Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , треті особи: ВЧ [NUMBER] , [INFO] , і просить: встановити факт її, [PERSON] , [INFO] , перебування на утриманні у її брата військовослужбовця [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказала: «Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.11.2022, виданого Роменським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), то, я, [PERSON] , народилася [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.05.1989, виданого відділом ДРАЦС Ямпільського виконкома Сумської області, то [PERSON] народився [INFO] . [PERSON] , [INFO] , є мої рідним братом [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ямпільського народного суду Сумської області від 16.03.1990 нашу матір ( [PERSON] ) було позбавлено батьківських прав відносно нас дітей: [PERSON] та [PERSON] . Відомості відносно батька мого брата - [PERSON] записані за ч. 1 ст. 135 СК України. Навчалася я, [PERSON] , у школі - інтернат ім. Деревської О.А. в м. Ромни, яку і закінчила. У 2010 році [PERSON] виповнилося 22 роки. Не маючи свого житла, місця будь-якого проживання, роботи, на постійне місце проживання до мене, [PERSON] , переїхав мій брат - [PERSON] . З того часу я та мій брат [PERSON] почали проживали разом однією сім`єю. Оскільки я, [PERSON] , та мій брат [PERSON] мали статус «дітей сиріт» і власне - не мали свого житла, тому довелося орендувати квартири. Навіть працювали на одному підприємстві - ТОВ «Таланпром». Вели спільний побут: оплату комунальних платежів, продуктів харчування. Піклувалися один про одного, коли хтось із нас хворів, дбали один про одного, як брат та сестра. У 2006 році у мене, [PERSON] , народилася дитина - [PERSON] (батько дитини записаний за ч. 1 ст. 135 СК України). У 2017 році народилася друга дитина - [PERSON] . Спільне життя із цивільним чоловіком не склалося і я, [PERSON] , залишилася разом з дітьми та братом проживати і надалі разом. В цей час єдиною опорою та підтримкою для мене, [PERSON] , був мій брат - [PERSON] , який допомагав по домогосподарству, піклувався про моїх дітей (часто залишався з дітьми, коли я, [PERSON] , працювала на роботі і затримувалася), оплачував комунальні платежі, купував продукти харчування, дбав про мене та моїх дітей. До червня місяця 2021 року я, [PERSON] , працювала у ТОВ «Таланпром». Проте, мої діти потребували мого піклування та догляду за ними, часто хворіли, тому мій брат [PERSON] наполягав на тому, щоб я звільнилася з роботи та здійснювала догляд за дітьми, а він в свою чергу забезпечуватиме та утримуватиме нас поки матиме змогу. Тому, із-за постійного догляду та виховання дітей, у червні місяці 2021 року я, [PERSON] , була звільнена (припинила трудові відносини) за власним бажанням. Я, [PERSON] , весь час присвячувала та проводила з дітьми, займаючись їх вихованням та піклуванням. Мій брат - [PERSON] проживав разом з нами однією сім`єю, піклувався про нас, купував продукти харчування, одяг, надавав кошти, сплачував житлово-комунальні послуги за мене, [PERSON] , та моїх дітей, надавав кошти на оплату 1 дитячого садочку, школи. При цьому продовжував працювати та отримувати високу заробітну плату в ПрАТ Роменський завод «Тракторозапчастини» (що підтверджується відповідними довідками про заробітну плату з місця роботи). Всі абсолютно витрати на утримання мене, [PERSON] , та моїх дітей взяв на себе мій брат - [PERSON] . В сім`ї завжди панувала повага, затишок та піклування. 22.04.2022 [PERSON] був мобілізований до лав ЗСУ. Весь цей час брат не припиняв надавати допомогу та утримувати мене та моїх дітей. Постійно підтримував: телефонував та цікавився домашніми справами, надсилав кошти. Отримання від брата матеріальної допомоги (коштів) - були єдиним джерелом існування мене, [PERSON] , та моїх дітей.28.10.2022 я, [PERSON] , отримала сповіщення за № 1996, виданого [INFO] , про те, що [PERSON] , [INFO] , стрілець - помічник гранатометника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини [NUMBER] , який 05.09.2022 після артилерійського обстрілу та безпосереднього бойового зіткнення з противником під час наступальних дій в районі н.п. Сухий Ставок Херсонської області при перевірці особового складу виявився відсутнім. Станом на сьогоднішній день рахується зниклим безвісти. Та вказано, що дане сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку. Встановлення факту перебування на утриманні у військовослужбовця [PERSON] , мені, [PERSON] , необхідно з метою оформлення на виплату грошового забезпечення згідно Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 за № 884 (далі по тексту - Порядку). Зокрема, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей (п. 7 Порядку). Відповідно до ч. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні. При вирішенні питання про перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію у разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884. У цьому Порядку під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (п. 2 Порядку). За військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення (п. 3 Порядку). Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) (п. 4 Порядку). Виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей (п. 7 Порядку). Я, [PERSON] , перебувала на утриманні свого брата - військовослужбовця [PERSON] , отримувала від нього допомогу, що була для мене постійним, основним і єдиним джерелом засобів до існування, оскільки із-за нестабільної ситуації в Україні, перебування на моєму самостійному вихованні і утриманні двох дітей взагалі не мала коштів та засобів до існування. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі за № 752/20365/16-ц, від 05.12.2019 у справі за № 750/9847/18, від 03.02.2021 у справі за № 644/9753/19, від 16.06.2021 у справі за № 643/6447/19/19, від 08.09.021 у справі за № 641/5187/20. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (ч. 5 ст. 17 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (ст. 46 Конституції України). Члени сім`ї зниклих безвісти або полонених військовослужбовців мають право на соціальний захист, зокрема за військовослужбовцями зберігається виплата грошового забезпечення. Отримувати такі виплати можуть дружина (чоловік) військовослужбовця, а за їхньої відсутності повнолітні діти, які проживають разом з військовослужбовцем, законні представники (опікуни, піклувальники) чи усиновлювачі неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства, незалежно від віку) військовослужбовця (за відсутності дружини (чоловіка)); особи, які перебувають на утриманні військовослужбовця або батьки військовослужбовця (за відсутності дружини (чоловіка) та дітей). Родичі можуть отримувати виплати зарплати та одноразових додаткових видів грошового забезпечення з дня захоплення військовослужбовця в полон та до моменту завершення його лікування (за потреби) після повернення з полону. Для членів сімей зниклих безвісти можливим є отримання виплат з моменту встановлення причин зникнення безвісти 5 військовослужбовця і за весь період його зникнення, якщо обставини зникнення є поважними. Для того, щоб оформити виплати, члену сім`ї потрібно подати заяву на ім`я командира військової частини. Виплати мають надаватися до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або визнання їх у встановленому законом порядку безвісти зниклими. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч. 2 ст. 3 СК України). За змістом абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Предметна та суб`єктна юрисдикція розгляду справи У разі відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця та відповідно спору про таке право, то суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні, оскільки за законом встановлення такого факту породжує юридичні наслідки; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати такий документ, що посвідчує даний факт; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду постанові від 22.08.2028 у справі за № 644/6274/16. y Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 у справі за № 761/16799/15-ц. Чинне ж цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду постанові від 18.01.2024 у справі за № 560/17953/21. Таким чином справи про встановлення факту перебування на утриманні у військовослужбовця підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Згідно із роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 вбачається, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо, що і було в даному випадку». 25 листопада 2025 року провадження в справі відкрито та справу призначено до підготовчого засідання (а.с. 57). 28 січня 2026 року закінчено підготовчий розгляд і справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала і просила задоволити. Суду повідомила, що її брат безвісті зник у вересні 22 року після чого вони вирішили подати в суд для встановлення що вона перебувала на утриманні брата. Це потрібно для виплати допомоги у зв`язку з тим що брат зник безвісті. Вони виховувалися у дитячому будинку, вона була у Роменській школі інтернаті і тут залишилася, а брат жив в іншому місті, а потім переїхав до неї і став жити з нею. Вони жили однією родиною, разом працювали. В 2017 році вона народила дитину і пішла у декретну відпустку З чоловіком в неї життя не склалося і вони жила з братом. Брат оплачував житлово-комунальні послуги. Коли почалося повномасштабне вторгнення брат наполягав щоб вона виїхала за кордон і вона виїхала, а брат вже тоді знав що буде служити на захист батьківщини. Весь цей час вони підтримували зв`язок, переписувалися брат зник у вересні 2022 року. В червні 2021 року їй виплатили з роботи компенсацію за дні відпустки, які були не відгуляні станом на момент звільнення. До 2020 року вона отримувала виплати на дитину. Вони були зареєстровані за тими адресами, де їх зареєстрували після закінчення шкіл-інтернатів, так як іншого житла не було. На [ADDRESS] , де вона зареєстрована, приміщення не придатне для проживання і ніхто їм не допоміг привести його в нормальний стан. Вона проживала з братом постійно була на його утриманні останні кілька років, вона не думала що буде змушена доводити це в суді, тому доказів не збирала. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та його обґрунтування і просив задоволити. Суду пояснив що в позовній заяві вказані всі обставини які мають значення для вирішення спору. Встановлення факту потрібно для отримання допомоги та спадщини. [PERSON] перебувала на утриманні брата і жила за його рахунок. Наразі [PERSON] не має права на отримання допомоги і інших виплат. Відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просила задоволити. Суду пояснила, що [PERSON] з братом проживали разом однією сім`єю, підтримували одне одного. [PERSON] був найменшим у сім`ї, він не вмів нічого робити по дому тому [PERSON] його постійно підтримувала. Брат не мав сім`ї, в нього не було дітей і дівчини постійної не було, він весь час проживав з [PERSON] . Вона сама була присутня коли [PERSON] купував продукти на всю сім`ю, оплачував комунальну послугу, купував речі дітям. [PERSON] що він допомагав і їй, купував речі її дітям. [PERSON] з [PERSON] жили в «каштані», знімали будинки на [PERSON] , біля вокзалу, також знімали на [PERSON] . Тепер на [PERSON] в тому будинку живе вона. Вона переїхала з м. Ямпіль у 2022 році як внутрішньо переміщена особа і тому зареєстрована в цьому будинку. Сестра отримувала на першу дитину допомогу по догляду, а на другу отримувала декретні і перші пів року, а потім здається не робила оформлення. Представник третьої особи - ВЧ [NUMBER] подав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ВЧ. Третя особа - [INFO] , явку представників до суду не забезпечив, про відкладення розгляду справи не клопотав. Допитана в якості свідка [PERSON] повідомила суду що з [PERSON] і [PERSON] в неї стосунки дружні, вони разом навчалися в інтернаті. З [PERSON] вони разом працювали на взуттєвій фабриці. Коли вони з [PERSON] працювали на взуттєвій фабриці вона дружила з [PERSON] , та тоді жила в м. Ромни і [PERSON] допомагав сестрі коштами на дитину. [PERSON] [PERSON] давав грошові кошти [PERSON] - так коли вона заходила до них у гості і був навіть випадок коли вона чула як [PERSON] питав чи може щось купити, так як прийшли гості. Від допомагав [PERSON] і по догляду за дитиною і в іншому. Було що вони гуляли з коляскою і він купував памперси дитині. [PERSON] отримувала допомогу на дитину. [PERSON] з [PERSON] жили по 3 адресам, по [ADDRESS] , потім на [ADDRESS] і ще на [ADDRESS] . [PERSON] і [PERSON] разом винаймали житло. Вони на взуттєвій фабриці з [PERSON] працювали в одному цеху і на одному агрегаті, [PERSON] був на знятті колодок і на той час платили непогано. Скільки він тоді заробляв вона не знає, в них були різні види робіт. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила що [PERSON] вона знає, стосунки нормальні, [PERSON] хрещена її дитини, з [PERSON] [PERSON] знайомі, знає її як сестру [PERSON] , [PERSON] знала, стосунки в них були товариські вони з ним часто спілкувалися. Дала суду свідчення, що [PERSON] проживала з братом і зі своє старшою донькою. Вона в той час мешкала на [ADDRESS] . Було що [PERSON] жив на [ADDRESS] сам кілька місяців. Також було що [PERSON] з [PERSON] проживали в дев`ятиповерхівці на [ADDRESS] , біля пам`ятника [PERSON] . Потім вони жили вони на [ADDRESS] . [PERSON] проживав з [PERSON] , повністю їй допомагав. З часу коли почалося військове вторгнення, [PERSON] виїхала за кордон, а [PERSON] жив далі з [PERSON] . Потім [PERSON] пішов служити в ЗСУ. Допомога [PERSON] виражалася в тому, що він оплачував житло, вона про це знає, так як була ситуація коли вони жили на [ADDRESS] , було що у них прорвало воду і [PERSON] виплачував сусідам кошти за якісь пошкодження. [PERSON] забирав з садочка дитину [PERSON] , було що оплачував садочок. Купував продукти, вона при цьому була присутня, так як вони часто гуляли і він купував продукти. Вона працювала на взуттєвій фабриці з 2011 року по 2017 рік, потім розрахувалася і в 2022 році повернулася на роботу. [PERSON] там працював недовго, в нього були якісь проблеми зі здоров`ям. Вона [PERSON] знає з 2011 року так як та тоді також працювала на таланпромі. Коли [PERSON] працював на таланпромі вона точно сказати не може. Він після того працював на зводі тракторозапчастин у місті Ромни. Він там працював і до талапрому і після таланпрому і з заводу він пішов служити. [PERSON] народилася [INFO] і її батьками в свідоцтві про народження вказані [PERSON] і [PERSON] (а.с.105). Згідно копі паспорта [PERSON] , вона зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.102-103). В свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками вказані [PERSON] і [PERSON] (а.с. 106). Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 16 березня 1990 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та інших і стягнуто аліменти ( а.с.111). [PERSON] народилася [INFO] і її батьками в свідоцтві про народження вказані [PERSON] і [PERSON] (а.с.112). [PERSON] народилася [INFO] в м. Ямпіль і її батьками в свідоцтві про народження вказані [PERSON] і [PERSON] . Свідоцтво про народження видане ВДРАЦС по Ямпільському та Серединобудському районах (а.с.112). 28 жовтня 2022 року датоване сповіщення, від [INFO] , на адресу [PERSON] про те, що [PERSON] рахується зниклим безвісті (а.с.117). 2 жовтня 2022 року в ЄРДР внесено кримінальне провадження № 12022200470000453, з кваліфікацією ч.1 ст.115 КК України. У витязі вказано що 02.10.2022 до чергової частини Роменського РВП надійшла заява від [PERSON] про те що з 29.08.2022 її брат [PERSON] , мешканець [ADDRESS] , який проходив військову службу не виходить на зв`язок і його місцеперебування не відомо (а.с.118). З інформації, вказаної в талоні повідомленні, вбачається, що [PERSON] 2 листопада 2022 року звернулася до поліції з приводу зникнення брата [PERSON] (а.с.119). З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що вона була працевлаштована по червень 2021 року (а.с. 121-122). З довідки про заробітну плату та інші прибутки [PERSON] , яка видана 6 лютого 2023 року ПрАТ Роменський завод «Трактороазпчастина», вбачається що [PERSON] працював з 01.12.2017 року. Нарахований заробіток за 2020 рік склав 98036,39 грн. і коливався з 2173,14 грн. в січні 2020 року до 12220,16 гривень в лютому 2020 року (а.с.123). З довідки про заробітну плату та інші прибутки [PERSON] , яка видана 6 лютого 2023 року ПрАТ Роменський завод «Трактороазпчастина», вбачається що [PERSON] працював з 01.12.2017 року. Нарахований заробіток за 2021 рік склав 136416,12 грн. і коливався з 8320,89 грн. лютому 2021 року до 15094,34 гривень в травні 2021 року (а.с.124). З довідки про заробітну плату та інші прибутки [PERSON] , яка видана 6 лютого 2023 року ПрАТ Роменський завод «Трактороазпчастина», вбачається що [PERSON] працював з 01.12.2017 року. Нарахований заробіток за січень-липень 2022 року склав 70705,21 грн. і коливався з 628,93 грн. в березні 2022 року до 16275,54 гривень в квітні 2022 року (а.с.125). У копії відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників про джерела /суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 03.02.2023 року, вбачається що [PERSON] в 2020 році отримала від УСЗН Ямпільської РДА 36081, 48 гривень допомоги та виплат, а в червні 2021 року 1838,49 грн. заробітної плати з ТОВ «Таланпром» (а.с.126). В реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування зазначена інформації про суми заробітку для нарахування пенсії за період з 2006 по 2022 рік вказано, що в [PERSON] враховувалися суми в період з 2007 по 2013 рік, потім з 2015 по червень 2020 року. В 2021 році за один місяць - червень ( а.с.127-132). В свідоцтві про народження [PERSON] , її батьками вказані [PERSON] і [PERSON] (а.с. 133). Згідно з п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України судрозглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані суду докази, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, виходячи з засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовна заява не обґрунтована і правові підстави для її задоволення відсутні. Такий висновок суду склався у зв`язку з тим, що період, протягом якого [PERSON] , згідно наданих доказів, не отримувала прибутків, офіційно становить не більше двох років. При цьому з пояснень [PERSON] вбачається що на початку повномасштабного вторгнення вона виїхала за кордон. Отже період, протягом якого вона не отримувала прибутків в Україні, і могла перебувати на утриманні брата, склав щонайбільше півтора роки, четвертий квартал 2020 року, 2021 рік та перший квартал 2022 року. При цьому нарахований дохід [PERSON] у вказаний період, згідно даних з місця роботи, склав 192562,63 грн. що становить 10697 грн. на місяць. Вказана сума обрахована без урахування податків, за відрахованими податками [PERSON] за вказаний період отримав 153087,3 грн., що становить 8504,85 грн. на місяць. [PERSON] винаймав житло, мінімальна платня за яке, навіть якщо брати лише комунальні послуги, становила не менше як кілька тисяч на місць. Крім цього він мав витрачати кошти на своє харчування і одяг, що теж становить мінімум дві тисячі на місяць. Отже, на мінімальні потреби з його заробітку мало витрачатися близько 3,5-4 тисяч гривень, що зрозуміло дуже занижено судом. Наведені розрахунки, свідчать, що сума, яка могла залишатися у [PERSON] на інші свої потреби та утримання сестри зовсім не значна. Проте, головною підставою для висновку про відсутність підстав для задоволення позову є та обставина, що позивач та її представник не довели належними і допустимими доказами того, що [PERSON] отримувала від [PERSON] утримання, яке було постійним і основним її прибутком в той час. Твердження позивача, що вона не збирала докази, тому що не думала що доведеться доводити ці обставини в суді, не можуть бути доказом правомірності заявлених вимог. Покази допитаних свідків, суд не може вважати належним і достатнім доказом того, що [PERSON] дійсно перебувала на утриманні в [PERSON] , оскільки свідки пояснили лише те, що [PERSON] допомагав сестрі, і вони бачили як він купував продукти харчування і дитячі речі. Проте це були поодинокі випадки. Що стосується продуктів, то взагалі відсутні будь-які підстави вважати що [PERSON] купував ці продукти саме [PERSON] , оскільки якщо вони разом мешкали і є рідними братом та сестрою, цілком логічним буде те, що купуючи продукти харчування, він їх купував не лише [PERSON] , а й собі. Також, якщо вони разом винаймали житло, загальновідомою є та обставина, що кожен хто винаймає житло, сплачує вартість визначену власником, щонайменше комунальні послуги. У зв`язку з чим, та обставина, що [PERSON] оплачував певні витрати на утримання житла, не може вважатися доказом того, що це було утримання [PERSON] . Визнання відповідачем позову суд взагалі не може взяти до уваги, і винести на цій підставі рішення, оскільки відповідач не несе ніяких наслідків у випадку задоволення позову, в той же час визнання ним позову, порушує права осіб, які за умови задоволення позову, мали б нараховувати виплати, про які йдеться у позовній заяві, в обгрунтування необхідності встановлення факту. Крім цього у позові відповідачем визначено лише [PERSON] , проте позов заявлено не до всіх осіб, які мають відповідати за даним позовом, з огляду на правові наслідки вирішення спору, оскільки документи на призначення допомоги, у випадку задоволення позову подаватимуться до [INFO] як до уповноваженого органу в розумінні вимог Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затверджених Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 45 (далі - Порядок №45). [INFO] , в свою, чергу, за результатами опрацювання у вигляді висновку та доповіді, направляє необхідні документи на розгляд уповноваженим особам Міністерства оборони України. Таким чином, опрацювання документів на призначення одноразової грошової допомоги та висновки за результатами такого опрацювання здійснюватимуться [INFO] . За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви.

Outcome: dismissed