Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

05 січня 2026 року представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Z06.00501.004338621 у розмірі 79 860,97 грн та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 вересня 2018 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» був укладений Кредитний договір № Z06.00501.004338621. 07 липня 2023 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № Z06.00501.004338621 від 14 вересня 2018 року, укладеним між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до п. 2.2 Договору факторингу Права Вимоги, які АТ «ІДЕЯ БАНК» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед АТ «ІДЕЯ БАНК», та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього Договору та надсилається АТ «ІДЕЯ БАНК» ТОВ «ФК «ЄАПБ» в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього Договору. Реєстр Боржників після належного його підписання Сторонами вважається невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до реєстру боржників № 3 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z06.00501.004338621 від 14 вересня 2018 року в сумі 79 860,97 грн, що складається з: 27 308,43 грн заборгованості за основним боргом, 52 552,54 грн заборгованості за відсотками. (а.с.1-4) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, призначено судове засідання, в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору залучено АТ «ІДЕЯ БАНК». (а.с. 40-41) 02 лютого 2026 року від представника відповідача [PERSON] судом отримано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить суд встановити суму до стягнення в розмірі 31 847,56 грн, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що відповідно до п.п. 1.1-1.2 Кредитного договору № Z06.00501.004338621 від 14 вересня 2018 року банк надає кредит у гривні в розмірі 30 000,00 грн строком на 48 місяців, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані проценти та комісії за обслуговування кредиту у відповідності до умов Договору. П. 1.4 Договору встановлено, що змінна процентна ставка становить 8,6 %, що разом з Маржею Банку становить 21,99 % річних. Позивачем не надано жодних доказів щодо зміни процентної ставки, більше того, в матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості, згідно якого можна прослідкувати нарахування процентів в сумі 52 552,54 грн. Натомість, згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки, проценти за період кредитування (48 місяців) становлять 17 828,88 грн. Оскільки Кредитний договір № Z06.00501.004338621 від 14 вересня 2018 року укладений строком на 48 місяців, тобто до 14 вересня 2022 року, нарахування кредитором відсотків після закінчення строку кредитування суперечить умовам кредитування і нормам ст.1048 ЦК України. За таких обставин Позивач мав би право на отримання процентів в межах строку кредитування за кредитним договором в розмірі 17 828,88 грн. При цьому зазначив, що відповідно до виписки по рахунку, наданої Позивачем, Відповідачем на погашення процентів було внесено суму 4 904,51 грн, тому враховуючи нараховані проценти в межах кредитування та їх сплату відповідачем (17 828,88 грн - 4 904,51 грн = 12 924,37 грн) загальна заборгованість за Договором становить 40 232,80 грн (27 308,43 грн+12 924,37 грн). Щодо встановлення в Кредитному договорі комісії за обслуговування кредитної заборгованості зазначив, що Банк без належних на те підстав нараховував та стягував комісію з відповідача, оскільки умова договору про споживчий кредит, який укладений після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, враховуючи нікчемність умов договору щодо зазначеної послуги, вважає, що кошти в розмірі 8 385,24 грн, які були внесені відповідачем та зараховані АТ «ІДЕЯ БАНК» на погашення комісії за обслуговування кредитної заборгованості слід зарахувати на погашення основної суми боргу. (а.с. 55-64) 06 лютого 2026 року представником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Макаровою Л.В. скеровано до суду відповідь на відзив, в якому вона просить позовні вимоги задовольнити, зазначивши при цьому про те, що 14 вересня 2018 року [PERSON] уклала із Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» Кредитний договір № Z06.00501.004338621, який містить її особистий підпис. При оформлені кредитного договору Відповідачем (Позичальником) особисто підписано: паспорт споживчого кредиту з зазначеним порядком повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення. Позичальник підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, які надані виходячи з обраних ним умов, а також отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати у разі невиконання зобов`язань за цим договором. Звертає увагу суду на те, що представник Відповідача у відзиві на позовну заяву не заперечує оформлення вищевказаного договору (позовні вимоги відповідач визнає частково) Відповідачем (Позичальником), однак незгодний з нарахуванням заборгованості. Позивач вважає, що Відповідач (Позичальник) отримала кошти на умовах передбачених вищезазначеним договором, використала їх за власним розсудом та не має наміру виконувати умови договору та сплатити заборгованість, яка нарахована виключно згідно умов з якими Відповідач була ознайомлена перед укладанням Договору, та погодилася їх виконувати. Оскільки, відповідач здійснювала дії направлені на погашення заборгованості, це свідчить про те, що Відповідач усвідомлювала форму оформлення кредитного договору, погодилася з його умовами, отримала кредитні кошти та намагалася сплатити кредит. Однак, по невідомим Позивачу обставинам, або в зв`язку з скрутним фінансовим становищем Відповідач перестала сплачувати заборгованість, що не є підставою для відмови в задоволені позовних вимог. (а.с. 81-89) 12 лютого 2026 року від представника відповідача Іщука С.О. судом отримано заперечення на відповідь на відзив, у якому представник відповідача підтримав свої заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву та просить суд при вирішенні спору ТОВ «ФК ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 79 860,97 грн встановити суму до стягнення у розмірі 31 847,56 грн. (а.с. 93-103) У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явилася, просила розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. (а.с. 89) Відповідач [PERSON] та її представник Іщук С.О. у судове засідання не з`явилися, представником заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності. (а.с. 102) Представник третьої особи АТ «ІДЕЯ БАНК» у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином, клопотань чи заперечень на адресу суду не надходило. (а.с. 43) Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 14 вересня 2018 року [PERSON] з метою отримання кредиту звернулася до ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та ознайомившись з Паспортом споживчого кредиту, додатком до нього, власноруч підписала Заяву-Анкету з відомостями про свої анкетні дані, розмір щомісячного доходу, згоду-повідомлення фізичної особи - клієнта Банку на обробку своїх персональних даних та згоду фізичної особи - суб`єкта кредитної історії на доступ до кредитної історії, Заяву про акцепт публічної оферти ПАТ «ІДЕЯ БАНК». (а.с. 7-13) 14 вересня 2018 року між [PERSON] та ПАТ «ІДЕЯ БАНК» укладено Кредитний договір № Z06.00501.004338621, за умовами якого Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 30 000,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) (п. 1.1 Договору). Кредит надається у день підписання Договору строком на 48 місяців (п. 1.2). За користування кредитом Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12,49 % (Маржу Банку) (п. 1.3). Станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням правління Банку, становить 9,5 %, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21,99 % (п. 1.4). Умовами п. 1.11 Договору також визначено, що Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених Графіком щомісячних платежів за кредитним договором. Відповідно до п. 1.13 Договору позичальник надає свою згоду на укладення за рахунок Позичальника як страхувальника та застрахованої особи договору добровільного страхування життя, Позичальник доручає та дає розпорядження Банку: переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в розмірі суми страхового платежу належного страховику, через транзитний рахунок Банку. Банк відкриває Позичальнику банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривні в рамках пакету послуг Card Blanche Blue Start ID INS, що обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (п.1.14 Договору). Повернення кредиту разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості здійснюється Позичальником в 48 щомісячних внесках включно до 14 дня/числа кожного місяця згідно з Графіком щомісячних платежів (п.2.1 Договору). Договір є укладеним з дня його підписання Сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами (п. 5.2). Погоджуючись на умови кредитного договору 14 вересня 2018 року [PERSON] власноруч підписала Заяву № Z06.00501.004338621 на приєднання до Договору добровільного страхування життя, за умовами якого розмір страхового платежу, що підлягає до сплати одноразово, становить 2 602,74 грн. (с. 14) 14 вересня 2018 року ПАТ «ІДЕЯ БАНК» видало [PERSON] кредит за Кредитним договором № Z06.00501.004338621 від 14 вересня 2018 року в розмірі 27 397,26 грн, що вбачається Ордеру-розпорядження № 1 про видачу кредиту. (а.с. 15) З виписки по особовому рахунку [PERSON] , сформованої АТ «ІДЕЯ БАНК», вбачається, що за період з 14 вересня 2018 року по 07 липня 2023 року відповідач користувалася кредитними коштами та вносила кошти на погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором № Z06.00501.004338621 від 14 вересня 2018 року, зокрема з внесених відповідачем коштів банком віднесено, зокрема, 2 691,57 грн на погашення тіла кредиту, 4 905,15 грн на оплату процентів за користування кредитом, 8 384,24 грн на оплату обслуговування кредитної заборгованості, 10,65 грн на оплату пені, що разом становить 15 991,61 грн. (а.с. 116-117) Згідно з довідкою - розрахунком загальна сума заборгованості відповідачки [PERSON] за Кредитним договором № Z06.00501.004338621 від 14 вересня 2018 року станом на 07 липня 2023 року складає 79860,97 грн, з яких: 27 308,43 грн - заборгованість за основним боргом, 52 552,54 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. (а.с.18) Відповідно до Договір факторингу № 07072023, укладеному 07 липня 2023 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» АТ «ІДЕЯ БАНК» передало (відступило) за плату права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні АТ «ІДЕЯ БАНК» права вимоги до боржників, визначені у реєстрі боржників. (а.с. 19-21) Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників № 3 від 07 липня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № Z06.00501.004338621 від 14 вересня 2018 року на суму 79 860,97 грн, з яких 27 308,43 грн - заборгованість за основним боргом, 52 552,54 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. (а.с. 22) Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Згідно ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відступлення права вимоги підтверджується договором факторингу, витягом з реєстру боржників, який містить інформацію про відповідача (її прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, номер договору, суму заборгованості). Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, кредитним договором № Z06.00501.004338621 від 14 вересня 2018 року визначено, що кредит надається у розмірі 30 000,00 грн строком на 48 місяців - до 14 вересня 2022 року. Повернення кредиту разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості здійснюється Позичальником згідно з Графіком щомісячних платежів, відповідно до якого підлягають сплаті проценти за користування кредитом у розмірі 17 828,83 грн та плата за обслуговування у розмірі 37 389, 60 грн. За умовами п. 1.11 Договору плата за обслуговування кредиту включає в себе: надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запітів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку. Договір є укладеним з дня його підписання Сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами. З дослідженої судом довідки - розрахунку за Кредитним договором № Z06.00501.004338621 від 14 вересня 2018 року вбачається, що станом на 07 липня 2023 року заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками складає 52 552,54 грн, при цьому як вбачається з виписки по особовому рахунку [PERSON] , сформованої АТ «ІДЕЯ БАНК», за період з 14 вересня 2018 року по 07 липня 2023 року відповідач вносила кошти на погашення кредитної заборгованості, які були віднесені банком в тому числі і на погашення заборгованості за відсотками, отже проценти за користування кредитом нараховувалися не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту передачі права вимоги за кредитним договором, що свідчать про помилкове розуміння первісним кредитором правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у Постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16. Отже, як вбачається з умов кредитного договору, ПАТ «ІДЕЯ БАНК» здійснювалось нарахування процентів поза межами дії кредитного договору, а відтак, дає підстави для висновку про безпідставність та недоведеність позивачем правомірності нарахування таких процентів. Відтак, враховуючи строк кредитування, встановлений кредитним договором у 48 місяців, у якому підлягають сплаті проценти за користування кредитом у розмірі 17 828,83 грн та з урахуванням внесених платежів у розмірі 4 905,15 грн, що віднесені АТ «ІДЕЯ БАНК» на рахунок оплати процентів, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами у розмірі 12 923,68 грн (17 828,83-4 905,15). Щодо заперечень представника відповідача з приводу нарахованої Банком комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд зазначає наступне. Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні застосовується до відносин споживчого кредитування . Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів», а з 10 червня 2017 року відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» і в частині, що йому не суперечить відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. На виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 5 Правил банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Разом з тим, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Нормами частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відтак, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». За умовами п. 1.11 Кредитного договору № Z06.00501.004338621 від 14 вересня 2018 року плата за обслуговування кредиту включає в себе: надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запітів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку. Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин справи дає підстави вважати, що відповідачу договором було встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься й у графіку щомісячних платежів, які є невід`ємною частиною договору. Отже, така умови договору про обов`язкову щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості суперечить положенням ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», що узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. Так, згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону. Також, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 71-73 постанови від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц дійшла висновків, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Як вбачається зі змісту договору та графіку щомісячних платежів за договором, при щомісячному платежі 1 775,39 грн, з яких: 101,72 грн - погашення тіла кредиту, 542,22 грн - проценти, 1 131,45 грн плата за обслуговування кредиту, розмір щомісячної плати за обслуговування кредиту є суттєвим порівняно із розміром кредиту та його складових, отриманого [PERSON] ,. що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним. Водночас, АТ «ІДЕЯ БАНК» не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої плати за обслуговування кредиту (комісії), зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг, за які банком встановлена комісія. Враховуючи те, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто умови кредитного договору є несправедливими, суд вважає, що позивачем не доведено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості згідно графіку платежів встановлена банком за надання послуг. Як встановлено з виписки по рахунку [PERSON] , частина сплачених в погашення кредиту коштів за договором, а саме в сумі 8 384.24 грн віднесена банком на погашення плати за обслуговування кредиту (комісії), в той час як така не підлягала нарахуванню і сплаті. Статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Отже, вказана сума коштів зарахованих банком на погашення плати за обслуговування кредиту (комісії) мала бути зарахована в рахунок погашення як тіла кредиту, так і процентів за користування кредитними коштами у порядку визначеному п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, узгоджений сторонами строк кредитування та враховуючи нікчемність п.1. 11 Кредитного договору № Z06.00501.004338621 від 14 вересня 2018 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 31 847,87 грн з яких: 18 924,19 грн заборгованість за основною сумою боргу (з врахуванням зарахованих в погашення комісії 8 384,24 грн (27 308,43-8 384,24=18 924,19) та 12 923,68 грн - заборгованість за процентами (17 828,83-4 905,15), а в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а у разі часткового задоволення позову - пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 207,57 грн (39,88 %). На підставі викладеного

Outcome: partial