Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 21.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та [PERSON] укладений кредитний договір №00-9825556, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у сумі 9 660,00 грн. між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» укладений договір факторингу №20012025-МК/ЕЙС від 20.01.2025 відповідно до умов якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9825556 від 21.06.2024. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору виникла заборгованість у розмірі 32 680,20 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №00-9825556 від 21.06.2024 у розмірі 32 680,20 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Предметом спору у даній справі є повернення позичальником грошових коштів та сплата відсотків. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Встановлено, що 21.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та [PERSON] укладений договір кредитної лінії №00-9825556. Договір кредитної лінії №00-9825556 від 21.06.2024 підписаний [PERSON] в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 45243 містить її податковий номер, адресу та номер мобільного телефону (а.с.26-31). Отже, вищезазначений договір кредитної лінії №00-9825556 від 21.06.2024 укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Таким чином, факт укладення договору кредитної лінії №00-9825556 від 21.06.2024 між сторонами є доведеним. Відповідно до п.1.1, п.1.2 договору кредитної лінії №00-9825556 від 21.06.2024 кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредитного ліміту (сума кредиту) складає 8400,00 грн, тип кредиту кредитна лінія (а.с.26-31). Згідно з п.1.3 кредитного договору строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 16.06.2025 згідно умов пункту 3.5 цього договору. Відповідно до п.п.1.5.1, 1.5.2 п.1.5 кредитного договору №00-9825556 від 21.06.2024 тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується в межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки). Зниженна процентна ставка становить 0,88% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.4 цього договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дати видачі кредиту). Пунктом 1.6 кредитного договору №00-9825556 від 21.06.2024 передбачено, що кредитодавець нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від суми кредиту, складає: 1260,00 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5 цього договору. Згідно з п.2.2 кредитного договору №00-9825556 від 21.06.2024 цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.2.8 кредитного договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 21 червня 2024 року. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 8 400,00 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . ТОВ «Макс Кредит» свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується випискою за договором та повідомленням ТОВ «Платежі онлайн» від 06.02.2025 №173/02 (а.с.16-17, 88). З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-9825556 від 21.06.2024 заборгованість станом на 01.10.2025 складає 32 680,20 грн, з яких: 9 660,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 23 020,20 грн прострочена заборгованість за процентами (а.с.42). Встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 20.01.2024 укладений договір факторингу №20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Ейс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Макс Кредит» в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №00-9825556 від 21.06.2024 (а.с.49-54). Згідно з витягом з реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Макс Кредит» до договору факторингу №20012025-МК/Ейс від 20.01.2025, за кредитним договором №00-9825556 від 21.06.2024 заборгованість становить 36 680,20 грн, з яких: 9660,00 грн залишок заборгованості по тілу кредиту; 23 020,20 грн залишок заборгованості по звичайним відсоткам (а.с.47-48). Таким чином у позивача виникло право вимоги до відповідача за кредитним договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами в сумі 23 020,20 грн, суд дійшов таких висновків. Згідно з п.1.3 кредитного договору №00-9825556 від 21.06.2024 строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 16.06.2025 згідно умов пункту 3.5 цього договору. Відповідно до п.3.5 кредитного договору №00-9825556 від 21.06.2024 позичальник зобов`язаний здійснити оплату комісії та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення кредиту, а саме: 16 червня 2025 року (а.с.26-31). Згідно з деталізованим розрахунком заборгованості станом на 20.01.2025 заборгованість за нарахованими відсотками становить 23 020,20 грн, які нараховані за період з 21.06.2024 по 2.01.2024, тобто в межах строку кредитування (а.с.43-44). Відповідно до п.п.1.5.1 п.1.5 кредитного договору №00-9825556 від 21.06.2024 тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується в межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки). Разом із тим, суд вважає, що наведений розрахунок відсотків не відповідає вимогам закону. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Згідно зі ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-ІХ від 22.11.2023. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ набрав чинності 24.12.2023. Відповідно до ч.5 ст.94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Також суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому, перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділ І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Разом із тим, дана норма не передбачає, що дія пункту 5 розділу І цього Закону не поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після набрання чинності цим Законом. Тому, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість нарахованих позивачем відсотків в сумі 23 020,20 грн. Після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (24.12.2023-22.04.2024) - 2,5 %, протягом наступних 120 днів (23.04.2024 -20.08.2024) - 1,5 %. Згідно детального розрахунку за кредитним договором №00-9825556 від 21.06.2024 вбачається, що розмір відсотків, який нарахований у період з 21.06.2024 по 20.08.2024 включно складає 6 111,00 грн (а.с.43-44). Відповідач здійснював погашення кредиту, а саме: 09.07.2024 1 404,48 грн; 16.07.2024 443,52 грн (а.с.43-44). Тому, з урахуванням часткової сплати за кредитним договором, розмір відсотків, який нарахований у період з 21.06.2024 по 20.08.2024 включно складає 4263,00 грн (6 111,00 1404,48 -443,52). Враховуючи викладене, у період з 21.08.2024 по 20.01.2025 включно з урахуванням вимог ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, а тому розмір відсотків по кредитному договору складає 12 768,00 грн (1%х8400 грн х 152 дні). Отже, загальна сума процентів за кредитним договором №00-9825556 від 21.06.2024 на умовах визначених договором та відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» станом на 20.01.2025 становить 17 031,00 грн (4263,00+12 768,00). Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за кредитним договором №00-9825556 від 21.06.2024, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 26 691,00 грн, з яких: 9 660,00 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 17 031,00 грн сума заборгованості по несплаченим відсотками за користування кредитом є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Судом встановлено, що 20.08.2025 між адвокатським бюро «Соломко та партнери» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» укладений договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 (а.с.40-41). Згідно з додатковою угодою №25770858126 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 ТОВ «ФК «Ейс» доручає, а Адвокатське бюро «соломко та партнери» приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами в т.ч. за кредитним договором №00-9825556 від 21.06.2024 укладеного із [PERSON] (а.с.39). Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 Адвокатське об`єднання «Соломко і партнери» надало, а ТОВ «ФК «Ейс» отримав такі послуги: складання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9825556 від 21.06.2024 2 год, вартість послуг: 5000,00 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] , за кредитним договором №00-9825556 від 21.06.2024 2 год, вартість послуг: 1000,00 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №00-9850336 від 11.07.2024 1 год, вартість послуги: 500,00 грн; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №00-9825556 від 21.06.2024 на рахунок боржника, яким є [PERSON] 1 год, вартість послуг 500,00 грн. послуги надано на загальну суму 7 000,00 грн (а.с.38). Верховний Суд у постанові від 15.06.2021 по справі № 159/5837/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №690/408/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової (правничої) допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, акт приймання-передачі наданих послуг від 01.10.2025, відповідність правової винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи та вважає за необхідне, стягнути витрати відповідача на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с.1). Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 32 680,20 грн, позов задоволений на суму 26 691,00 грн, тобто на 81,67%. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: 2450,10 грн витрати на професійну правничу допомогу, 1978,37 грн судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial