Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

З позовом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 16 липня 2010 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції до Київського районного суду м.Одеси, діючи в інтересах [PERSON] , як його представник, звернулась адвокат Кузнєцова Лариса Василівна. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.. Ухвалою судді від 04.02.26 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Так, позивачем [PERSON] надано до суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримані щодо проживання спільних дітей спору не має, за домовленістю діти проживають з матір`ю. Відповідачем [PERSON] до судового засідання надано заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов визнано, не зазначено заперечень щодо розірвання шлюбу також в заяві зазначено, що спільні діти проживають з нею та спрошу щодо визначення місця їх проживання немає. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16 липня 2010 року першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №326, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 16.07.2010. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Суд приймає до уваги той факт, що сторони дійшли згоди щодо проживання спільних дітей з матір`ю. Щодо наявності спору щодо розподілу спільного майна подружжя в позові не йдеться. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved