Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник позивача адвокат Мєшнік К.І. звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 15.07.2020 року [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 15.07.2020 року. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 10200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" свої зобов?язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Станом на 02.07.2025 року у відповідача прострочення зобов?язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв?язку з чим, на підставі положення 5.17 п.5 Розділу ІІ Умов, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов?язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 02.07.2025 року направив повідомлення "пуш" про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості. На підставі вищезазначеного загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК» з Договором станом на 08.09.2025 року становить 11662.21 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 11662.21 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов?язань і не погашає заборгованість за Договором що є порушенням законних прав та інтересів АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК". Представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 15.07.2020 року у розмірі 11 662,21 грн. та понесені судові витрати. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 28.11.2025 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою з додатками. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить суд про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи, просив позовну заяву задовольнити. 05.01.2026 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 05.02.2026 року. 05.02.2026 року судове засідання відкладено на 02.03.2026 у зв`язку з неявкою відповідача. У судові засідання призначені 05.02.2026 та 02.03.2026 відповідач [PERSON] повідомлений про дату та час судового засідання, не з`явився, відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, в зв`язку із чим, за наявності підстав, визначених у ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Під час розгляду справи по суті судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 15.07.2020 року [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 15.07.2020 року. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 10200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 15.07.2020 року, укладеного між Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» та клієнтом [PERSON] станом на 08.09.2025 наявна заборгованість, яка становить 11 662,21 гривень, складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 11 662,21 грн. Так, судом встановлено, що умови укладеного між банком та відповідачем кредитного договору були погоджені сторонами у встановленому законом порядку і відповідач проти них не заперечувала. Тобто, даний договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Однак, станом на дату розгляду даної цивільної справи докази виконання відповідачем вимоги позивача відсутні. ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідност. 11 ЦК Українипідставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст.509,526,530 ЦК Україниз обов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1ст. 1054 ЦК Україниумовами кредитного договору є обов`язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст.610,611,612,623,625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08.07.2020 по справі № 754/17518/15-ц, що один із фундаментів, на якому базується цивільне правообов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Згідно із ч. 1ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК Українидоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.3, ст.627 ЦК Українисторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право фізичних або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідач підтвердив те, що йому зрозумілі умови договору, всі додаткові угоди до нього та вони мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін. Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1ст. 13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістомст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Вінзнівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання по поверненню грошових коштів не виконав, у зв`язку з чим у банку виникло право вимагати повернення грошових коштів та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного, суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів та судових витрат цілком обґрунтоване, та таке,що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин та приходить до обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимогст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved