Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю(далі ТзОВ) «Споживчий центр» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно з кредитним договором № 05.01.2024-100003222 від 05.01.2024 року, відповідач отримала кредит у розмірі 6000,00 грн., строком на 28 днів, з процентною ставкою 1,35 % за один день користування кредитом, комісія за надання кредиту 15 % від суми кредиту та дорівнює 900 грн. Згідно з умовами даного договору, позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Однак, відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за договором. Станом на 19.11.2025 року заборгованість за кредитним договором становить 9167,95 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн., заборгованості по процентам 2267,96 грн., та комісії - 900 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 9167,95 грн. та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання не з`явився, у прохальній частині заяви просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір № 05.01.2024-100003222 від 05.01.2024 року, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 6 000,00 грн., строком на 28 днів, з фіксованою незмінною процентною ставкою в розмірі 1,35 % за 1 день користування, що підтверджено квитанцією № 2411911538 від 05.01.2024 року. Кредитний договір № 05.01.2024-100003222 від 05.01.2024 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Е611», який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір. Відповідно до п.п. «а» п.6.1. вказаного договору, позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування ними шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця. Згідно п. 9 Кредитного договору, комісія, пов`язана з наданням кредиту складає 15 % від суми Кредиту та дорівнює 900 грн. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит на умовах та у розмірі, встановленому договором, що підтверджується квитанцією про виплату коштів № 2411911538 від 05.01.2024 року за допомогою платіжної системи LIQPAY в сумі 6000 грн. Судом встановлено, що у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на день подання позову до суду заборгованість за кредитним договором становить 9167,95 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн., заборгованості по процентам 2267,96 грн., та комісії - 900 грн. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Споживчий центр» щодо нарахування суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9167,95 грн. та комісії в розмірі 900 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком нарахованими позивачем процентами за користування кредитом з огляду на наступне. Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 498-IX та набрала чинності 24.12.2023 року. Передбачений п.17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч.2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Отже, укладаючи 05.01.2024 кредитний договір, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати фіксовану проценту ставку у розмірі 1,35 %, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Відтак, судом проведено власний розрахунок заборгованості по відсотках [PERSON] за процентною ставкою 1% за період з 05.01.2024 року по 01.02.2024 року: 6000 грн. (сума боргу) х 1 % : 100 % = 60 грн. х 28 днів (строк кредитування) = 1680 грн. Таким чином, загальний розмір відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 6000 грн. за період з 05.01.2024 року по 01.02.2024 року, який підлягає до стягненню з відповідача на користь позивача становить 1680 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову, а саме, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором № 05.01.2024-100003222 від 05.01.2024 року, у розмірі 8580 грн., яка складається із: суми заборгованості за по тілу кредиту в розмірі 6000 грн., суми заборгованості по процентам 1680 грн., комісії 900 грн. Отже, [PERSON] істотно порушила умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернула суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 8580 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 2266 грн. 88 коп. пропорційно частині задоволених вимог (93,58%).

Outcome: partial