Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] подала до суду вказану позовну заяву. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що між нею та відповідачем було укладено шлюб. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25.01.2023 року. Позивач не може самостійно забеспечити належний рівень життя, необхідний для розвитку дитини, тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їх сина в твердій грошовій сумі розмірі 8 000 грн. щомісячноі до повноліття дитини. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22.07.2025 року відкрито провадження за вказаним позовом, справу призначено до розгляду у спрощеному провадженні без виклику (повідомлення) сторін. У визначений судом строк відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину не вчинення ним своєчасно такої процесуальної дії. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що в період шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] . Зі змісту позовної заяви встановлено, що спільна дитина сторін перебуває на утриманні позивача. Доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини суду не надано. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів. Обставин, які б звільняли відповідача від обов`язку по утриманню своєї дитини, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено. Так, відповідач будучи належним чином повідомленим про відкриття спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, відзиву на позов, своїх заперечень чи пояснень з приводу заявлених позовних вимог, не подав. Будь-яких доказів на спростування заявленого позивачем розміру аліментів, також не подав, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти в розмірі частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Днем пред`явлення позову вважається день прийняття судом позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору . Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а її позовні вимоги задоволені частково, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial