Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-23 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. 16.12.2025 представник позивача Андрущенко М.В. за допомогою підсистеми "Електронний суд", діючи в інтересах свого довірителя ТОВ "Іннова Фінанс", звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом та клопотанням про витребування письмових доказів. На обґрунтування позову зазначає, що 09.03.2025 між ТОВ "Іннова Фінанс" та [PERSON] у письмовій формі у вигляді електронного документа укладено договір про надання грошових коштів у позику № 7368230325. Відповідно до умов договору, ТОВ "Іннова Фінанс" надало відповідачці кредит в сумі 8000,00 грн шляхом їх перерахування на вказану останньою банківську картку на споживчі потреби строком на 360 днів, стандартна процентна ставка - 1% в день перші 180 днів, знижена - 0,87% - починаючи з 181 дня і до закінчення строку дії договору. У зв`язку із невиконанням відповідачкою умов договору, заборгованість останньої перед позивачем становить 36298,02 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 8000,00 грн, 12658,02 грн заборгованості за відсотками, 16000,00 грн - сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов`язань позичальницею. Нарахування відсотків здійснювалося по 24.04.2025 включно. Посилаючись на те, що відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі, а також понесені судові витрати. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2025 цю позовну заяву було передано для розгляду судді Старокожку В.П. Ухвалою судді від 19.12.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду у межах спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано у АТ КБ "Приватбанк", письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме документи, завірені належним чином, які підтверджують надходження на картковий рахунок [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) № [NUMBER] грошових коштів у розмірі 8 000,00 грн. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА», за допомогою надавача послуг ТОВ ФК "Контрактовий дім", за 09.03.2025; виписку з карткового рахунку [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) № [NUMBER] для підтвердження отримання кредитних коштів у розмірі 8000,00 грн відповідно до умов Договору про надання грошових коштів у позику № 7368230325 від 09.03.2025 з 09.03.2025 по 10.03.2025. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідачки не надходив, отримано витребувану інформацію від АТ "Універсал Банк". Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачка та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Пунктом 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, слід вважати відповідачку [PERSON] належним чином повідомленою про відкриття провадження у справі, оскільки відповідні судові документи, що повернулися до суду із відміткою про відсутність адресата, надіслані безпосередньо за місцем її реєстрації [ADDRESS] . Представник позивача у позовній заяві прохав про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом із матеріалів справи встановлено, що 09.03.2025 між ТОВ "Іннова Фінанс" та [PERSON] у письмовій формі у вигляді електронного документа укладено договір про надання грошових коштів у позику № 7368230325 /а.с. 9-20/. Відповідно до умов договору, ТОВ "Іннова Фінанс" надало відповідачці кредит в сумі 8000,00 грн шляхом їх перерахування на вказану останньою банківську картку на споживчі потреби строком на 360 днів, стандартна процентна ставка - 1% в день перші 180 днів, знижена - 0,87% - починаючи з 181 дня і до закінчення строку дії договору. Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачці грошові кошти в розмірі 8000,00 гривень, що підтверджується повідомленням ТОВ ФК "Контрактовий дім" №18159 від 01.12.2025 про зарахування коштів на належну відповідачці банківську карту /а.с. 25/ та випискою із цієї банківської картки з підтвердженням такого зарахування, наданої суду АТ КБ "Приватбанк"/а.с. 62/. У зв`язку із невиконанням відповідачкою умов договору, заборгованість останньої перед позивачем становить 36298,02 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 8000,00 грн, 12658,02 грн заборгованості за відсотками, 16000,00 грн - сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов`язань позичальницею. Нарахування відсотків здійснювалося по 24.04.2025 включно. У зв`язку із невиконанням відповідачкою умов договору, заборгованість останньої перед позивачем станом на 01.12.2025 становить 36298,02 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 8000,00 грн, 12658,02 грн заборгованості за відсотками, 16000,00 грн - сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов`язань позичальницею. Нарахування відсотків здійснювалося по 24.04.2025 включно. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором /а.с. 41-43/. Посилаючись на те, що відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі, а також судові витрати. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п.1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: - його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; - воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; - він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів сторін. Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується копіями досліджених судом: анкети клієнта [PERSON] , договору надання грошових коштів у позику №7368230325 від 09.03.2025, паспорту споживчого кредиту від 09.03.2025, протоколами створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, якими підтверджується підписання вищевказаних документів у електронному вигляді у день укладення за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов вищевказаного договору надання грошових коштів у позику, між сторонами було чітко визначено строк їхньої дії та терміни, в які відповідачка мала повернути отримані кошти та сплатити відсотки за користування ними. Так строк дії договору, погоджений сторонами, складає 360 днів - з 09.03.2025 по 04.03.2026. Тобто, станом на день звернення позивача із позовом до суду 16.12.2025 - цей термін не закінчився. Як вбачається із позовної заяви, позивач прохає стягнути із відповідачки заборгованість, яка має місце станом на дату звернення до суду із цим позовом, а не вцілому, достроково, всю заборгованість за договором достроково. Метою укладеного між сторонами 09.03.2025 договору про надання грошових коштів у позику, є споживчі (особисті) потреби. Отже, до відносин між сторонами у цій справі мають застосовуватися положення Закону України ''Про споживче кредитування'' та Закону України ''Про захист прав споживачів''. Врахувавши, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в сумі 8000 грн в добровільному порядку ТОВ ''Іннова Фінанс'' не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд доходить висновку про те, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Суду ні позивачем, ні відповідачкою не надано доказів погашення вказаної заборгованості останньою. Позивачем надано суду належний розрахунок заборгованості за вказаним договором станом на 01.12.2025, згідно з яким заборгованість за тілом позики складає 8000,00 грн, за відсотками 12658,02, а всього 20658,02 грн, з яким погоджується суд. Альтернативного розрахунку суду відповідачкою не надано. У вказаному розрахунку зазначено також про наявність заборгованості за нарахованою пенею, яка складає 16000,00 грн. Щодо вирішення позову у цій частині, суд зазначає таке. Відповідно до ЗУ ''Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану'' від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Ці наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд доходить висновку, що нарахування позивачем пені в сумі 16000,00 грн за невиконання грошового зобов`язання з 09.04.2025 до моменту звернення до суду із позовом є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. Ураховуючи вищевикладене, суд виснував, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, стягненню із відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість у загальній сумі 20658,02 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту та процентах. В іншій частині позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач вказує на те, що ним понесено судові витрати в розмірі 2422,40 грн згідно з платіжною інструкцією № 12 від 16.12.2025, які прохає стягнути на свою користь із відповідачки. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 56,35 % сплаченого позивачем судового збору на підставі платіжної інструкції № 74 від 15.04.2025, що становить 1378,59 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial