Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог посилається на те, що 17.04.2024 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір № 1562013 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 25000,00 грн строком на 365 днів шляхом переказу на його банківську картку. 24.12.2024 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до умов якого право вимоги за договором №1562013 про надання споживчого кредиту від 17.04.2024 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна». Останній набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 188125,00 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту 25000,00 грн, заборгованості за процентами 150625,00 грн, штрафні санкції 12500,00 грн. Станом на дату укладання договору факторингу № 24122024, строк дії договору № 1562013 не закінчився, тому, в межах строку дії кредитного договору, позивач у період з 25.12.2024 року по 17.04.2025 року (114 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 71 250,00 грн. Оскільки відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання за кредитним договором, його заборгованість становить 259375,00 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 25000,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 150625,00 грн, нараховані позивачем проценти за 114 календарних днів 71250,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по договору, інфляційні втрати, 3% річних, а також судові витрати. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 02.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, відзив на позову заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 17.04.2024 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір № 1562013 про надання споживчого кредиту, який відповідачем підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «B456». Відповідно до п. 1.2. Договору, на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 25000,00 гривень. Відповідно до 1.4. Договору, строк кредиту 365 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 5 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 2,5% в день, знижена процентна ставка становить 1,5% в день. Згідно з п. 2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Згідно з наданої АТ КБ «Приватбанк» інформації, 17.04.2024 на платіжну картку № [NUMBER] , що належить [PERSON] , були зараховані кошти в сумі 25000,00 грн. 24.12.2024 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до умов якого право вимоги за договором №1562013 про надання споживчого кредиту від 17.04.2024 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», що відображено у витязі з реєстру боржників від 24.12.2024. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 188125,00 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту 25000,00 грн, заборгованості за процентами 150625,00 грн, штрафні санкції 12500,00 грн Станом на дату укладання договору факторингу № 24122024, строк дії договору № 1562013 не закінчився, тому, в межах строку дії кредитного договору, позивач у період з 25.12.2024 року по 17.04.2025 року (114 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 71 250,00 грн. Згідно розрахунку позивача заборгованість по договору №1562013 про надання споживчого кредиту від 17.04.2024 становить 259375,00 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 25000,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 150625,00 грн, нараховані позивачем проценти за 114 календарних днів 71250,00 грн IV. Норми права, які застосував суд. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1ст. 207 ЦК України). Відповідно до ч. 2 вказаної статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Відповідно до ст.3 ЦК України одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначеніЗаконом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитору зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд робить висновок, що між первісним кредитором ТОВ «Слон кредит», правонаступником якого є позивач, та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 17.04.2024 кредитного договору № 1562013. Відповідачу було надано кредит у розмірі 25000,00 грн строком на 365 днів. Даний договір укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. Відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитних договорах. Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним коштами, суд звертає увагу на таке. Спірний кредитний договір укладений 17.04.2024, тобто на дату його укладення вже були чинні законодавчі обмеження щодо максимального розміру денної процентної ставки. Отже, за період його дії проценти підлягають нарахуванню за денною процентною ставкою 1%. Загальна заборгованість за процентами на суму кредиту 25000,00 грн, з урахуванням ставки 1 % за кожний день користування кредитом, становить 91250,00 грн, і саме така сума відсотків за користування кредитом підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Стягнення з відповідача відсотків у розмірі 221875,00 грн, що є значною сумою і майже в дев`ять разів перевищує тіло кредиту, не відповідатиме принципам розумності та справедливості. Що стосується вимоги позивача про нарахування інфляційних і 3% річних до моменту виконання рішення суду, її задоволення є правом суду, і в даному випадку суд підстав для цього не вбачає. За наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 116250,00 грн (47,1%), а саме 25000,00 грн тіло кредиту та 91250,00 грн відсотки (1%*365 днів). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково на 47,1%, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1140,95 грн. Судом встановлено, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, підтверджуються матеріалами справи: договором №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, актом приймання-передачі виконаних робіт №9939 від 12.08.2025. Отже, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4710,00 грн.

Outcome: partial