Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та просить встановити факт належності йому трудової книжки [NUMBER] від 14.07.1988р., що видана [PERSON] , [INFO] (російською мовою). В обгрунтування заяви зазначає, що звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, як військовослужбовець, що брав участь у бойових діях. 10.09.2025р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення №262140016777 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатньою кількістю страхового стажу. Мотиви відмови - «до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 14.07.1988р., оскільки наявне виправлення по батькові на титульній сторінці трудової книжки. Внести виправлення в позасудовому порядку є неможливим, оскільки після оголошення Україною незалежності дане підприємство було ліквідовано. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16.12.2025р. відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду. Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надало письмові пояснення щодо заяви [PERSON] та просить врахувати їх при прийнятті рішення. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у призначенні пенсії №262140016777 від 10.09.2025р., прийнятого за результатами розгляду заяви [PERSON] , [INFO] , вирішено у призначенні [PERSON] пенсії за віком відповідно до п. 4 ст. 1 Закону №1058 відмовити у зв`язку з недостатньою кількістю страхового стажу. До страхового стажу не зараховано період роботи згідно з трудовою книжкою від 14.07.1988 [NUMBER] , оскільки наявне виправлення по батькові на титульній сторінці трудової книжки. Як вбачається з копії паспорту, що міститься в матеріалах справи, заявник є [PERSON] , [INFO] . До матеріалів справи додана копія трудової книжки [NUMBER] , титульна сторінка якої заповнена російською мовою і на якій наявне виправлення в написанні по батькові заявника « [PERSON] ». Внести виправлення в позасудовому порядку є неможливим, оскільки підприємство, яке видавало та заповнювало вказану трудову книжку, ліквідоване. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). На підставі досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що трудова книжка серії [NUMBER] від 14.07.1988р., дійсно належить заявнику - [PERSON] , а за такого заява про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки серії [NUMBER] від 14 липня 1988 року, є обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved