Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

11.02.2026 представник відповідача Друзь В.В. сформував через систему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» на користь [PERSON] судові витрати на правничу допомогу у сумі 2 760 грн. Заява обґрунтована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2026 року по справі № 357/18959/25 позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором 3188514 від 12.11.2020 року у розмірі 6000 грн., тобто позовні вимоги задоволені на 30,49%. У зв`язку із захистом своїх прав відповідач була змушена звернутись за професійною правовою допомогою. Так, 14.12.2025 року між адвокатом Друзьом В.В. та Відповідачем було укладено Договір про надання правової допомоги № б/н від 14.12.2025 року. Адвокатом Друзьом В.В. було вивчено позовну заяву ТОВ «Факторинг Партнерс» та додатки до неї, складено відзив, вивчено відповідь на відзив, складено заперечення на відповідь на відзив. Також у відзиві на позовну заяву було зазначено, що орієнтовний розмір судових витрат при розгляді даної справи в суді першої інстанції становить 4 000 гривень та що докази на підтвердження понесених судових витрат будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. Представник відповідача вказує, що оскільки позовні вимоги позивача було задоволено на 30,49%, тоді як відмовлено у задоволенні позовних вимог на 69%, а тому судові витрати, які підлягають відшкодуванню відповідачу, становитимуть 2 760 грн, що і підлягає стягненню з позивача на користь відповідача. 20.02.2026 директор ТОВ «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я.Я. через систему «Електронний су» сформувала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких зазначено, що розмір витрат на правничу допомогу відповідача у розмірі 4 000, 00 грн є не пропорційними та такими, що не відповідають критерію співрозмірності. Оскільки, зазначений розмір витрат не відповідає складності розглянутої справи, тому що підготовка таких документів як відзив на позовну заяву та складання заперечення на відповідь на відзив не вимагали значного обсягу юридичної й технічної роботи. У мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних справ про стягнення заборгованості по кредитним договорам, та нормативно-правове регулювання аналогічних спірних правовідносин не змінювалося. Підготування вищезазначених документів по малозначній справі не потребує спеціальних знань у галузі права. Представник позивача вказує, що до заяви про ухвалення додаткового рішення відповідачем не додано доказів щодо оплати гонорару на професійну правничу допомогу, в підтвердження фактичного понесення таких витрат.Також, у запереченнях вказано, що Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у своєму рішенні від 06.02.2026 по даній справі вирішив питання стягнення судових витрат на сплату судового збору та на правову допомогу, а тому заява щодо стягнення витрат на правову допомогу є безпідставною, оскільки питання вже було вирішене судом і не підлягає повторному розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення. Встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2026 року частково задоволено позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс», стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 3188514 від 12.11.2020 у розмірі 6000,00 грн. та судові витрати по справі в сумі 1653,29 грн. Зазначене судове рішення не набрало законної сили. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно положень ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до частин 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду було надано: копію договору про надання правничої допомоги, укладеного 14.12.2025 між адвокатом Друзьом В.В. та [PERSON] ; копію додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги від 14.12.2025; копію акту надання правничої допомоги від 17.12.2025; копію розрахунку витрат на правничу допомогу від 17.12.2025. Відповідно до розрахунку витрат на правничу допомогу від 17.12.2025, адвокат Друзь В.В. надав наступну правову допомогу: вивчення позовної заяви ТОВ «Факторинг Партнерс» та додатків до неї на предмет законності нарахування суми стягнення за договорами позики та складання відзиву загальною вартістю 2 000 грн (2 год. * 1 000,00 грн); вивчення відповіді на відзив та складання заперечення на відповідь на відзив - загальною вартістю 2 000 грн (2 год. * 1 000,00 грн). Згідно з актом про надання правничої допомоги від 17.12.2025 вартість наданої правової допомоги складає 4 000,00 грн. Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №826/2689/15 від 09 квітня 2019 року). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Так, суд вважає необгрунтованим клопотання представника позивача про повну відмову у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, оскільки стороною відповідача належно обґрунтовано види та вартість кожної з робіт, які були необхідними для захисту позиції сторони відповідача під час розгляду справи № 357/18959/25, внаслідок чого позовні вимоги були зменшені, та позов задоволено, у відсотковому співвідношенні - на 30,49 %. Суд критично оцінює твердження представника позивача, що витрати на правничу допомогу відповідача у сумі 4 000,00 грн. є завищеними та не відповідають об`єму виконаної роботи, тоді як самим позивачем було заявлено суму таких витрат 9 000,00 грн, які були зменшені судом до 3 000,00 грн. Окрім того, суд звертає увагу, що у рішенні суду від 06.02.2026 не вирішувалось питання про відшкодування витрат відповідача на правничу допомогу, оскільки у відзиві на позовну заяву було заявлено про надання доказів на підтвердження понесених судових витра на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи положення п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру відмовлених вимог, та оскільки судом було відмовлено позивачу у задоволенні вимог у відсотковому співвідношенні на 69,51% (100% - 30,49 % задоволених вимог), то судові витрати на правничу допомогу становитимуть 2780,40 грн. (4000 х 69,51 % :100). Однак, враховуючи, що представник відповідача просить стягнути суму - 2760 грн витрат на правничу допомогу, то до задоволення підлягає заявлена відповідачем сума.

Outcome: approved