Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Зміст позовних вимог та їх обґрунтування. Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» Лебідь К.В. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором №440107-КС-001 про надання кредиту від 16.12.2021 в загальному розмірі 29713,13 грн, з яких: 10000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 18213,13 грн - сума прострочених платежів по процентах; 1500,00 грн - сума прострочених платежів за комісією. Також просить стягнути понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 16.12.2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) в мережі Інтернет, на вебсайті позивача з використанням Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства (ІТС), шляхом обміну електронними повідомленнями сторін, було укладено Договір №440107-КС-001 про надання кредиту, який підписаний позивачем та відповідачкою у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», а саме: [PERSON] підписала договір одноразовим ідентифікатором (паролем) G-7853, який відправлений кредитодавцем на номер телефону, вказаний позичальником в Особистому кабінеті. Згідно умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі в розмірі 10000,00 грн, перерахувавши їх на банківську картку відповідачки за № [NUMBER] , яку він повідомив при укладанні договору. Сторони договору погодили строк надання кредиту: 24 тижні (до 02.06.2022). Процентна ставка за користування кредитом фіксована: 1,07766643% в день. Комісія за надання кредиту: 1500,00 грн. Проценти нараховується на залишок неповернутого кредиту, станом на початок дня у порядку, передбаченому договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», які розміщені на вебсайті товариства та є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до умов договору сторони передбачили обов`язок позичальника повертати кредит частинами та сплачувати проценти кожні 14 днів, у визначені дати та розмірах, згідно Графіку платежів. Представник позивача зазначає, що відповідач [PERSON] отримавши від товариства кредитні кошти, ухилився від виконання свого грошового зобов`язання (не приступив до виконання), не вніс жодного платежу на погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого протягом визначеного в договорі строку надання кредиту з (16.12.2021 по 02.06.2022) на суму наданого та неповернутого кредиту (10000 грн) йому нараховані щоденні відсотки за користування кредитними коштами, які в сумі склали 18213,13 грн. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідач заборгованість за договором №440107-КС-001 від 16.12.2021 в загальній сумі 29713,13 грн (10000,00 грн/кредит + 18213,13 грн/проценти + 1500,00 грн/комісія). Процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою суду від 01.10.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику сторін. Клопотання позивача про витребування доказів залишено без задоволення. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов. Ухвала суду направлена поштовою кореспонденцією за зареєстрованим місцем проживання відповідача, не отримана ним, а отже у відповідності до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, шо повідомлений про суть справи та її розгляд судом. Відзиву на позовну заяву відповідач не надав, будь-яких інших заяв процесуального характеру суду не направив. Зважаючи на відсутність відзиву на позов та клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, з огляду на типовість та малозначність справи, суд розглянув дану справу на підставі письмових матеріалів, поданих позивачем, як передбачено ч.5 ст. 279 та ч.2 ст. 191 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом з посиланням на докази. Письмовими матеріалами підтверджується, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» зареєстроване як юридична особа (ЄДРПОУ 41084239) та має Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи згідно розпорядження (рішення від 06.04.2017 №961) Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, яка також своїм розпорядженням від 11.05.2017 №1593 погодила видачу Товариству ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме: на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. 14.03.2024 у зв`язку зі змінами в законодавстві Національним банком України внесено запис до Державного реєстру фінансових установ про переоформлення ліцензії ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (а.с.60, а.с.61-64). 16.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (кредитодавцем) та [PERSON] (позичальник) дистанційно на вебсайті Товариства, з використанням Інформаційно-телекомунікаційної системи (ІТС), шляхом обміну електронними повідомленнями укладено договір №440107-КС-001 про надання кредиту(Споживчий кредит. Електронна форма). Договір підписаний відповідачем [PERSON] з використанням одноразового ідентифікатора (пароля) G-7853, який був відправлений кредитодавцем на номер телефону, вказаний позичальником в особистому кабінеті ІТС (а.с.44-45). Відповідно до пункту 1 цього Договору кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 10000,00 грн, строком користування на 24 тижні; термін дії договору (строк кредитування) до 02.06.2022; процентна ставка (плата) за користування кредитом фіксована та становить 1,07766643% в день. Комісія за надання кредиту: 1500,00 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 24960,00 грн; Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 7257,47%. Пунктом 2. кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту. У пункті 3 договору міститься Графік платежів, згідно якого позичальник зобов`язаний повертати кредит частинами та сплачувати проценти кожні 14 днів. Відповідний обов`язковий платіж з усіма складовими складає 2080,00 грн. Усього передбачено 12 таких платежів на загальну суму 24960,00 грн (2080 грн х 12). Пункт 4 кредитного договору передбачає розмір та порядок застосування штрафних санкцій до позичальника у випадку порушення (прострочення) Графіку платежів. На підтвердження погодження сторонами умов кредитного договору та свідоме волевиявлення відповідача на його укладання до позовної заяви долучено роздруківки наступних електронних документів: Пропозиція ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» [PERSON] укласти кредитний договір (оферта) №440107-КС-001 від 16.12.2021 на запропонованих умовах, з використанням ІТС Товариства у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (звор.стор.а.с.45, а.с.46); Паспорт споживчого кредиту від 16.12.2021, де також наведені умови кредитування за розміром кредиту 10000,00 грн, процентна ставка та вартість цього кредиту за 24 тижні (а.с.42-43); Прийняття (акцепт) пропозиції щодо укладання Договору №440107-КС-001 про надання кредиту від 16.12.2021, підписанмй відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатора G-7853 (а.с.47-48); Анкета клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.tpozyka.com/) з особистими даними [PERSON] , серед яких значиться: РНОКПП: [NUMBER] ; фінансовий номер телефону 095 825-55-63; електронна адреса позичальника: potupasasa [INFO] та номер його банківської картки [NUMBER] (звор. а.с.49). Візуальна форма послідовності дій Клієнта [PERSON] щодо укладання електронного Договору про надання кредиту 440107-КС-001 від 16.12.2021 відображає усі дії обох сторін та обмін електронними повідомленнями в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.tpozyka.com (звор.а.с.48, а.с.49). Відповідні дії сторін по укладанню кредитного договору дистанційно відповідають Правилам надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» за 2021 р., що долучені до позову (звор.стор.а.с.50-60). Пунктом 7.6 цих Правил передбачено, що у разі затримання позичальником сплати частини кредиту так/або процентів за користування кредитом щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за Договором №440107-КС-001 від 16.12.2021 та через платіжну систему «TacPAY» у день підписання договору перерахував відповідачу [PERSON] на картковий рахунок (за номером картки: [NUMBER] ) кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн, що підтверджується роздруківкою квитанції №471607166 від 16.12.2021 о 15:13, відправник коштів: ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (а.с.50). Наявність кредитної заборгованості та її розмір представник позивача підтверджує довідкою та розрахунком заборгованості за кредитом (звор.стор.а.с.41, а.с. 34-41). Відповідно до наданого позивачем розрахунку за договором №440107-КС-001 від 16.12.2021, який складений 31.07.2025, за весь період кредитування з 16.12.2021 по 02.06.2022 відповідачем не було внесено жодного платежу на погашення процентів та суми кредиту. За таких обставин на день закінчення кредитування (02.06.2022) заборгованість [PERSON] склала суму 29713,13 грн, з яких: 10000,00 грн - сума неповернутого кредиту; 18213,13 грн - прострочені (несплачені) проценти; 1500,00 грн - комісія. У подальшому, після закінчення строку кредитування позивач жодних нарахувань не здійснював, а відповідач не вносив кошти на погашення заборгованості (звор.стор.а.с.33, а.с.34-40). Зміст спірних правовідносин та їх правове регулювання. Між сторонами існує спір, що виник з кредитних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування» та Законом «Про захист прав споживачів». За змістом ч.2 ст. 509 та п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають на підставі договорів та інших правочинів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі, якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інший документ. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). За правилами ч.2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. За правилом ч.8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, у тому числі: з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом ст. 13 Закону «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначається в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, облікової ставки та інших факторів (ч.2 ст. 1056-1 ЦК). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 610, ч.1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Мотиви, з яких виходив суд та висновки суду. Встановивши фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та норми права, якими вони регулюються, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. .За змістом ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути використані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаться письмовими доказами. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для сприймання його змісту людиною. Згідно з ст. 8 цього Закону юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Проаналізовані судом положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет - грошові кошти (кредит), проценти - плата за користування кредитом та строк, на який надається кредит (строк кредитування). Умови договору щодо суми кредиту та розміру процентів, порядку їх сплати становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Судом безсумнівно встановлено, що 16.12.2021 між позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», укладено Договір №440107-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором: G-7853. За змістом кредитного договору сторони погодили усі його істотні умови, зокрема: суму кредиту 10000,00 грн, строк кредитування (24 тижні), термін дії договору до 02.06.2022, проценти, як плату за користування кредитом (відсотки на залишок кредитного боргу) у розмірі - 1,07766643 % в день, які нараховуються на залишок суми неповернутого кредиту; комісія за видачу кредиту - 1500,00 грн. Також сторони погодили Графік платежів по сплаті процентів, комісії та повернення кредиту частинами, при дотриманні якого на кінець строку договору (02.06.2022) вартість кредиту з урахуванням відсотків та комісії для відповідача визначена в сумі 24960,00 грн. 16.12.2021 кредитодавець ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на виконання умов договору перерахував 10000,00 грн кредитних коштів на банківську картку відповідача, яку він зазначив у анкетних даних про себе в особистому електронному кабінеті, що підтверджується квитанцією про здійснення платіжної операції в системі TacPAY. Відповідно до пункту 3 Кредитного договору сторони погодили Графік платежів, дотримання якого давало можливість відповідачу на кінець строку договору (02.06.2022) повернути кредит -10000 грн; сплатити проценти -13460 грн та комісію -1500 грн. Свої зобов`язання за договором відповідач не виконав, не здійснив жодного платежу, що закономірно призвело до збільшення вартості кредиту, оскільки проценти у відповідності до умов договору нараховувались на залишок по кредиту, наявний на початок кожного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за договором №440107-КС-001 від 16.12.2021 на кінець строку кредитування, станом на 02.06.2022, відповідачу нараховано заборгованість у загальній сумі 29713,13 грн, з яких: 10000,00 грн - сума прострочених платежів по кредиту; 18213,13 грн - сума прострочених платежів по процентах; 1500,00 грн - сума прострочених платежів за комісією. Позивач припинив нарахування відсотків 02.06.2022 - день закінчення строку дії договору. Суд перевірив нарахування відсотків на залишок кредитної заборгованості за ставкою, визначеною в договорі та не встановив завищеного розміру процентів чи іншого (відмінного від умов договору) способу їх нарахування. Проценти в сумі 18213,13 грн, нараховані правильно (10000 грн/кредит х 1,07766643 % х 169 днів = 18213,13 грн). Примітним є те, що позивач не скористався своїм правом, визначеним у п. 7.6 Прави надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», а також у ч.2 ст. 1050 ЦК України, де передбачено, що у разі затримання позичальником сплати частини кредиту так/або процентів за користування кредитом щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Водночас, дотримуючись положень пункту 6 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», позивач не застосував до відповідача жодних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України), а також не нарахував, передбачену договором неустойку (штраф, пеня). Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та відповідає з`ясованим обставинам. Враховуючи встановлені судом обставини, а також відсутність заперечень (відзиву на позов) з боку відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню на заявлену позивачем суму стягнення: 29713,13 грн. Розподіл судових витрат. Враховуючи, що позовні вимоги задовольняються повністю, то за правилами ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується Платіжною інструкцією №14252 від 18.09.2025 та Випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду держаного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved