Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - позивач, банк) через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 3535382339 від 28.04.2021 в розмірі 70976,34 грн. Позов обґрунтовано тим, що 28.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] укладено кредитний договір № 3535382339, за умовами якого відповідачу надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 58194,25 грн.; строк користування - 60 місяців; річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 1,50 % від суми кредиту. 17.12.2021 право вимоги за кредитним договором № 3535382339 від 28.04.2021 відступлено АТ «Таскомбанк» на підставі Договору про відступлення права вимоги № 171221 від 17.12.2021. Незважаючи на виконання позивачем умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання по кредитному договору перед позивачем не виконала, внаслідок чого у позичальника перед позикодавцем виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 26.11.2024 становить 70796,34 грн, та складається із заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 55335,73 грн., заборгованості по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 3,97 грн., заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 15640,61 грн. Оскільки відповідач своїх зобов`язань не виконала, тому має непогашену заборгованість перед АТ «Таскомбанк», яку позивач просив стягнути за кредитним договором, а також 2422,40 грн. судового збору. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.04.2025 відповідачем [PERSON] подано відзив на позов в якому вона заперечує проти задоволення позову. Зокрема, вказує на те, що вона у 2021 році ніяких кредитних договорів з ТОВ «ФК«Центр фінансових рішень» не укладала, однак не заперечує, що останній кредитний договір з ТОВ «ФК«Центр фінансових рішень» було укладено у 2020 році. Вважає, що документи надані позивачем, як доказ надання кредиту не відповідають встановленим бухгалтерським документам та не підтверджують перерахування коштів. Окрім цього, вважає, що оскільки строк погашення кредитної заборгованості по даному договору закінчується лише у 2026 року, вимоги позивача є передчасними. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві просить справу розглядати у його відсутності. Відповідач в судове не з`явилась, 21.10.2025 звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.04.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3535382339, згідно умов якого позичальнику надано грошові кошти у розмірі 58194,25 грн. на 60 місяців зі сплатою річних процентів 0,01 % від суми боргу за договором та щомісячних процентів 1,50 % від суми кредиту. Сторони кредитного договору погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснити повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 5382339 від 28.04.2021, який є невід`ємною частиною цього договору. В п. 5 паспорту кредиту міститься інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, відповідно до якої: щомісячні проценти - 1,50 % від суми кредиту, річні проценти - 1,50 % від суми боргу; загальні витрати за кредитом - 52391,27 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом - 110585,52 грн.; реальна річна процентна ставка - 30,87 %. Також цей пункт паспорту кредиту містить застереження: наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативним та базується на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущені, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі; реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватися протягом строку дії договору про споживчий кредит. В пункті п. 6 паспорту кредиту визначено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення, остаточна дата повернення - 08.05.2026. У п. 7 паспорту кредиту встановлено відповідальність у випадку тривалого прострочення позичальником зобов`язань за кредитним договором, позичальник сплачує штраф у в розмірі 1% від суми наданого кредиту за кожний факт виникнення прострочки відповідно до графіку платежів. 17.12.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу № 171221, відповідно до якого АТ «Таскомбанк» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «ФК «ЦФР» суму фінансування, а останнє зобов`язується відступити АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Таким чином, ТОВ «ФК «ЦФР» передало АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитним договором № 3535382339 від 28.04.2021, укладеним із [PERSON] . Разом з тим, відповідач умови кредитного договору не виконувала, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. 11.09.2024 відповідачу надіслано повідомлення - вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором, однак зазначена вимога відповідачем не виконана. Як наслідок, станом на 26.11.2024 заборгованість позичальника за кредитним договором № 3535382339 від 28.01.2021 становить 70796,34 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 55335,73 грн., заборгованості по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 3,97 грн., заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 15640,61 грн. Часткове погашення відповідачем [PERSON] кредитної заборгованості, в тому числі і сплачених нею щомісячних процентів, підтверджується розрахунком заборгованості. Так, заперечуючи проти позову відповідач вказує про відсутність факту, укладення кредитного договору № 3535382339 від 28.07.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] , а також відсутність в матеріалах справи належних доказів, а саме, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним та допустим доказом розміру заборгованості. Однак, суд відхиляє такі доводи відповідача з наступних мотивів. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «ФК «ЦФР» ). Оскільки умови договорів приєднання розробляються позикодавцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим позикодавець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, 28.04.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і [PERSON] укладено кредитний договір № 3535382339, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти шляхом безготівкового перерахування на таких умовах: сума кредиту 58194, 25 грн; строк користування 60 місяців; річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 1,50 % від суми кредиту. Згідно з п. 1.3 цього договору, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 5382339, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. 2.1 кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», з якими позичальник ознайомилася до складення цього договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей договір. Відповідно до п. 2.2. цей договір, паспорт кредиту № 5382339 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір. Відповідачем також підписано паспорт кредиту № 5382339, в якому сторонами було погоджено всі істотні умови кредитування, зокрема: тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентна ставка, загальні витрати за кредитом, тощо. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. З паспорту кредиту вбачається, що сторонами досягнуто згоди про розмір процентної ставки. Як вбачається з п. 6 паспорту кредиту, у ньому наведено графік повернення кредиту, розмір щомісячних платежів, які складаються з суми повернення кредиту, річних процентів (що нараховуються від суми боргу за договором), щомісячних процентів ( що нараховуються на суму кредиту); у графіку зазначено конкретний щомісячний розмір як щомісячного платежу, так і зазначених платежів окремо. При порівнянні графіку погашення кредиту, зазначеного у паспорті кредиту, з розрахунком заборгованості, наданим позивачем до позовної заяви, вбачається, що наведені у розрахунку заборгованості несплачені нарахування як «відсотки» за своїм розміром співпадають із розміром річних процентів, що вказані у паспорті кредиту, а наведені у розрахунку заборгованості «щомісячні проценти ( плата за управління кредитом)» за своїм розміром співпадають з розміром щомісячних процентів, які зазначені у графіку погашення кредиту, з яким погодився відповідач, підписуючи паспорт кредиту. Позичальник повідомлена кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги. Власноручним підписанням кредитного договору, відповідач підтвердила своє вільне волевиявлення на укладення кредитного договору, розмір кредиту та розмір процентної ставки. Доказів на підтвердження наявності у позичальника на момент підписання заяв, заперечень щодо умов кредитування, матеріали справи не містять. Тоді як належність виконання зобов`язання є предметом доказування і у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформульованої у постанові від 08.06.2022 по справі №913/618/21. Окрім цього, встановлено, що кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов договору та в подальшому виконувала його умови. Суд звертає увагу на те, що кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Фактична незгода з будь-якими умовами договору на момент розгляду справи у суді не змінює факту погодження їх умов під час укладення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідач будь-яких доказів на спростування факту укладення кредитного договору саме із зазначеними у ньому істотними умовами щодо нарахування процентів не надала суду, чим не виконала покладеного на неї процесуального обов`язку, передбаченого статтею 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд обґрунтовано вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором та враховує виконаний позивачем розрахунок заборгованості по процентах, який суд вважає обґрунтованим. Щодо доводів відповідача прострок погашення кредитної заборгованості по даному договору передчасною, суд зазначає наступне. Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія, як заінтересована особа, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належні оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр боржників, докази оплати за договором. Наявними в матеріалах справи договорами факторингу, витягами з реєстрів боржників і прав вимог, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги за кредитним договором № 3535382339 від 28.04.2021 до позивача. За умовами кредитного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 58194, 25 грн. (п.1.2), строком на 60 місяців. За положеннями ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Укладений кредитний договір не містять умови, відповідно до яких позикодавець має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній ним частині, а тому, згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань з боку позичальника виникла заборгованість, відповідно до якого у відповідача існує прострочена заборгованість у розмірі 70976,34 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 55335,73 грн.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) -3,97 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 15640,61 грн. З вказаного розрахунку заборгованості встановлено, що [PERSON] періодично погашала заборгованість за наданим кредитом, в тому числі сплачувала щомісячні проценти, тобто визнала факт розміру щомісячних процентів. Доказів на спростування розміру заборгованості відповідач до суду не надала. Таким чином, оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості, то у позивача є право вимагати повернення суми заборгованості за кредитом в судовому порядку відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України достроково. Отже, суд дійшов до висновку про те, що [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, а відтак у позивача виникло право достроково вимагати повернення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом в судовому порядку та стягнення з відповідача на його користь заборгованість за кредитом в загальному розмірі 70976,34 грн. У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір в розмірі 2422,40 грн, сплачений за ставкою 0,8 за подання позову за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Outcome: approved