Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача За підсудністю з Дарницького районного суду міста Києва до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що 17.02.2020 між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту № 24473а0кп. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Nissan», державний номерний знак « [NUMBER] » . 13.05.2020 року [PERSON] керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN», державний номерний знак « [NUMBER] » допустив зіткнення з транспортним засобом «Nissan», державний номерний знак « [NUMBER] ». Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до вироку суд [PERSON] було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. ПрАТ «СК «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 55441,97 грн, проте ПрАТ «СК «АРКС» має право вимоги на суму 58524,97 грн, оскільки згідно пункту 28.28 Договору КАСКО № 24473а0кп «У випадку сплати страхового платежу за Договором частини згідно з розділом 17 Договору Страховик має право здійснити страхове відшкодування за вирахуванням різниці між повним страховим платежем за Договором вказаним в розділі 13 Договору, та фактично сплаченим за Договором страховим платежем» Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ТДВ «СГ «КРЕДО», то остання відшкодувала АТ «СК «АРКС» страхове відшкодування в розмірі 37915,47 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 20609,05 грн., що на підставі ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. У зв`язку з вищезазначеним просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «АРКС» завдані збитки у розмірі 20 609,05 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 08.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання. Представник позивача Бутенко М. О. в судове засідання не з`явився, але в прохальній частін позову просить справу розглядати у відсутності представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, з будь-якими заявами і клопотаннями до суду не звертався, хоча про місце, дату та час судового засідання двічи повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення на зареєстроване місце проживання на 29.01.2026, а також на 19.02.2026, але судові повістки не вручені у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням того, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, не з`явився у судове засідання, не подав відзив на позов, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. З доданих до позовної заяви документів встановлено, що 17.02.2020 між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту № 24473а0кп, предметом якого договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Nissan NV400», державний номерний знак « [NUMBER] » (а.с.20-34). Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05 квітня 2023 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. Відповідно до ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 3 (три) роки (а.с.35-52). З акту огляду транспортного засобу від 15.05.2020 та фототаблиці до нього бачається, що автомобіль марки «Nissan NV400», державний номерний знак « [NUMBER] », власником якого є [PERSON] , має механічні пошкодження, що потребують заміни (а.с.53-57). ТОВ «КИЙ АВТО ГРУП» складено рахунок на оплату №ФС853519764 від 18.05.2020, згідно з яким сума до оплати за вказані запчастини становить 58 524,97 грн (а.с.58). Згідно ремонтної калькуляції № 1.003.20.0 від 18.05.2020 вартість ремонту автомобіля «Nissan NV400», державний номерний знак « [NUMBER] », становить 58524,97 грн. (а.с.59-66). Відповідно розрахунку страхового відшкодування до договору № 24473а0кп від 17.02.2020 сума несплачених страхових платежів 3083,00 грн (а.с.67). Відповідно розрахунку до страхового акту № АРХ2571058 від 04.06.2020 складеного відносно справи № 1.003.20.0007809 за заявою від 13.05.2020 на підставі договору страхування № 24473а0кп від 17.02.2020 сума страхового відшкодування на підставі розрахунку становить 55441,97 грн (а.с.68). АТ «СК«АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 55441,97 грн. на користь страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням № 675578 від 05.06.2020 (а.с.70). Згідно платіжного доручення № 4587 від 12.09.2024 року ПрАТ«СК«КРЕДО» перерахувало на рахунок отримувача ПрАТ «СК«АРКС» страхове відшкодування розмірі 37915,47 грн.( а.с.71-а). Позивач звертаючись до суду із вказаним позовом просив стягнути різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого за договором добровільного страхування наземного транспорту та сумою страхового відшкодування, виплаченою за полісом № 24473а0кп в розмірі 20609,05 грн. Таким чином, враховуючи те, що страховиком у порядку та в межах визначених Законом було здійснено страхову виплату, спрямовану на відшкодування майнової шкоди, заподіяної потерпілій особі, а також те, що страхові виплати було отримано не в повному обсязі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в порядку суброгації суми страхового відшкодування у розмірі 20609,05 грн. Норми права, які застосував суд та мотивована оцінка аргументів сторін. Висновки суду. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За правилами ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування». Згідно з наведеними положеннями до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Відповідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі №6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме: страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України в порядку суброгації. Будь яких доказів в обгрунтування заперечень проти позову відповідачем суду надано не було. Отже, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування підтверджується наявними матеріалами справи, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом. Враховуючи наведене, відповідач [PERSON] повинен відшкодувати позивачу у порядку суброгації 20609,05 грн. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028,00 гривні.

Outcome: approved