Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

24 грудня 2025 року, ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором № 77461781 від 09.10.2021 року, в розмірі 18 418,58 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн. Зазначає, що 06.10.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою було укладено договір про надання фінансового кредиту в електронній формі шляхом використання інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За умовами договору відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн з обов`язком повернення кредиту та сплати процентів у строки і на умовах, визначених договором. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачці кредитні кошти, однак відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. Право вимоги за кредитним договором було відступлено первісним кредитором на користь ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому - на користь ТОВ «Коллект Центр», у зв`язку з чим останній набув статусу нового кредитора та право звернення до суду з даним позовом. Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 18 418,58 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6 000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами 12 417,60 грн; 3% річних 0,98 грн. У зв`язку з вищенаведеним позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 05.01.2026 року справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подала відзиву на позовну заяву. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 06 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір надання позики, у тому числі на умовах фінансового кредиту № 77461781, шляхом акцепту відповідачем публічної оферти та Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір укладений в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується матеріалами справи. Згідно з умовами договору та Правил, кредитні правовідносини мали рамковий характер, а надання кредитних коштів здійснювалося шляхом надання окремих траншів у межах встановленого кредитного ліміту. Кожен транш є самостійним грошовим зобов`язанням у межах договору, а його істотні умови зокрема розмір, строк користування та відсоткова ставка визначалися індивідуальною пропозицією (офертою), що акцептувалася відповідачем у встановленому договором порядку. Відповідно до індивідуальної пропозиції (оферти) щодо надання кредиту від 06 жовтня 2021 року, відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень, зі строком користування та відсотковою ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом. Кредитні кошти були фактично перераховані відповідачу, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, умовами договору передбачено, що строк дії договору визначений його умовами, протягом якого сторони перебувають у договірних правовідносинах. Вказаний строк визначає період існування договірних правовідносин, але не звільняє позичальника від обов`язку виконання кожного окремого грошового зобов`язання у строки, встановлені відповідною офертою. Умовами договору та Правил передбачено обов`язок позичальника своєчасно повернути отримані кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі та строки, визначені умовами договору та відповідної індивідуальної пропозиції. Невиконання або неналежне виконання таких обов`язків є порушенням зобов`язання у розумінні статей 526, 610 Цивільного кодексу України. Як вбачається з матеріалів справи та наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Судом встановлено, що протягом дії договору відповідач частково виконувала свої зобов`язання, здійснювала окремі платежі, що підтверджується розрахунком заборгованості. Зазначені обставини свідчать про врахування кредитодавцем фактичних взаєморозрахунків між сторонами та визначення загального розміру заборгованості відповідача. Згідно з матеріалами справи, загальна заборгованість відповідачки за договором становить 18 418,58 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6 000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами 12 417,60 грн; 3% річних 0,98 грн. Штрафні санкції, пеня, інфляційні втрати позивачем у межах даного позову не заявлялися. Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить відомості про всі здійснені нарахування та платежі, що дає можливість суду встановити остаточний розмір заборгованості. Відповідачкою доказів погашення заборгованості в більшому обсязі або заперечень щодо правильності такого розрахунку суду не надано. Судом також встановлено, що право вимоги за договором надання позики № 77461781 було відступлено первісним кредитором на користь інших осіб у порядку факторингу. Так, 22 лютого 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до якого право вимоги за спірним кредитним договором перейшло до нового кредитора. У подальшому, 10 січня 2023 року, між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, на підставі якого право вимоги за договором № 77461781 остаточно перейшло до позивача. Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу права вимоги. Доказів недійсності договорів факторингу або обмеження обсягу переданих прав матеріали справи не містять. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ТОВ «Коллект Центр» є належним кредитором у спірних правовідносинах та має право на звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи умови договору, факт надання кредитних коштів, часткове виконання зобов`язань відповідачем, а також належний перехід права вимоги до позивача, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем заборгованість у розмірі 18 418,58 грн є обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи. Відповідачка доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором або доказів погашення заборгованості суду не надала, розрахунок заборгованості не спростувала, у зв`язку з чим суд визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості обґрунтованими. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути в користь позивача судові витрати. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подані: договір про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року, тариф та перелік наданих послуг, заявку на надання юридичних послуг№ 898 від 03.11.2025 року, витяг з акту № 16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 року. Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 9 000 грн. Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial