Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач ТОВ «Українські фінансові операції» 28.08.2025 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява сформована в системі «Електронний суд». Позовна заява обґрунтована тим, що 20.04.2024 між ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір № 4574729 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 3000 грн строком 364 дні з датою повернення кредиту 19.04.2025. Вказував, що ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 3000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідач умови договору не виконав, кредитні кошти не повернув. Позивач зазначав, що 25.11.2024 між ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 25/11/2024, згідно з умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором. В поданій до суду позовній заяві позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» суму заборгованості в розмірі 30300 грн, а також понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.08.2025 відкрито провадження в справі за позовом ТОВ «Українські фінансові операції» за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Позивач просив проводити розгляд справи без участі представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 20.04.2024 між ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір № 4574729 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 3000 грн строком кредиту 3604 днів. Договір, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Встановлено, що ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 3000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Також встановлено, що відповідач умови договору не виконав, кредитні кошти не повернув. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 25.11.2024 між ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 25/11/2024, згідно з умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Позивачем додано до позовної заяви витяг з реєстру боржників. Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Встановлено, що заборгованість за кредитним договором відповідача [PERSON] складає 30300 грн, з яких тіло кредиту 3000 грн, проценти 10800 грн та 16500 грн. Частинами 10, 11 ст. 265 ЦПК України передбачено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Нормами закону передбачено нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, тому заявлені позивачем вимоги про зобов`язання органу (особи), яка здійснює примусове виконання рішень суду і відповідні дії щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних здійснювати такі нарахування до моменту виконання рішення суду, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування не ґрунтуються на вимогах закону, та за встановлених обставин суд приходить висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення. У такому випадку, відсутні підстави застосування положень ч. 10 ст. 265 ЦПК України до правовідносин, що виникли між сторонами. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 4574729 від 20.04.2024 в розмірі 30300 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000 грн, нарахованих відсотків в розмірі 27300 грн. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернення до суду з позовом позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та на правову допомогу в розмірі 10000 грн, які підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених вимовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача на відшкодування понесених судових витрат підлягає стягненню сума витрат зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн та на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Outcome: partial