Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила шлюб, зареєстрований 14 лютого 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції , актовий запис № 24, розірвати. Позивач у позові зазначає, що з січня 2023 року вони з відповідачем проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Позивачка зазначає, що у неї з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага. Позивачка вважає, що примирення між ним не можливе, тому на полягає на розірванні шлюбу. Від шлюбу мають двох дітей. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 28 січня 2026 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просила його задовольнити (а.с.20). Відповідач [PERSON] надіслав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає , проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.21). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видане 14 лютого 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 24, вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 14 лютого 2009 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області (а.с.8) та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.9). Встановлено, що сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечував проти його розірвання, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому він підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами не вирішується, оскільки позивач у позовній заяві просила витрати по сплаті судового збору залишити за нею .

Outcome: approved