Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі - ТОВ «Фінпром Маркет») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.05.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у кредит № 71236383 (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого, відповідачу було надано кредит в сумі 6000 грн., строком на 30 днів, зі процентною ставкою 0,35 % в день від суми кредиту, комісія за надання кредиту складає 15 % від суми наданого кредиту, що складає 900 грн. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 6000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку. 16.10.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 16/10/25, у відповідності до якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив ТОВ «Фінпром Маркет» права грошової вимоги за кредитним договором № 71236383 від 25.05.2025 року. Зазначає, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору № 71236383 перед позивачем не сплачена і складає 19530 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 6000 грн., суми процентів за користування кредитом 630 грн., суми заборгованості за комісією 900 грн., суми заборгованості за пенею/неустойкою 12000 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 19530 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 6000 грн., суми процентів за користування кредитом 630 грн., суми заборгованості за комісією 900 грн., суми заборгованості за пенею/неустойкою 12000 грн. та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 09 грудня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати без участі позивача, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що 25.05.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у кредит № 71236383, відповідно до умов якого, відповідачу було надано кредит в сумі 6000 грн., строком на 30 днів, зі процентною ставкою 0,35 % в день від суми кредиту, комісія за надання кредиту складає 15 % від суми наданого кредиту, що складає 900 грн., який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «45017». Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, що підтверджується інформацією ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» від 16.10.2025 року № 16/10/2025-14826 та інформацією про перерахування коштів від АТ «Таскомбанк» від 25.05.2025 року. Отже, судом встановлено, що кредитодавець свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором. 16.10.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 16/10/25, у відповідності до якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив ТОВ «Фінпром Маркет» права грошової вимоги за кредитним договором № 71236383 від 25.05.2025 року. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 16/10/25-02 року від 16.10.2025 року, ТОВ «Фінпром Маркет» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 19530 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 6000 грн., суми процентів за користування кредитом 630 грн., суми заборгованості за комісією 900 грн., суми заборгованості за пенею/неустойкою 12000 грн. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим, станом на 04.11.2025 р. у останнього утворилась заборгованість перед ТОВ «Фінпром Маркет» у розмірі 19530 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 6000 грн., суми процентів за користування кредитом 630 грн., суми заборгованості за комісією 900 грн., суми заборгованості за пенею/неустойкою 12000 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» щодо нарахування суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6000 грн., по процентам в розмірі 630 грн. та комісії 900 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується нарахування позивачем неустойки в розмірі 12000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено неустойку за порушення відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором № 71236383 від 25.05.2025 року в розмірі 12000 грн. З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову, а саме, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором № 71236383 від 25.05.2025 року, у розмірі 7530 грн., яка складається іззаборгованості по тілу кредиту 6000 грн., заборгованості по процентах 630 грн., комісії 900 грн. Отже, [PERSON] істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, не повернув суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 7530 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 4500 грн. підтверджується договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 року, витягом з акту № 6ФП від 23.10.2025 року, платіжною інструкцією № 579939289.1 від 27.10.2025 року, актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, копією ордеру, копією свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю. Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості та часткового задоволення позову, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 933 грн. 83 коп. пропорційно частині задоволених вимог (38,55 %).

Outcome: partial