Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-24 00:00:00

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Калнишевського 7» (далі - ОСББ «Калнишевського 7») звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом, в якому просило стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по сплаті внесків на утримання спільного майна, до ремонтного та резервного фондів у розмірі 32 762,80 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 3 438,75 грн., інфляційни втрати у розмірі 18 945,43 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. 12.12.2025 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, у зв`язку з тим, що відповідачем після подання позову частково сплачена заборгованість по внескам у розмірі 31 983,40 грн. Остаточно просив стягнути з відповідача на користь позивача залишок заборгованості по внескам за період з 01.09.2021 по 31.03.2025 у розмірі 779,40 грн.; 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 3 438,75 грн.; інфляційни втрати у розмірі 18 945,43 грн., а також судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , в якому створено та діє ОСББ «Калнишевського 7». Протоколами загальних зборів ОСББ «Калнишевського 7» від 22.05.2021, від 22.05.2024 та від 22.12.2024 встановлені розміри обов`язкових щомісячних внесків на утримання спільного майна будинку, внесків до ремонтного та резервного фондів за один квадратний метр загальної площі нерухомого майна співвласника, а також фонду на охоронні заходи. Відповідач [PERSON] щомісячні внески не сплачував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.09.2021 по 31.03.2025 у розмірі 32 762,80 грн., яка частково погашена відповідачем 04.12.2025 на суму 31 983,40 грн. Часткове погашення заборгованості по внескам не звільняє відповідача від обов`язку сплатити штрафні санкції за прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також відшкодувати позивачу понесені судові витрати. Ухвалою суду від 06.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. 05.12.2025 представником відповідача поданий відзив на позовну заяву, в якому представник просив закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по внескам на утримання спільного майна будинку, до ремонтного та резервного фондів у розмірі 31 983,40 грн. та відмовити в задоволенні решти позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що відповідач є власником квартири, за якою обліковувалася заборгованість, проте у квартирі він не проживає, оскільки вона не придатна для цього, у ній відсутні електрика, оздоблення, системи опалення, водозабезпечення, тощо. Позивачем не дотриманий досудовий порядок врегулювання спору щодо стягнення заборгованості, затверджений Загальними зборами ОСББ «Калнишевського 7» від 22.05.2021. Також зазначив, що відповідач не повідомлявся про зміну розміру внесків у 2025 році, а тому ним погашено заборгованість по внескам на утримання спільного майна будинку, до ремонтного та резервного фондів на суму 31 983,40 грн., яка утворилася у період з 01.09.2021 по 31.03.2025, виходячи з розміру таких внесків, які були затвердженні у 2021 році. 09.12.2025 представником позивача подана відповідь на відзив, в якій представник зазначив, що власник зобов`язаний утримувати своє майно, незважаючи на те, чи проживає він у належній йому на праві власності квартирі. Відповідач повідомлявся про наявну в нього перед позивачем заборгованість шляхом надсилання письмового попередженння. Щодо повідомлення відповідача про збільшення розміру щомісячних обов`язкових внесків зазначив, що на загальних зборах 22.05.2024 було вирішено повідомляти співвласників про результати проведення цих зборів в чаті будинку та на дошках оголошення, тож відповідач повідомлений про рішення зборів належним чином. 26.12.2025 до суду від представника відповідача надійшла заява, у якій, зокрема, представник відповідача просив суд не приймати до розгляду заяву представника позивача про зменшення позовних вимог, оскільки вона подана з порушенням вимог ст. 49 ЦПК України після першого судового засідання, а її копія не надсилалася відповідачу. Також просив закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення заборгованості по внескам у розмірі 31 983,40 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та відмовити у задоволенні решти позовних вимог. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У будинку за адресою: [ADDRESS] створено ОСББ «Калнишевського 7», що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо об`єкта нерухомого майна квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] . Як убачається з витягу з протоколу загальних зборів ОСББ «Калнишевського 7» від 22.05.2021, загальними зборами ОСББ прийнято рішення щодо затвердження з 01 вересня 2021 року наступний перелік та розмір щомісячних обов`язкових внесків: внески на утримання спільного майна - 6,40 грн. за 1 кв.м.; внески в ремонтний фонд - 1,20 грн. за 1 кв.м.; внески в резервний фонд - 1,20 грн. за 1 кв.м.; внески до фонду на охоронні заходи - 97 грн. за 1 об`єкт нерухомого майна; встановлено строк сплати усіх внесків - до 20 числа поточного місяця. З наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати внесків на утримання спільного майна, до резервного та ремонтного фондів, а також фонду на охоронні заходи за період з 01.09.2021 по 31.03.2025 складає 32 762,80 грн. Відповідно до опису вкладення 29.03.2025 на ім`я відповідача за адресою: [ADDRESS] позивачем надсилалося письмове попередження щодо заборгованості по внескам на покриття витрат ОСББ, а також розрахунок заборгованості. На засіданні Правління ОСББ «Калнишевського 7», оформленого протоколом № 54 від 30.08.2025, вирішено звернутися до суду для стягнення заборгованості з боржників, у тому числі з [PERSON] , у зв`язку з тим, що вимоги щодо сплати боргу залишилися без належного реагування. Між сторонами виник спір щодо неналежного виконання відповідачем, як співвласником багатоквартирного будинку, обов`язку по сплаті щомісячних внесків на утримання спільного майна, внесків до ремонтного, резервного фондів та фонду на охоронні заходи ОСББ «Калнишевського 7». Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках спору по суті, суд приходить до наступного. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Згідно із статтею 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку належить визначення розмірів платежів та внесків членів об`єднання. За змістом статті 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. Частиною шостою статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Згідно із частиною першою статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» з метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, у яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг визначається розмір внесків (платежів) на відповідні потреби, затверджений загальними зборами об`єднання, але не більше найвищого у відповідному населеному пункті тарифу на відповідні комунальні послуги, встановленого відповідним державним органом або органом місцевого самоврядування для суб`єктів господарювання. Положеннями частини третьої статті 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником квартири, і водночас співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам. Реалізація вказаних вище положень здійснюється на підставі статті 12 Закону, яка передбачає, що управління багатоквартирним будинком об`єднання здійснює через свої органи управління. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно ч. 1 ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо зменшення представником позивача позовних вимог під час розгляду справи суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. У разі подання заяви про зменшення позовних вимог, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі. Судом встановлено, що заява про зменшення позовних вимог подана представником позивача після того, як відповідачем 04.12.2025 о 20:03 год. сплачено заборгованість по внескам, що є предметом розгляду у даній справі, на суму 31 983,40 грн. за платіжною інструкцією № 0.0.4654106104.1 від 04.12.2025, про що представник позивача дізнався у першому судовому засіданні 05.12.2025, а отже за вказаних обставин, що не залежали від позивача, така заява не могла бути подана представником позивача до початку першого судового засідання. Крім того, до вказаної заяви додано доказ її надсилання представнику відповідача Буракову І.О. до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС (квитанція № 5357776). А отже суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що заява про зменшення позовних вимог подана з порушенням вимог ЦПК України, та приймає таке зменшення розміру позовних вимог, що не суперечить інтересам позивача та не порушує прав відповідача. Щодо стягнення з відповідача залишку заборгованості по внескам за період з 01.09.2021 по 31.03.2025 у розмірі 779,40 грн. суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Як вже встановлено судом, позивачем за період з 01.09.2021 по 31.03.2025 нарахована заборгованість по внескам на утримання спільного майна, до ремонтного, резервного фондів та фонду на охоронні заходи ОСББ «Калнишевського 7» на загальну суму 32 762,80 грн., виходячи з загальної площі квартири відповідача 73,5 кв. м. При цьому, починаючи з 01.01.2025 збільшено розмір внеску до фонду на охоронні заходи з 97,00 грн. на місяць до 151,00 грн. на місяць, як зазначив представник позивача на підставі рішення Загальних зборів ОСББ «Калнишевського 7» від 22.12.2024 (питання порядку денного №7); за лютий, березень 2025 року - збільшено також розміри внесків на утримання спільного майна, до ремонтного та резервного фондів загалом з 8,80 грн. на місяць за 1 кв.м загальної площі квартири до 13,00 грн. на місяць за 1 кв.м загальної площі квартири, як зазначено у позові, на підставі рішення Загальних зборів ОСББ «Калнишевського 7» від 22.05.2024 (питання порядку денного №6). Враховуючи, що відповідачем частково погашена вказана заборгованість позивач просить стягнути залишок у розмірі 779,40 грн. Разом з тим, розрахунок заборгованості у період з 01.01.2025 по 31.03.2025 не підтверджений належними та допустимими доказами. Так матеріали справи не містять Протоколу Загальних зборів ОСББ «Калнишевського 7» від 22.05.2024, на який посилається представник позивача, на яких було вирішено збільшити розміри внесків на утримання спільного майна, внески до ремонтного та резервного фондів загалом з 8,80 грн. на місяць за 1 кв.м загальної площі квартири до 13,00 грн. на місяць за 1 кв.м загальної площі квартири. Також, з порядку денного Загальних зборів ОСББ «Калнишевського 7» від 22.12.2024, оформлених відповідним протоколом, на який посилається представник позивача, не вбачається вирішення питання збільшення з 01.01.2025 розміру внеску до фонду на охоронні заходи з 97,00 грн. на місяць до 151,00 грн. на місяць, а питання порядку денного за № 7 стосується порядку повідомлення співвласників про прийняті на загальних зборах рішення. Таким чином, позивачем у даній справі не доведено обов`язку відповідача у період з січня по березень 2025 року сплачувати обов`язкові щомісячні внески у більших розмірах, аніж тих, що визначені Загальними зборами ОСББ «Калнишевського 7» 22.05.2021. За вказаних обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача залишку заборгованості по внескам за період з 01.09.2021 по 31.03.2025 у розмірі 779,40 грн., а тому позов у цій частині не підлягає задоволенню як необгрунтований. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Суд зазначає, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Судом встановлено факт прострочення оплати обов`язкових щомісячних внесків, а отже наявність правових підстав для нарахування штрафних санкцій, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Проте, враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по внесках у сумі 779,40 грн., здійснивши власний розрахунок, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 3356,94 грн. та інфляційні втрати у розмірі 18 494,73 грн., нараховані на суму боргу 31 983,40 грн. у період, зазначений у розрахунку позивача. Щодо клопотання представника відповідача про закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору в частині вимог про стягнення заборгованості по внескам, суд зазначає наступне. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами, у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Правова позиція Верховного Суду викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 638/3792/20, провадження № 61-3438сво21 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19. З урахування того, що предмет спору на час розгляду справи у суді не припинився повністю та між сторонами залишилися неврегульовані спірні правовідносини з приводу стягнення з відповідача залишку заборгованості по внескам до фондів ОСББ «Калнишевського 7», а також штрафних санкцій, нарахованих на суму боргу, які є похідними від вимог про стягненнення основної суми заборгованості, суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі в частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Інші доводи сторін не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). За правилами статті 141 ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 856,62 грн.

Outcome: partial