Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 02.02.2026 задоволено позов [PERSON] в особі представника адвоката Вишнякова Д. О. до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа [PERSON] , про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої за життя пенсії, внаслідок чого визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на недоотриману у зв`язку зі смертю пенсію у розмірі 181 166,60 грн, а також стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору розміром 1 449,33 грн. 05.02.2026 через систему «Електронний суд» надійшла заява [PERSON] в особі представника адвоката Вишнякова Д. О. про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначено, що при ухваленні рішення суд не вирішив питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Так, розмір вказаних витрат становить 14 000 грн, а тому просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі. Відповідно до положень ч. 3 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Дослідивши матеріали справи в межах вирішуваних питань, суд дійшов таких висновків. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з ч. 3 цієї статті у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи випливає, що заяву про ухвалення додаткового рішення представник позивача подав до суду 05.02.2026. За змістом позовної заяви, представником позивача зазначалось про надання доказів понесених витрат на правничу допомогу у встановленому законом порядку. Також вимогу про стягнення судових витрат заявлено представником позивача у судових дебатах. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За вимогами п. 1 ч. 2 цієї ж статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу суду надано такі докази: копія договору про надання правничої допомоги від 23.01.2026, укладеного між адвокатом Вишняковою Н. В. та [PERSON] , предметом якого є представництво інтересів клієнта в судових засіданнях за ціною 3 000 грн за судодень; копія акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 04.02.2026 до договору про надання правничої допомоги від 14.06.2024, згідно з яким адвокатом Вишняковим Д. О. надано позивачу такі послуги: 27.09.2025 підготування та подання до суду позовної заяви вартістю 5 000 грн, участь у двох судових засіданнях 10.11.2025 та 08.12.2025 вартістю по 3 000 грн за кожне; копія акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 04.02.2026 до договору про надання правничої допомоги від 14.06.2024, згідно з яким адвокатом Вишняковою Н. В. надано позивачу такі послуги: участь в судовому засіданні 23.01.2026 на суму 3 000 грн; копія довідки від 04.02.2026 про отримання адвокатом Вишняковим Д. О. від [PERSON] грошових коштів в якості оплати за надані правничу допомогу розміром 11 000 грн; копія довідки від 04.02.2026 про отримання адвокатом Вишняковою Н. В. від [PERSON] грошових коштів в якості оплати за надані правничу допомогу розміром 3 000 грн. Також, в матеріалах справи наявні такі докази: копія ордеру на надання правничої допомоги серії АР № 1267304 від 27.09.2025, згідно з яким адвокат Вишняков Д. О. надає [PERSON] правничу допомогу у Вознесенівському районному суді міста Запоріжжя на підставі договору від 01.08.2025 (а.с. 7); копія договору про надання правничої допомоги від 01.08.2025, укладеного між адвокатом Вишняковим Д. О. та [PERSON] , предметом якого є представництво інтересів клієнта в судових засіданнях за ціною 3 000 грн за судодень, складання адвокатських запитів за ціною 2 000 грн, складання позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив тощо за ціною 5 000 грн (а.с. 2829). Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не подавалось. Вивчивши надані адвокатом Вишняковим Д. О. докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що заява [PERSON] в особі представника адвоката Вишнякова Д. О. підлягає задоволенню, з таких підстав. Як зазначено судом вище, у ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України визначено перелік документів, що мають бути подані учасником справи на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, зокрема, це договір про надання правничої допомоги та докази щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті, а також детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Надання будь-яких інших доказів чинним законодавством не передбачено. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Подібні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» ЄСПЛ виходив із того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір. Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що: - не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21); - при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц); - суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц); - витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15). Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що надані докази відповідають фактичним обставинам справи, розмір витрат на правничу допомогу відповідає вищезазначеним критеріям розумності, співмірності, обґрунтованості та пропорційності. Отже, заява [PERSON] в особі представника адвоката Вишнякова Д. О. підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 14 000,00 грн.

Outcome: approved