Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

У січні 2026 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви вказано, що 31 січня 2001 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] видане свідоцтво про право власності на житло, яке зареєстроване Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 19 березня 2001 року та внесено запис у реєстрову книгу під № 102 стор. 172 кн. 395 пр [INFO] [PERSON] померла, в зв`язку з чим у інших співвласників виникло право на успадкування її частини майна. При поданні документів нотаріусу з`ясувалося, що у свідоцтві про право власності та розпорядженні органу приватизації від 31.01.2001 року допущено технічну помилку та надруковано «будинок 7» замість «будинок 71», яка перешкоджає оформленню процедури спадкування, а відтак порушує права спадкоємців та співвласників майна. Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла» листом від 08.12.2025р. № 987-С/01-06 повідомило , що всі спірні питання, що стосуються приватизації житла, вирішуються у судовому порядку. Посилаючись на викладене, оскільки іншим шляхом виправити помилку немає можливості, [PERSON] просила заяву задовольнити. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2026 року відкрито провадження в порядку окремого провадження. Заявник в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила заяву задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та представник Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла» в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи заінтересовані особи повідомлені належним чином, про причини не явки суду не повідомили. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Як передбачено ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Матеріалами справи встановлено, що 03 травня 1079 року виконавчим комітетом Іллічівської районної ради народних депутатів міста Одеси [PERSON] було видане ордер № 378 на право заняття трьохкімнатною квартири [ADDRESS] . Розпорядженням органу приватизації від 31 січня 2001 року № 156336 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] безоплатно передано у власність в рівних частках трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] . 31 січня 2001 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] видане свідоцтво про право власності на житло, яке зареєстроване Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 19 березня 2001 року та внесено запис у реєстрову книгу під № 102 стор. 172 кн. 395 пр. Отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками в рівних частках квартири [ADDRESS] загальною площею 56,0 кв.м. 2025 року [PERSON] померла, в зв`язку з чим у інших співвласників виникло право на успадкування її частини майна. При поданні документів нотаріусу з`ясувалося, що у свідоцтві про право власності та розпорядженні органу приватизації від 31.01.2001 року допущено технічну помилку та надруковано «будинок 7» замість «будинок 71», яка перешкоджає оформленню процедури спадкування, а відтак порушує права спадкоємців та співвласників майна. Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла» листом від 08.12.2025р. № 987-С/01-06 повідомило , що всі спірні питання, що стосуються приватизації житла, вирішуються у судовому порядку. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України - справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 1 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», адресою об`єкта нерухомого майна (далі - адреса) є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості. Порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи. Адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Пунктами 9, 10 Розділу «Порядок подання документів для присвоєння, зміни, коригування, анулювання адреси та строки їх розгляду» передбачено, що порядок присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою КМУ від 7 липня 2021 р. № 690, зміна адреси з реквізитом номер окремої частини об`єкта, здійснюється в порядку упорядкування нумерації окремих частин об`єкта. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В ордері, виданому виконавчим комітетом Іллічівської районної ради народних депутатів міста Одеси 03 травня 1979 року [PERSON] вказано про право на заняття трьохкімнатною квартири [ADDRESS] . В технічному паспорті на приватизовану квартиру, виготовленому Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», також зазначається «будинок [ADDRESS] ». У довідці про склад сім`ї наймача, виданої керівником підприємства по обслуговуванню житла, яку засвідчено органом приватизації КП «Міське агентство з приватизації житла» також зазначено «будинок 71». В паспорті громадянина України [PERSON] в розділі «Місце проживання» зазначено адресу реєстрації [ADDRESS] . При цьому ні заявники, ні заінтересована особа не заперечують наявність технічною помилки при написанні «будинок [ADDRESS] ». На даний час, виправити дану помилку досудовому порядку немає можливості. Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст.80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, наявні достатні підстави вважати, що в даному випадку у свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] , виданому на підставі розпорядження органу приватизації № 156336 від 31.01.2001 р. на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було допущено помилку, невірно вказано номер будинку та надруковано «будинок [ADDRESS] ». З огляду на викладене, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, з огляду на їх законність та обґрунтованість, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, від яких залежить встановлення майнових прав заявника, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного,

Outcome: approved