Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

08.09.2025 ТОВ «Цикл Фінанс», в інтересах якого діє адвокат Кеню Д.В., звернулось до суду з позовом поданим до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача три відсотки річних, інфляційні втрати, а також судовий збір. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 03 березня 2014 року Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя ухвалив рішення но справі № 335/17/14-ц (провадження № 335/17/14-ц) за позовом АТ «Райфайзен Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно. Суд задовільнив позовні вимоги позивача, за яким встановлено: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 010/17-39/26 від 11 лютого 2008 року у сумі 441 446,94 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] ( [INFO] , уродженця м. Запоріжжя, ІПН [NUMBER] ) на праві приватної власності, на підставі дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого Ніколаєвською Л.Б., приватним нотаріусом Запорізького міською нотаріального округу Запорізької області 14.12.2000 року за реєстром № 9641 - шляхом продажу предмету іпотеки па прилюдних -торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною визначеною незалежним експертом в ході проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» (м. Київ, вул. Лескова, буд. 9, код ЄДРПОУ 14305909). Представник позивача зазначає, що відповідачем належним чином не виконувались обов`язки щодо повернення кредиту за вказаним судовим рішенням, у зв`язку із чим позивач скористався своїм правом на нарахування 3% річних та інфляційних витрат передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просив позов задовольнити. Ухвалою судді від 07.10.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено розгляд справи із повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи на 29.10.2025, яке було неодноразово відкладено у зв`язку з неявкою відповідача, останній раз на 23.02.2026. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, 28.10.2025, 17.11.2025, 04.12.2025, 19.01.2026, 23.02.2026 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом із повідомленням за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, однак конверти з поштовими відправленнями повернулись на адресу суду неврученими з відмітками пошти від 20.10.2025 та від 11.11.2025 «адресат відсутній за вказаною адресою», інші поштові відправлення до суду навіть не поверталися. В силу вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце судового засідання у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи або розгляду справи за його відсутності не надав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлявся в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 03 березня 2014 року Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя ухвалив рішення но справі № 335/17/14-ц (провадження № 335/17/14-ц) за позовом АТ «Райфайзен Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно. Суд задовільнив позовні вимоги позивача. Ухвалено, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 010/17-39/26 від 11 лютого 2008 року у сумі 441 446,94 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] [INFO] , уродженця м. Запоріжжя, ІПН [NUMBER] ) на праві приватної власності, на підставі дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ніколаєвською Л.Б., 14.12.2000 за реєстровим № 9641 - шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною визначеною незалежним експертом в ході проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (м. Київ, вул. Лєскова, 9, код ЄДРПОУ 14305909). Щодо відступлення права вимоги 28 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі - ТОВ «Цикл Фінанс») та Акціонерним Товариством «Оксі Банк» (далі АТ «Оксі Банк») укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-60-1 па підставі якого було відступлено право вимоги за Кредитним договором № 014/17-39/26 від 11 лютого 2008 року, який був укладений між Акціонерним Товариством «Райфайзен Банк» та [PERSON] . В свою чергу, AT «Оксі Банк» набуло право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги № 114/2-60 від 28 квітня 2023 року, укладеного між AT «Оксі Банк» та АТ «Райфайзен Банк». 10 травня 2023 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки/застави, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюк Л.В., зареєстровано за реєстрованим № 143, на підставі якою було відступлено право Іпотекодсржателя за Договором іпотеки № 010/17-39/26/2, -що посвідчений 12 лютою 2008 року приватним нотаріусом Бугрім О.В., Запорізького міського нотаріальною округу, укладеним між АТ «Райфайзен Банк» та [PERSON] . В свого чергу, AT «Оксі Банк» набув право вимоги на підставі Договору про відступлення прав за договорами іпотеки/застави від 10 травня 2023 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюк Л.В., зареєстровано в реєстрі за № 142. Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою (переданий ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до новою кредитора переходять права первісною кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу них прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Відтак, на момент подання позову про стягнення 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, у ТОВ «Цикл Фінанс» наявні всі підтвердження переходу прав вимоги від Кредитора та Іпотекодсржателя за кредитним договором № 010/17-39/26 від 11 лютого 2008 року та Договором іпотеки № 010/17-39/26/2 посвідченого 12 лютого 2008 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частина 2 ст. 11 ЦК України визначає, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Тобто відповідно до положень ст. 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, за наявності прямої вказівки про це в законі. За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду. Наявність судового рішення про стягнення заборгованості свідчить про настання строку виконання зобов`язання за тією вимогою, яку задоволено судом, та наявність обов`язку боржника сплатити відповідну заборгованість. Проте судове рішення про стягнення заборгованості не змінює змісту відповідного зобов`язання, оскільки характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, а додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання та безспірності боргу. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав відповідне зобов`язання продовжує існувати. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц зазначено, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. За правилом ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема для відповідача, і з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 03.03.2014 у справі № 335/17/14-ц не виконується відповідачем з 2014 року, таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на стягнення 3% річних та інфляційних витрат виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У практиці Верховного Суду напрацьований усталений підхід, за якого вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не вважаються додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою у будь-якому випадку не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат. Стягнення 3 % річних та інфляційних втрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову. Відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя № 335/17/14-ц (провадження № 6/335/58/2017) заяву публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання задоволено. Ухвалено видати дублікат виконавчого листа № 335/17/14-ц від 19.06.2014, за яким у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 010/17-39/26 від 11 лютого 2008 року у сумі 441 446,94 гривень, звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] [INFO] , уродженця м. Запоріжжя, ІПН [NUMBER] ) на праві приватної власності, на підставі дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого Ніколаєвською Л.Б., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області 14.12.2000 року за реєстром № 9641 - шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною визначеною незалежним експертом в ході проведення виконавчих дій та задоволення за рахунок предмету іпотеки майнових вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (м. Київ, вул. Лєскова, 9, код ЄДРПОУ 14305909) та поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 335/17/14-ц від 19.06.2014, за яким у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 010/17-39/26 від 11 лютого 2008 року у сумі 441 446,94 гривень, звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] [INFO] , уродженця м. Запоріжжя, ІПН [NUMBER] ) на праві приватної власності, на підставі дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого Ніколаєвською Л.Б., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області 14.12.2000 року за реєстром № 9641 - шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною визначеною незалежним експертом в ході проведення виконавчих дій та задоволення за рахунок предмету іпотеки майнових вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9, код ЄДРПОУ 14305909). Зазначена ухвала суду набрала законної сили 19.05.2017. 20.07.2017 Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя було видано виконавчий лист по справі 335/17/14-ц, відповідно до якого стягнуто в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 010/17-39/26 від 11 лютого 2008 року у сумі 441 446,94 гривень, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] ( [INFO] , уродженця м. Запоріжжя, ІПН [NUMBER] ) на праві приватної власності, на підставі дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міською нотаріального округу Запорізької області Ніколаєвською Л.Б., 14.12.2000 за реєстром № 9641 - шляхом продажу предмету іпотеки па прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною визначеною незалежним експертом в ході проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (м. Київ, вул. Лескова, 9. код ЄДРПОУ 14305909). Зазначений виконавчий лист неодноразово було повернуто державними виконавця стягувачу з посиланням на приписи п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі, зокрема 26.02.2018 та 19.06.2019. Відповідно до постанови старшого державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Петренко О.С. про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.06.2019, виконавчий лист № 335/17/14-ц виданий 20.07.2017 Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири в [ADDRESS] , яка належить [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 441 446,94 гривень на користь АТ «Райффайзен Банк Алаль» та авансовий внесок у розмірі 8 759, 94 гривень повернуто стягувачу на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Так, державним виконавцем було встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя № 2-2454/2011 від 19.12.2011. Зазначено, що виконавчий документ може бути пред`явлено для виконання в строки до 19.06.2022 (а.с. 12). Таким чином, з матеріалів виконавчого провадження слідує, що на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя № 335/17/14-ц від 03.03.2014 предмет іпотеки реалізованим не був через визнання судом у іншій справі права власності на нього за іншою особою ніж відповідач. Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX. Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Тобто з березня 2017 року передбачені загальні строки позовної давності. Згідно з розрахунком, наданим ТОВ «Цикл Фінанс», за період з 02.04.2017 по 01.03.2020 3% річних, нарахованих на суму заборгованості 441 446,94 грн., становить 38635,22 грн., сума інфляційних нарахувань становить 109 399,38 грн. (а.с. 4-5). Відповідачем вказаний розрахунок на засадах змагальності цивільного судочинства не спростований. Відомостей про виконання рішення суду чи сплати заборгованості відповідачем не надано. Водночас необхідно зауважити, що відповідач у цій справі звернувся до суду із заявою про застосування наслідків спливу позовної давності. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідач жодних заперечень проти позову не надав, факт укладання ним кредитного договору не оспорював, факт невиконання зобов`язань за цим договором також не оспорював, як і наданого позивачем розрахунку заборгованості, доказів погашення заборгованості на користь позивача або первісного кредитора не надав. Таким чином, виходячи із закріпленої у ст. 614 ЦК України презумпції вини боржника у зобов`язанні, яка відповідачем не спростована, суд вважає позовом таким, що підлягає задоволенню. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачу надавався строк на надання до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Відповідачем не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості, він не суперечить вимогам закону, і тому суд бере його за основу при визначенні заборгованості за основною сумою боргу. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованості розміром 148 035,06 грн, яка складається з: 38 635,68 грн. 3% річних та 109 399,38 грн. інфляційні втрати, підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовну заяву задоволено в повному обсязі, то судовий збір в розмірі 3028,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved