Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи наступним. [INFO] помер [PERSON] , спадщину після його смерті прийняла дружина спадкодавця [PERSON] , а [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини заявою від 24 травня 2011 року на користь дружини спадкодавця. Спадкове майно складається із земельної ділянки з кадастровим номером 5310900000:50:004:0102, площею 0,0580 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 685028, виданого Миргородською міською радою Полтавської області 13 липня 2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010754500472, власником земельної ділянки є [PERSON] , співвласником - [PERSON] . Таким чином, частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5310900000:50:004:0102 становила 1/2 частини. Постановою державного нотаріуса Миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.М. № 716/02-31 від 04 червня 2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, оскільки право власності на неї зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] без визначення частки у спільній власності, а також є розбіжність в адресі житлового будинку та земельної ділянки ( [ADDRESS] та [ADDRESS] ). Позивачка звернулась до ДП «Центр Державного земельного кадастру» в м. Миргороді для внесення виправлення помилки в адресі місця знаходження земельної ділянки. Помилку було виправлено та змінено адресу з [ADDRESS] на [ADDRESS] . Позивачка просила визначити, що частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5310900000:50:004:0102, площею 0,0580 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , становила 1/2 частину та визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаної земельної ділянки. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи провести у їх відсутність (а.с. 82). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав (а.с. 83). Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 26 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області (а.с. 8). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15 вересня 2025 року № НВ-5600911982025, державних актів серії ЯГ685028, ЯГ685029, повідомлення виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 20 жовтня 2025 року № 629/М04-12/487 право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 5310900000:50:004:0102, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] без визначення їх часток (а.с. 9-10, 12-18). У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав від 04 червня 2025 року № 429968439, свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 червня 2025 року [PERSON] прийняла спадщину після чоловіка [PERSON] у виді 13/72 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18-20). [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після батька [PERSON] , який помер [INFO] , на користь [PERSON] (заява від 24 травня 2011 року № 163/446/02-14, а.с. 43 зворот). Постановою державного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Бобир О.М. від 04 червня 2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини на земельну ділянку з кадастровим номером 5310900000:50:004:0102 у зв`язку з тим, що право власності зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] без визначення їх часток. Крім того, адреса розташування земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( [ADDRESS] ) не збігається з адресою будинку, під забудову якого вона була виділена ( [ADDRESS] , а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За викладених обставин, суд приходить до переконання, що частки [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку є рівними та становлять по 1/2 частині. Спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Разом з тим, ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Ч. 1 ст. 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. [PERSON] є спадкоємцем за законом майна, а саме 1/2 частини земельної ділянки, яка належала її чоловіку [PERSON] . Позивачка вчинила дії по прийняттю спадщини та прийняла її, подавши заяву до нотаріальної контори, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, тому набула право і на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 5310900000:50:004:0102, площею 0,0580 га, місце розташування: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Оскільки право позивачки на оформлення спадкових прав на частину земельної ділянки померлого порушено, воно підлягає судовому захисту. Позовні вимоги не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню в повному обсязі. Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України, позивачка не заявляє вимогу про відшкодування судових витрат, тому судові витрати, понесені при зверненні до суду, не підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved