Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивуєтим, що 30.09.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №103523107, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у сумі 7000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додатку №1 до кредитного договору №103523107) повернення кредиту та плата комісії і процентів Відповідачем не було внесено. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повномуобсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. 29.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФінансоваКомпанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т від 29.07.2024, відповідно до умов якого від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитним договором №103523107 від 30.09.2023. Сума заборгованості відповідача становить 20301 грн. 21 коп., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4664 грн., прострочена заборогованість за сумою відсотків 15637,21 грн. Позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, оскільки добровільно сплатити борг позичальник не погоджується, тому позивач звернувся до суду та просить стягнути дану заборгованість в судовому порядку на його користь в сумі 20301,21 грн., сплачений судовий збір в розмірі 2422,4 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2025 визначено головуючого суддю Фетісову Н.В. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 25.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, яке відкладено до 25.02.2026. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно позовної заяви просили розгляд справи проводити без їх участі, заявлені позовні вимоги підтриють та просять суд їх задовольнити. Відповідач та її представник адвокат Коломієць Т.В. в судовомузасіданні заявлені позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в їх задоволенні. Зокрема позивач заперечила факт укладення кредитного договору 30.09.2023 та отримання кредитних коштів. Жодних рахунків в АТ «Універсал банк» вона не відкривала. І дії з оформлення рахунків та отримання кредитних коштів є шахрайськими, про що має намір подати заяву до поліції. З приводу стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу заперечили, вказали на їх завищення та непропорційність складності справи. Згідно ч.1ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Відтак 25.02.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення за наявними у справі матеріалами. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 30.09.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір №103523107, згідно з умовами якого відповідач отримала 7000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором. Кредит надано загальним строком на 105 днів з 30.09.2023 і складається з пільгового та поточного періодів (п.1.3 Договору). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 15.10.2023 (п.1.3.1). Згідно п.1.3.2 Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 13.01.2024 (дата остаточного погашення заборогованості). Крім того, сторони узгодили в письмовій формі графік платежів, що становить додаток № 1 до укладеного між сторонами договору №103523107 від 30.09.2023. З метою підписання договору, а також підтвердження ознайомлення з правилами та іншими документами, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор 650717. Згідно умов договору ТОВ «МІЛОАН» надало [PERSON] кредит в розмірі 7000,00 грн. строком на 105 днів, з терміном (датою) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 13.01.2024, зісплатою процентів за користування кредитом протягом пільгового періоду 10,50 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 18900 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.2, п.1.5.3). Згідно п.2.1 Договору про споживчий кредит, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] . Як вбачається зі змісту договору про споживчий кредит №103523107 від 30.09.2023, він підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 650717 із зазначенням адреси проживання відповідача, її паспортних даних, РНОКПП. Крім того, за умовами договору йогоневід`ємноючастиною є публічнапропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства. Факт перерахування відповідачу кредитних коштів від ТОВ "Мілоан" підтверджується платіжним дорученням №73516743 від 30.09.2023 (а.с.10, зворот.). Відповідно до довідки АТ «Універсал банк» від16.02.2026 за №БТ/Е-5185, на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Станом на 30.09.2023 на ім`я [PERSON] були відкриті карткові рахунки [NUMBER] та [NUMBER] . Згідно руху грошових коштів по рахунку відкритого до платіжної картки № [NUMBER] , 30.09.2023 зараховано 7000 грн. Відповідно до виписки з особового рахунку та відомостей про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором про споживчий кредит №103523107 від 30.09.2023, вбачається, щовідповідач взятихна себезобов`язаньналежним чином невиконала, відсоткизакористуваннякредитунесплатила. В зв`язку із чим заборгованість відповідача складає 20301,21 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту- 4664 грн, заборгованість за відсотками 15637,21 грн. 29 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір відступлення прав вимоги №110 -МЛ/Т, згідно якого на умовах, встановлених даним Договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимови (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказаних у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та іншихзобов`язань боржників за кредитними договорами (п.п.1.1-1.2 п.1 договору). Відповідно до Витягу з реєстру боржників від12.08.2025 до договору відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т від 29.07.2024, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідачаГ ородничої Л.В. в сумі 20301,21 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмір і4664 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків в розмірі 15637,21 грн. 12.08.2025 за вих. №23776195/6159 представником ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» надісланоПретензію на адресу ГородничоїЛ.В.. Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України). Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і як наслідок виникнення заборгованості, про стягненняя кої позивач і звернувся з цим позовомдо суду. Правовідносини, що виниклиміж сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більшесторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмовоїформи, є нікчемним. Відповідно до положень статті 207 ЦК України, електронний документ прирівнюється до письмової форми правочину. Спеціальне законодавство у сфері електронної комерції (ЗакониУкраїни «Про електронну комерцію» та «;Про електронні документи та електронний документообіг») не заперечує юридичної сили електронних документів та договорів, укладених шляхом обміну електронними повідомленнями. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сферіелектронної комерції. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає можливість підписання електронного правочину, зокрема, електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовим ідентифікатором, як визначено ч. 1 ст. 3 цього ж Закону, є алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує особа, що приймає оферту, шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції. Таким чином, використання відповідачем логіну та паролю для входу в особистий кабінет та/або введення одноразового ідентифікатора, надісланого на його контактний номер телефону, є належним способом ідентифікації та підписання електронного договору, що відповідає вимогам чинного законодавства. Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створенняо кремогое лектронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можнаукласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Цекомбінація цифр і букв, аботільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формуєтьсяелектронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі №524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуваннінорми права до цих спірних правовідносин. Суд звертає увагу, що договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за своїм правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису у визначених законом випадках, а електронний підпис не може бути визнаний не дійсним лише через його електронну форму. Аналогічно, у цивільному праві діє загальна презумпція правомірності правочину, встановлена статтею 204 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або не визнана судом. У контексті електронного правочину, вчинення дій з використанням особистого кабінету, логіну, паролю та/або одноразового ідентифікатора, наданого особі при реєстрації, створює презумпцію того, що ці дії вчинені саме цією особою. Якщо відповідач заперечує факт власного волевиявлення на укладення кредитного договору в електронній формі або стверджує, що електронний підпис був вчинений не ним, а іншою особою, тягар доведення цих обставин покладається саме на відповідача відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України. Як встановлено матеріалами справи, позичальник [PERSON] укладаючи кредитний договір підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором650717, зазначивши номер особистого електронного платіжного засобу, тобто рахунок [NUMBER] . Відповідно до п. 62 Постанови «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України» визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Згідно пункту 2 статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківською таємницею,зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини. Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про банки і банківськудіяльністьвизначено порядок розкриття банками банківськоїтаємниці, зокрема, за рішенням суду. Пунктом 64 постанови ПравлінняНаціонального банку України «Про затвердженняПоложення про порядок емісії та еквайрингуплатіжнихінструментів» від 29 липня 2022 року №164, щосуб`єктгосподарюваннязобов`язаний не копіюватиплатіжнийінструментчийогореквізити. Отже, відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача), але відповідно до наведених вище постанов Правління НБУ позивач не може зазначати та зберігати у договорах, інших документах повний номер особистого електронного платіжного засобу відповідача. Крім того, згідно з нормами ст.46 Закону України «Про платіжніпо слуги» порядок виконання платіжних операцій, у тому числі обмеження щодо виконання платіжних операцій з використанням конкретних платіжних інструментів, визначається цим Законом та нормативно-правовими актами НБУ; виконання платіжних операцій у платіжній системі здійснюється відповідно до правил такої платіжної системи з урахуванням вимог цього Закону; надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників; надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією. Зважаючи на наведені норми Закону про платіжні послуги у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, як про належного утримувача кредиту не підтвердилися, операція із зарахування таких коштіввзагалі б не відбулася. На підтвердження виконання Товариством своїх зобов`язань, позивач наддав копію платіжного доручення 73516743 від 30.09.2023, відповідно до якої 30.09.2023 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі7000 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , отримувач [PERSON] , код [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. Крім того, перерахування кредитних коштів відповідчу підтверджується і довідкою АТ «Універсал банк» від 16.02.2026 за №БТ/Е-5185, згідно якої вбачається, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , банкомемітовано платіжну картку № [NUMBER] та згідно руху грошових коштів по даному рахунку 30.09.2023 було зараховано 7000 грн. Водночас, відповідачем не подано суду жоднихдоказів на спростування позиції позивача. Так, відповідачем не подано обґрунтування про те, за яких обставин позикодавець мав можливість отримати її персональні дані або що ці персональні дані належать не їй. Фактично заперечуючи отримання кредитних коштів, відповідач не подала суду жодних доказів, що такі кошти, на зазначену платіжну картку не надходили або що ця картка їй не належить. Такими доказами могли бути відповідні довідки банків про відсутність рахунків у відповідача або все ж якщо зазначенаплатіжнакарткаїй належала, то виписки про рух коштів за вказанібанківськідні про фінансовіоперації, зазначеніпозивачем. Доводи відповідача про вчинення шахрайських дій невідомими особами щодо оформлення рахунку в банку та кредитного договору, суд відхиляє, оскількитакі доводи не підтверджуються будь-якимидоказами та спростовуютьсядоказаминаявними в матеріалахсправи та встановленими судом обставинами справи. Суд відхиляє доводи відповідача, що її персональними даними могли скористатись інші особи, у зв`язку з чим вона має намір звертатись до правоохоронних органів. Відповідач мала право звернутись до банківської установи, в якій у неї відкрито картковий рахунок, зазначений у договорі, з приводу можливого вчинення щодо неї шахрайських дій, незаконного зарахування коштів на її картковий рахунок тощо, проте, вказаним правом [PERSON] не скористалася. Доказів відкриття кримінального провадження за вищевказаним фактом, а також надання [PERSON] статусу потерпілого у вказаному провадженні, матеріали даної цивільної справи в собі не містять. З огляду на вищенаведене, суд вважає доведеним факт укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачем кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис . Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 4664 грн. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється відвідповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зіст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодуваннязбитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). В силу положеньст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавецьмає право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зіст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такійс амій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, щовстановлені договором. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їхсплати за кредитним договором визначаються в договорізалежновід кредитного ризику, наданогозабезпечення, попиту і пропозицій, якісклалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміруоблікової ставки та іншихфакторів на дату укладення договору. Як встановлено з матеріалів справи, а саме Договору про споживчий кредит №103523107 від 30.09.2023, строк кредитування за договором про надання споживчого кредиту становить 105 днів з 30.09.2023 по 13.01.2024. У вказаному договорі сторонами погоджено всі його істотні умови, договір є дійсним, відповідачем кредитний договір в установленому порядку недійсним не визнавався. Отже, підписавши кредитний договір, відповідач посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернуласяз а отриманням кредиту до вільно обраної нею фінансової установи, отримавши відостанньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованим розмір процентів відповідно до умов договору, який підлягає стягненню з відповідача, та становить 15637,21 грн. Відповідачем та його представником не надано суду будь-яких належних і допустимих доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним договором чи підтверджували погашення заборгованості на рахунок кредитора, а тому такий розрахунок підтверджує розмірн аявної заборгованості перед позивачем. За таких обставин, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, а відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, допустивши прострочення сплати визначених кредитним договором строкових платежів. Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор може бути змінений іншою особою внаслідок,зокрема , передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зіст.514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах,щоіснували на момент переходу цих прав, якщоінше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах,щоіснували на момент переходу цих прав, якщоінше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанніздійснюється без згодиборжника, якщоінше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФінансоваКомпанія «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитним договором №103523107 від 30.09.2023, і заборгованість за даним договором боржником [PERSON] добровільноне погашена, то суд дійшов висновку, що дану заборгованість, слід стягнути на користь позивача в повномуобсязі. Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядомсправи, належать витрати на професійнуправничудопомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншимисудовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставів ідповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплатів порядку компенсаціїв итрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі не дотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничудопомогу, які підлягають розподілуміж сторонами. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, їїобсягом та часом, витраченим ним на виконанняробіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №596/2305/18. Таким чином, у разі недотримання вимог частин ип`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншоїсторони. Обов`язок доведення неспівмірності витрат окладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілуміж сторонами (частинип`ята, шостастатті 137 ЦПК України). Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі №211/1674/19(провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі №195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі №922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі №922/3708/19. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданихпослуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для наданн яправничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок йогос плати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначатирозмір гонорару, виходячиізвласнихміркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та іншіобставини. Склад та розмірвитрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридични хпослуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правовоїдопомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У позові позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на правовудопомогу в розмірі 8000 грн. Представництво інтересів ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснював адвокат Усенко М.І. згідно з ордером на надання правничої допомоги серії ВС від 02.07.2025, виданого адвокатським об`єднанням «Апологет» на підставі договору про надання правничої допомоги. 01.07.2025 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АО «Апологет» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107, за умовами якого клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта (п. 1 Договору). Згідно з п.п. 2.3 Договору вартістьнаданих послуг правничої допомоги за 1 (одну) кредитну справу складає: 8000 грн без ПДВ. 20.08.2025 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АО «Апологет» укладено акт №Д/2068 наданихослуг (правової (правничої) допомоги), за яким підписанням цього акту сторони підтверджують факт надання АО «Апологет» та прийняття клієнтом послуг відповідно до положень укладеного ними договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025. Виконавцем надано клієнту, а клієнтом прийнято послуги згідно договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025. Пунктом 3 акту передбачено, що сума наданих послуг відповідно до договору складає 8000 грн. 20.08.2025 АО «Апологет» складено детальний опис наданих послуг до Акту №Д/2068 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, за яким: усна консультація клієнта, щодо перспективи та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором 30 хв; ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год; погодження правової позиції клієнта у справі 30 хв; складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта 3 год 30 хв; подання заяви до суду від імені клієнта 1 шт. Усього 6 год 30 хв, усього шт. 1. У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі №757/29103/20-ц зазначено, що в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тількимає бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретнихобставин справи. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановівід 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц. Суд враховує складністьсправи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співмірності та доходить висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8000 грн є неспівмірним з розумною необхідністю витрат для цієї справи, а тому витрати, які підлягають стягненню з відповідача слід зменшити до 5000 грн.

Outcome: partial