витрати по справі в склад яких входить 968,96 грн. судового збору та 7000 грн. витрат на правову допомогу. Свої вимоги мотивували тим, що Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 КП «Екосервіс» Калуської міської ради визнано банкрутом. Відповідно до протоколу електронного аукціону №BRD001-UA-20241028-00226 від 07.11.2024 переможцем аукціону є ФОП [PERSON] 14.11.2024 на підставі вказаного протоколу аукціону між КП «Екосервіс» Калуської міської ради та ФОП [PERSON] укладено акт про придбання майна на аукціоні. Згідно Додатку №1 до вказаного Акту зазначено перелік фізичних осіб, які мають заборгованість перед КП «Екосервіс» Калуської міської ради. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Придбавши майно КП «Екосервіс» Калуської міської ради позивач отримав право вимоги, яке раніше належало КП «Екосервіс» Калуської міської ради, що надає статус правонаступника, тобто є новим кредитором до [PERSON] який є споживачем житлово-комунальних послуг, які надавалися КП «Екосервіс» Калуської міської ради, правонаступником якого є ФОП [PERSON] . Відповідно до Акту звірки розрахунків за особовим рахунком № [NUMBER] за період з листопада 2016 по квітень 2021 заборгованість з надання послуг з управління побутовими відходами відповідачастановить 623,89 грн. Оскільки відповідач не погасив дану заборгованість перед позивачем, як правонаступником КП «Екосервіс» Калуської міської ради, позивач має право вимагати відшкодування інфляційних витрат розмір яких склав 158,59 грн. та нарахування 3% річних на суму заборгованості, яка склала 46,81 грн. Відповідач добровільно вказану заборгованість не погашає, тому позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить стягнути в примусовому порядку вказану вище заборгованість та судові витрати по справі. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 04.11.2025 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому вказав, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, так як з 2008 року він фактично не проживає у будинку за вищевказаною адресою, послугами КП «Екосервіс» не користувався, жодних договорів між ним та КП «Екосервіс» не укладено. З 2008 року відповідач проживає за кордоном та є громадянином Польщі, що підтверджується фотокопією паспорта громадянина Польщі. Згідно акту звірки взаємних розрахунків, звірку проведено по особовому рахунку № [NUMBER] по абоненту [PERSON] . До суду позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про існування договірних відносин між КП «Екосервіс» та відповідачем. Право власності [PERSON] зареєстровано на житловий будинок 16.11.2005 р., а договір укладено між споживачем [PERSON] та КП «Екосервіс» 22.07.2008 р. А відтак відповідач, не є споживачем відповідно до положень пунктів 6, 13 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та не має жодного відношення до договору від 22.07.2008 р. який укладено між [PERSON] та КП «Екосервіс», тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з нього є безпідставними. Також ФОП [PERSON] мав право пред`являти лише ті вимоги, які вже були належним чином сформовані та підтверджені КП «Екосервіс» на момент відступлення права вимоги. Однак позивач включив до суми позову нарахування інфляційних втрат, річних відсотків і, які не були зафіксовані у первісному зобов`язанні. Крім того, позивачем не надано доказів того, що набуте ним право вимоги заборгованості в сумі 623,89 грн. включає в себе відповідні нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Зокрема, акт про придбання майна на аукціоні не передбачає, що позивач набув право вимоги, окрім суми боргу, на такі нарахування. Жодних доказів щодо наявності заборгованості, яка обліковується відносно відповідача, так і доказів що він користувався послугами КП «Екосервіс» позивачем не надано. З цих підстав просив відмовити у задоволені позову. Одночасно клопотав про зменшення розміру витрат на правову допомогу. Представником позивача 10.11.2025 подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 445407253 від 28.09.2025р.) за адресою: [ADDRESS] , власником в період заборгованості з листопада 2016 року до квітня 2021 року (включно) є [PERSON] . Положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні (постанова Верховного Суду від 17.11.2021 справа № 229/3118/20). Отже, з урахуванням правових висновків викладених в постановах Верховного Суду від 13.03.2019 по справі №521/3743/17-ц, від 17.11.2021 справа № 229/3118/20, якщо відповідачі не проживають у квартирі та не зареєстровані у ній, не звільняє від обов`язку сплачувати житлово-комунальні послуги. Щодо відсутності договірних відносин між Відповідачем та КП «Екосервіс». Відсутність письмово оформленого договору з Комунальним підприємством «Екосервіс» не позбавляє Відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Закон передбачає, що саме споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У тому разі, якщо споживач не відмовляється від оплати послуг, а оспорює об`єм наданих послуг виконавцем та їх якість, то він повинен надати акти-претензії, передбачені Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в якості доказів спростування суми заявлених вимог про стягнення коштів за надані послуги. Тобто, у разі відсутності послуг у споживача він має право звернутися до надавача послуг для здійснення перерахунків за надані послуги з наданням копій відповідних підтверджуючих документів. Таким чином, відповідно до зазначеної норми, споживачі повинні були не тільки повідомити Комунальне підприємство «Екосервіс» про своє не проживання в житловому приміщенні, але й надати документи, які підтверджують цей факт, а також те, що інші особи в будинку теж не проживають. З матеріалів справи слідує, що Відповідач до Комунального підприємства «Екосервіса офіційно не звертався, тому останнім правомірно нараховувалася заборгованість за надані послуги з управління побутовими відходами. Фотокопія паспорта громадянина Польщі не є документом, які б підтвердили факт не проживання в квартирі. Окрім того позивач має право вимагати відшкодування інфляційних витрат розмір яких склав 158,59 грн. та нарахування 3% річних на суму заборгованості, яка склала 46,81 грн. 12.11.2025 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив у якому зазначено, що він з доводами, позивача котрі надані у відповіді на відзив категорично не погоджується та вважає їх безпідставними з огляду на наступне. Комунальним підприємством «Екосервіс» за адресою [ADDRESS] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на абонента [PERSON] , що підтверджується актом звірки по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , а також додатком № 1 до Акту про придбання майна на аукціоні від 14.11.2024 року. Таким чином між КП «Екосервіс» та [PERSON] виникли договірні відносини щодо надання послуг з управління побутовими відходами на підставі відкритого особового рахунку. Відповідач у будинку за адресою: [ADDRESS] не проживає та послугами КП «Екосервіс» не користувався, даний факт не заперечує Позивач. Саме Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуга щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (частина 1 статті 9 Закону України № 2189-VIII). Посилання позивача на положення статті 322 Цивільного кодексу України як підставу власних доводів щодо існування презумпції обов`язку власника утримувати майно є безпідставним, оскільки положення даної норми містять загальні положення, не врегульовують правовідносини, які виникають у сфері житлово-комунальних послуг та не підлягають застосуванню до спірних правовідносин як норми загального права. Дані правовідносини регулюються нормами спеціального закону, а саме положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Отже, у разі заміни сторони зобов`язання до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Також позивач набув тільки право вимоги у розмірі 623,89 грн заборгованості. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та не стягати судові витрати. Представник позивача 11.12.2025 направив суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, одночасно клопотав про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та просив стягнути з відповідача 5165,86 грн. 12.12.2025 відповідачем подане заперечення на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки з наданих до суду доказів не вдасться достовірно встановити, що такі послуги, як складання позовної заяви та відповіді на відзив були здійснені саме адвокатом Біжко Ю.О. (докази направлення підготовлених проектів електронною поштою, засобами поштового зв`язку чи будь-які пояснення щодо цього відсутні). За змістом пункту 2 професійна правнича допомога згідно Акту №253 надана Адвокатським бюро вчасно, у повному обсязі та з дотриманням інших умов договору. Загальна вартість наданих адвокатських послуг становить 5165,86 грн. Однак, матеріалами справи підтверджується, що всі документи з боку ФОП [PERSON] (позовна заява, відповідь на відзив на позовну заяву, клопотання про долучення доказів) підписала особа [PERSON] , яка є представником ФОП Галкін Г.О. згідно довіреності від 30.07.2025. Крім того, позовна заява, відповідь на відзив на позовну заяву та клопотання про долучення доказів подані до суду через підсистему Електронний суд також безпосередньо представником ФОП [PERSON] [PERSON] за довіреністю. Докази на підтвердження того, що зазначений представник за довіреністю мас статус адвоката, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльність та ордер, видані на ім`я адвоката Коваль А.С. відсутні. Також відсутні докази перебування [PERSON] у трудових відносинах з Адвокатським бюро Юлії Біжко. Водночас, право Адвокатського бюро залучати за письмовою згодою замовника третіх осіб для виконання завдань замовника, договором про надання професійної правничої допомоги від 14.07.2025 та додатками до нього №1 та №2 від 14.07.2025 не передбачено. Згідно пункту 1 додатку №1 від 14.07.2025 до договору про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025 визначено, що професійна правнича допомога за цим договором буде надаватись саме адвокатом Біжко Ю.О. Відсутня будь які докази вчинення саме адвокатом Біжко Ю.О. дій з надання правничої допомоги та участь у справі як представника позивача. Таким чином, відсутні будь які докази надання адвокатом Біжко Ю.О. та/або будь яким іншим повноважним представником Адвокатського бюро Юлії Біжко послуг з правничої допомоги ФОП Галкін Г.О. за договором №14/01 від 14.07.2025, і як наслідок відсутні будь які докази оплати послуг з огляду на той факт що послуги не надавались. Згідно вищевикладеного, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, які жодним чином не підтверджують факт надання правничої допомоги саме адвокатом Біжко Ю.О. чи адвокатським бюро позовні вимоги щодо стягнення судових витрат є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково, з наступних підстав. Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 КП «Екосервіс» Калуської міської ради визнано банкрутом. Відповідно до протоколу електронного аукціону №BRD001-UA-20241028-00226 від 07.11.2024 переможцем аукціону є ФОП [PERSON] , та 14.11.2024 на підставі вказаного протоколу аукціону між КП «Екосервіс» Калуської міської ради та ФОП [PERSON] укладено акт про придбання майна на аукціоні. В додатку № 1 до акту про придбання майна на аукціоні зазначено перелік фізичних осіб, які мають заборгованість перед КП «Екосервіс» Калуської міської ради, зокрема, в якому містяться відомості про [PERSON] у якої наявна заборгованість у розмірі 623,89 грн. за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до інформаційної довідки № 445407253 від 28.09.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартира за адресою [ADDRESS] власником в період заборгованості з листопада 2016 до квітня 2021 є [PERSON] . Згідно з актом звірки розрахунків за особовим рахунком № [NUMBER] за період з листопада 2016 до квітня 2021 розмір заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг за адресою [ADDRESS] , становить 623,89 грн. Тарифи з вивезення побутових відходів на території Калуської територіальної громади затверджувалися відповідними рішеннями виконавчого комітету Калуської міської ради. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги, є індивідуальним споживачем. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону). Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. В силу дії п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною першою статті 513Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказані норми права визначають такі ознаки відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Судом встановлено, що КП «Екосервіс» здійснювало вивезення та захоронення твердих побутових відходів на території Калуської територіальної громади. Тарифи з вивезення побутових відходів на території Калуської територіальної громади затверджувалися відповідними рішеннями виконавчого комітету Калуської міської ради. Придбавши майно КП «Екосервіс» Калуської міської ради, позивач отримав право вимоги, яке раніше належало КП «Екосервіс» Калуської міської ради, що надає статус правонаступника, тобто він є новим кредитором щодо [PERSON] , який є власником будинку [ADDRESS] . Заборгованість за житлово-комунальні послуги розрахована за період з листопада 2016 по квітень 2021. Таким чином між відповідачем та і КП «Екосервіс» Калуської міської ради, правонаступником якого є ФОП [PERSON] , виникли договірні відносини щодо надання послуг з управління побутовими відходами на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] . Доказів належного виконання зобов`язань відповідач суду не надав, а також не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими їм КП «Екосервіс» послугами. Як вбачається із акту звірки розрахунків за особовим рахунком № [NUMBER] , борг частково погашався. Окрім того відповідач не надав будь-яких доказів того, що він у встановленому законом порядку відмовлявся від надання послуг КП «Екосервіс», а також доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості відповідно до порядку, визначеному ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б дало підстави для звільнення від їх оплати. З огляду на те, що встановлено, що КП «Екосервіс» надавав відповідачу відповідні послуги, однак останній не виконував свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за надані послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 623,89 грн. Водночас суд вважає неспроможним твердження відповідача, що з ним не укладався будь-який з договорів з КП «Екосервіс», як на підставу для відмови у задоволені позову, оскільки відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція, викладена у постанові Верховного суду від 14.02.2018 в справі №462/6393/15-ц). Посилання відповідача на відсутність підстав для застосування ст. 322 ЦК України до спірних правовідносин є хибною. Придбавши майно КП «Екосервіс» Калуської міської ради позивач отримав право вимоги, яке раніше належало КП «Екосервіс» Калуської міської ради, що надає статус правонаступника, при цьому він реалізує його шляхом стягнення дебіторської заборгованості, поданням позовів у судовому порядку. Згідно з ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Стаття 322 ЦК України передбачає, що власник зобов`язаний утримувати своє майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому відсутність письмово оформленого договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Відповідно до статей 516, 517 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов`язанні не потребує згоди боржника, а неповідомлення боржника про відступлення права вимоги не звільняє його від обов`язку виконання грошового зобов`язання та не є підставою для відмови у позові новому кредитору. Також, оскільки відповідач не погасив дану заборгованість перед позивачем, як правонаступником КП «Екосервіс» Калуської міської ради, ФОП [PERSON] має право вимагати відшкодування інфляційних витрат та нарахування 3% річних на суму заборгованості. Однак, позивачем не надано доказів того, що набуте ним право вимоги заборгованості в сумі 829,29 грн. яка включає в себе відповідні нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Зокрема, акт про придбання майна на аукціоні не передбачає, що позивач набув право вимоги, окрім суми боргу, на такі нарахування. Отже, суд дійшов висновку, що позивач набув права на нарахування 3% річних та інфляційних з моменту набуття права вимоги на дебіторську заборгованість КП «Екосервіс», тобто з 14.11.2024. Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % х кількість днів прострочення / кількість днів у році. А тому 3% річних за період з 14.11.2024 до 07.10.2025 становить 16,81 грн. Водночас інфляційні втрати з урахування встановленого індексу інфляції складають 97,57 грн. за період з 14.11.2024 до 07.10.2025. Таким чином, загальна сума заборгованості за надані послуги з управління побутовими відходами з врахуванням інфляційних збитків та 3 % річних становить 738,27 грн. та її необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Розподіл судових витрат: відповідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією №377 від 08.10.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 968,96 грн. (а.с. 12). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 862,61 грн. (738,27 грн. х 968,96 грн. / 829,29 грн.). Також представник позивача просить стягнути судові витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 165,86 грн. Вирішуючи дане клопотання по суті зазначає наступне. Так, положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви додано: - договір про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025, згідно п.п.2.1 якого Адвокатське бюро «Юлії Біжко» зобов`язується надати замовнику професійну правничу допомогу у формі захисту прав та інтересів замовника щодо стягнення дебіторської заборгованості за житлово-комунальні послуги, право вимоги якої набуто замовником на підставі електронного аукціону з продажу майна банкрута по лоту №15, а саме: права вимоги за дебіторською заборгованістю КП «Екосервіс» Калуської міської ради станом на 01 липня 2024 року та акту про придбання майна на аукціоні від 14.11.2024 року; - додаток №1 до договору про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025, згідно п.1 якого сторони погодили, що професійна правнича допомога за договором про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025 року буде надаватися адвокатом Біжко Ю.О.; - додаток №2 до договору про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025, відповідно до п.1 сторони погодили, що професійна правнича допомога за договором про надання професійної правничої допомоги №14/01 від №14/01 від 14.07.2025 року буде надаватися адвокатом Біжко Ю.О. із розрахунку, що година праці адвоката складатиме 2000 грн. Під час розгляду справи, позивачем надано акт №253 здачі-приймання послуг за договором про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025 року згідно якого замовник прийняв професійну правничу допомогу у вигляді аналізу наданих замовником документів щодо правовідносин замовника з [PERSON] для стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: м. Калуш вул. Зелена, 23, право вимоги якої набуто замовником на підставі електронного аукціону; підготовка та складання позовної заяви про стягнення заборгованості, здійснення розрахунку інфляційних та трьох відсотків річних. Загальна вартість наданих послуг 5165,86 грн. Факт надання послуг підтверджується актом здачі-прийняття наданих послуг, який підписано позивачем та Адвокатським бюро. Тобто, позивачем підтверджено належними доказами понесення ним витрат на правничу допомогу, які були надані йому Адвокатським бюро «Юлії Біжко», а саме щодо підготовки та складання позовної заяви про стягнення з відповідачів заборгованості за комунальні послуги відповідно до договору від №14/01 від 14.07.2025. Посилання відповідача про те, що позовну заяву було подано представником позивача Ковалем А.Є. і, що саме він виконував умови договору на правничу допомогу, однак його повноваження як адвоката не підтверджено, не заслуговують на увагу,оскільки позивачем підтверджено, що допомогу по підготовці на складанню позовної зави здійснювало саме Адвокатське бюро «Юлії Біжко», подання підготовленої позовної заяви іншим представником не свідчить проте, що такі послуги були надані саме представником, який подав позовну заяву. При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши складність справи, суть спору, характер послуг, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, суд приходить до висновків щодо зменшення розміру вказаних втрат до 1500, 00 грн та стягнення цієї суми з відповідача. На переконання суду, в даному випадку такий розмір витрат на правничу допомогу буде достатнім, пропорційним і справедливим, а також не становитиме надмірного тягара для відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: partial