Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 05.09.2023 у Тростянецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що було складено відповідний актовий запис №174. В обґрунтування позовних вимог зазначила, 05.09.2023 вона уклала шлюб з відповідачем. Сторони мають спільних дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] , який на даний час проживають з позивачкою. Постійні сварки призвели до того, що сторони стали чужими людьми. Можливості зберегти шлюб немає, шлюбні відносини носять формальний характер, подружні стосунки припинені з 2023 року. Подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 09.12.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, вважається такою, що належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Через канцелярію суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила суд розгляд справи проводити без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання, які відбулися 05.01.2026, 24.02.2026 не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом скерування судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Судову повістку на 05.01.2026 відповідач отримав. Судова повістка на 24.02.2026 повернулася на адресу суду без вручення в зв`язку з відмовою адресата від отримання повістки. Відзиву та будь яких клопотань не подавав. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду даної справи. Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 05 вересня 2023 року зареєстрували шлюб у Тростянецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 05.09.2023 складено відповідний актовий запис №174, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 05.09.2023. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.3). Подружжя має двох дітей: [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по тростянецькому та Чечельницькому районах Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), 27.04.2021, та доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 28.03.2022 (а.с. 4-5). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Ч 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. За змістом ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка в позовній заяві вказала, що подальше спільне життя з відповідачем, як і примирення є неможливим та суперечить інтересам позивачки. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх спільних дітей, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 9368-6346-6453-9834 від 03.02.2025 позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 1211,20 Враховуючи те що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved