Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №10.08.2024-100001118. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 7000 грн., строком на 124 дні, з фіксованою незмінюваною процентною ставкою «Стандарт» в розмірі 1,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Комісія пов`язана з наданням кредиту - 630 грн. Комісія за надання нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 630 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Неустойка - 70 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Кредитний договір, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора. Позичальник під час укладення кредитного договору пройшов ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі перерахувавши 10.08.2024 суму кредиту 7000 грн. на картковий рахунок позичальника № [NUMBER] , вказаний ним при укладенні договору. Однак, [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 16240 грн., що складається із: заборгованості по тілу кредиту - 7000 грн., заборгованості по процентам - 5460 грн., заборгованості по комісії - 1260 грн., неустойки - 2520 грн. Разом з тим, відповідач здійснив заходи, спрямовані на визнання боргу, зокрема, провів часткову сплату по вказаному договору на суму 7000 грн. 23.09.2024. Вказана оплата врахована при визначені суми заборгованості та при формуванні позовних вимог. З огляду на наведене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024 у розмірі 16240 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.04.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. 02.06.2025 представник відповідача адвокат Козійчук О.І. через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подав до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач визнає, що брав позику на суму 7000 грн у позивача 10.08.2024 на безвідсотковий пільговий період, що становив 45 днів, однак вчасно повернув кошти та сплатив необхідну комісію, про що має відповідні докази. Нарахування будь-яких процентів, комісій та неустойки вважає безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного. Так, для отримання кредитних коштів потрібна була лише реєстрація на сайті позивача: https://sgroshi.com.ua/, де необхідно було вказати свої персональні дані. При цьому, відповідач жодних договорів не підписував та смс із кодами не отримував. За умовами кредитування «Кредит-0,01%», особа самостійно могла обрати суму позики та строк кредитування, від чого і залежав строк пільгового періоду, у якому проценти нараховувались у розмірі 0,01%. Відтак, позивач обрав мінімальний розмір кредиту в сумі 7000 грн, які на той момент надавались на пільговий період у строк 45 днів із процентною ставкою 0,01% за користування кредитом, яка сплачувалась у вигляді комісії під час повернення коштів. 23.09.2024, тобто через 44 дні від дня отримання коштів, відповідач, скориставшись сайтом позивача https://sgroshi.com.ua/ сплатив 7000 гривень кредиту та 24,59 гривень комісії, що підтверджується копією квитанції від 23.09.2024. Представник відповідача зазначив, що на даний час умови кредитування на сайті зміненні, тому відповідач позбавлений можливості надати умови кредитування, що діяли на момент укладання кредитного договору, а доступ до особистого кабінету - заблоковано. Відповідач вважає, що позивач підмінив умови кредитування на ті, що сторонами не погоджувались, приховав факт оплати кредиту, а тому безпідставно вимагає сплату додаткової комісії та неустойки. Представник відповідача вказав, що позивач не надав жодних доказів того, що [PERSON] ознайомився під підпис саме з тими умовами кредитування, що долучені до позову та що саме такі умови направлялися відповідачу після підписання договору. В позові зазначено, що проценти за користування кредитом нараховуються за кожні 31 день з дня надання кредиту. При цьому строк кредитування становить 124 дні. Натомість, в якості підтвердження розміру нарахування процентів та періоду, за який їх нараховано, позивач посилається на графік погашення кредиту, копію якого до позову не долучено. На підтвердження розміру заборгованості позивач надав лише довідку про стан заборгованості, однак жодного обґрунтування вказаних сум не навів. Крім того, позивач вимагає 1260 грн додаткової комісії, тоді як, доказами долученими до матеріалів справи, зокрема пунктом 11 заявки про надання кредиту, встановлено розмір комісії за надання кредиту в сумі 630 грн. Правова природа та підстави стягнення додаткової комісії, наданими доказами та аргументами позовної заяви - не визначена. Відтак, суми вказані в позові як заборгованість є необґрунтованими. Враховуючи наведене представник відповідача просив поновити строк на подання відзиву та доказів; відмовити в задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; розгляд справи здійснювати у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. Зазначив, що орієнтовний розрахунок витрат відповідача становить 4000 грн. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.06.2025 поновлено [PERSON] строк для подання відзиву на позов та прийнято відзив на позовну заяву, поданий 02.06.2025, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11.06.2025 представник позивача Павленко Д.О. через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір шляхом: отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 10.08.2024; подання відповідачем Заявки кредитного договору №10.08.2024-100001118 (кредитної лінії) від 10.08.2024; надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №10.08.2024-100001118 (кредитної лінії) від 10.08.2024. Означений кредитний договір укладений в електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової. Відповідач [PERSON] документи, що складають кредитний договір, підписував за допомогою одноразового ідентифікатора, який було доставлено йому у смс-повідомленні з текстом: «Код підтвердження: Е793 для Договору» 10.08.2024 о 12:51:17, на номер, вказаний ним, як фінансовий [NUMBER]. Відповідач не заперечує, що вказаний засіб зв`язку - номер телефона [NUMBER] належить йому, не надає доказів його втрати на момент укладення кредитного договору. Відтак, між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором. Вказані обставини відповідачем не спростовані. Окрім того, під час укладення кредитного договору було проведено ідентифікацію відповідача через систему BankID. Позивач перерахував кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу - iРay, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, чим позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Видача кредитних коштів відповідачу [PERSON] підтверджується листом ТОВ «УПР», з якого вбачається, що на платіжну картку клієнта № [NUMBER] : 10.08.2024 12:52:14 було зараховано кошти на суму 7000 грн., транзакції в системі iPay.ua - 477236948, призначення платежу: Видача за договором кредиту №10.08.2024-100001118. Відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача), але відповідно до Постанов Правління Національного банку України позивач не може зазначати та зберігати у договорах, інших документах повний номер особистого електронного платіжного засобу відповідача. Представник позивача зазначив, що у відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на відсутність доказів перерахування кредитних коштів, але при цьому не надає до суду виписки по рахунках [PERSON] в банківських установах, у тому числі по рахунку [NUMBER], який він зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача, хоча такий обов`язок передбачений ст.81 ЦПК України. TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024 в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, а тому доводи відповідача про ненадання позивачем виписки по рахунку, як первинного бухгалтерського документу є безпідставними. ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв. Представник вважає твердження відповідача про надання товариством неналежного розрахунку про стан заборгованості є необґрунтованими, оскільки ним не надано власного контррозрахунку на спростування доводів позивача. На спростування заперечень відповідача позивач надає Картку субконто з детальним розрахунком заборгованості, яка є належним та допустимим доказом. Окрім того представник позивача вважає, що загальні витрати за споживчим кредитом є співмірними, враховуючи строк кредитування, який становив 124 дні. Що стосується комісії, то її сплата передбачена п.п.11, 12 Заявки кредитного договору №10.08.2024-100000947 (кредитної лінії), зокрема, комісія за надання кредиту становить 630 грн. (нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів), а комісія за обслуговування кредитної заборгованості складає 630 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом (наховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів). Відповідно до п.4 ч.1 ст.1, .2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», комісії пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту входять до складу загальних витрат за споживчим кредитом. Своїм підписом на договорі відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії та неустойки у разі їх наявності, розуміє та зобов`язується їх виконувати. За відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору про встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача. Щодо визнання боргу відповідачем представник позивача зазначив, що дії [PERSON] із часткової сплати боргу у розмірі 7000 грн., що відбулась 23.09.2024, є підтвердженням визнання ним наявності боргу. Також представник вказав, що розмір неустойки визначений у п.17 Заявки кредитного договору №10.08.2024-100000947 (кредитної лінії) і становить 70 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Оскільки кредитний договір був укладений після набуття чинності змін до Закону України «Про споживче кредитування», тому вимога позивача про стягнення неустойки є правомірною, з огляду також на те, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отримані кредиту (позики), в той час як Закону України «Про споживче кредитування» є спеціальною нормою, яка регулює питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування. Враховуючи вище викладене представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11.07.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію про картку та рух коштів по рахунку [PERSON] за 10.08.2024. 28.07.2025 від АТ «Універсал Банк» до суду надійшла запитувана інформація стосовно картки та рахунку [PERSON] , на виконання ухвали суду від 11.07.2025. 05.11.2025 представник відповідача адвокат Козійчук О.І. через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подав до суду додаткові пояснення у яких зазначив, що [PERSON] здійснив погашення кредиту у розмірі 7000 грн. 23.09.2024, тобто на 45 день користування кредитом. На переконання сторони відповідача, позичальник здійснив повне погашення заборгованості тіла кредиту, а не відсотків. Водночас, ні заявка кредитного договору, ні відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) не містять порядку почерговості погашення кредиту та його складових. Як вказується у розрахунку заборгованості, поданому позивачем у документі із назвою Картка субконто, кредитор врахував отримання 7000 грн. від позичальника, однак з незрозумілих підстав розбив вказану суму на 4 платежі: 2135 грн. із кодом «аванс», 3255 грн. із кодом «проценти», 630 грн. - «комісія» та 980 грн. із кодом «штраф». В той же час, за умовами договору підстав для нарахування штрафу у період користування коштами перших 62 днів - не передбачено. В подальшому розрахунок здійснюється без врахування суми 980 грн., як погашення заборгованості, а відтак такий є арифметично невірним. Представник відповідача вважає, що позивачем ніяким чином необґрунтовано суми нарахування процентів в розмірі 5460 грн, а саме періоду нарахування та суми, на яку нараховуються проценти, оскільки, як вказувалось вище, у перший 62 денний період позивачем погашено повністю суму тіла кредиту, а тому на той момент залишались непогашеними лише проценти за користування коштами за 44 дня користування кредитом, а відтак суд позбавлений можливості встановити правильність нарахування процентів у позовній заяві в цілому. Також неможливо встановити підстав нарахування комісії в розмірі 1260 грн, оскільки у поданих позивачем доказах вказано про погашення комісії у розмірі 630 грн. Стосовно нарахування штрафів та неустойки, то відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором позики, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Крім того, 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (дата набрання чинності 24.12.2023) (далі-Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу 1 Закону №3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу1Закону №3498-ІХ). Відповідно до ч.5 ст.8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому згідно пункту 17 розділ IV Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %,протягом наступних 120 днів - 1,5%. Отже, з наведеного слідує, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, з 20.08.2024 - денна процентна ставка не більше 1%. Таким чином, враховуючи, що тіло кредиту у розмірі 7000 грн. - погашено, а відтак нарахування процентів припиняється, розмір заборгованості за кредитним договором не може бути більшим ніж 3 080 грн (7000*1%*44 дні користування). Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Тому при стягненні заявленої позивачем заборгованості не підлягають врахуванню завуальовані, неоднозначні умови, які дозволили кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом, поза чітко вказаного строку кредитування Враховуючи наведене представник відповідача просив у позові ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] відмовити повністю, у зв`язку із необґрунтованістю позовних вимог. Також, просив стягнути судові витрати на правову допомогу відповідача у розмірі 8 000 грн., докази підтвердження котрих будуть надані у встановлений ЦПК строк. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності. В судових засіданнях 06.11.2025 та 24.11.2025 протокольними ухвалами суду було визнано обов`язковою явку представника позивача у наступні судові засідання для надання пояснень, однак позивач свого представника до суду не скерував. Відповідач та його представник адвокат Козійчук О.І. в судове засідання не з`явилися. В поданих заявах від 04.12.2025 та від 07.01.2026 представник просив подальший розгляд справи проводити без його та відповідача участі. Зазначив, що сторона відповідача підтримує свою позицію, висловлену у відзиві на позовну заяву від 02.06.2025 та у поясненнях від 05.11.2025, вважає, що у позові слід відмовити повністю, оскільки такий є необґрунтованим, а викладені у ньому обставини щодо розміру стягнення процентів, штрафів та тіла кредиту - не відповідають наданим позивачем доказам. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №10.08.2024-100001118. При укладенні вказаного кредитного договору [PERSON] пройшов ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку, під час якої з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Кредитний договір між сторонами укладений на веб-сайті позивача шляхом підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором Е793 Пропозиції позивача укласти електронний кредитний договір (оферту) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», надання ТОВ «Споживчий центр» Заявки, яка є невід`ємною частиною Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 10.08.2024 за посиланням htpp://sgroshi.com.ua/ua/informaciya-o-kompanii, згідно зі ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», а також Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, підписаної вказаним одноразовим ідентифікатором, надісланим на номер телефону зазначений позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на веб-сайті. Відповідно до умов кредитного договору №10.08.2024-100001118, які викладені у Заявці кредитного договору, [PERSON] отримав кредит у розмірі 7000 грн. строком на строк 124 дні з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 11.12.2024, період користування кредитом - кожні наступні 31 днів з дня надання кредиту (надалі - «черговий період»). Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним договором: [NUMBER]. Згідно п.п.7, 8, 9 Заявки, процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 1,47% = (12740/7000)/124 ? 100%. Пункти 10, 11, 12 Заявки передбачають, що проценти (економічна сутність - плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Комісія, пов`язана з наданням кредиту (економічна сутність - плата за надання кредиту) - 630 грн. Комісія за надання нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 630 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості роботи платежів онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит. В п.13 Заявки викладено Графік платежів: проценти, розраховані вищевказаним способом за черговий період (надалі - чергові проценти), сплачуються в останній місяць чергового періоду; комісія за надання сплачується в останній день першого чергового періоду, комісія за обслуговування сплачується в останній день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти; кількість платежів зі сплати комісії - 3. Сума кредиту у розмірі 7000 грн. сплачується одним платежем в останній день строку, на який надається кредит. Згідно п.16 Заявки, орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 12185,37 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 19740 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 12740 грн. Пункт 17 Заявки передбачає, що неустойка 70 грн., нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно п.24 заявки, додатком до даного кредитного договору є інформаційне повідомлення позичальника. Згідно довідки ТОВ «СМ Універсал» №0306/25-10 від 03.06.2025 та візуальної форми послідовності дій учасників електронної комерції (кредитора та позичальника) щодо укладення електронного договору в інформаційно - телекомунікаційній системі по кредитному договору №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024, відповідач [PERSON] був ідентифікований товариством в ІТС і підписав Акцепт одноразовим ідентифікатором 10.08.2024 о 12:51:44, що був доставлений на номер абонента [NUMBER] 10.08.2024 о 12:51:17 у вигляді SMS-повідомлення з текстом «Код підтвердження: Е793 для Договору». Кошти за кредитним договором надано шляхом їх перерахування на рахунок відповідача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER], що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №10-1604 від 16.04.2025 та інформацією АТ «Універсал Банк» від №БТ/6143 від 28.07.2025. Так, з листа ТОВ «Універсал платіжні рішення» №10-1604 від 16.04.2025 вбачається, що вказане товариство, що надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, на підставі укладеного з ТОВ «Споживчий центр» договору про переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, успішно перерахувало кошти на платіжну картку клієнта: 10.08.2024 12:52:14 на суму 7000 грн., номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua-477236948, призначення платежу: видача за договором кредиту №10.08.2024-100001118. Згідно інформації АТ «Універсал Банк» від №БТ/6143 від 28.07.2025, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітовано платіжну картку № [NUMBER] . З виписки про рух коштів по вказаній картці за 10.08.2024 вбачається, що 10.08.2024 о 12:52:13 на платіжну картку № [NUMBER] зараховано кошти в сумі 7000 грн. З наведеного також вбачається, що реквізити електронного платіжного засобу, вказані відповідачем у заявці кредитного договору №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024, а також зазначені в листі ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №10-1604 від 16.04.2025 про перерахування коштів, співпадають з реквізитами банківської картки, що була відкрита на ім`я [PERSON] в АТ «Універсал Банк» і на яку 10.08.2024 зараховано кошти в сумі 7000 грн. На підтвердження договірних відносин між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсал платіжні рішення» з приводу надання послуг з переказу коштів без відкриття рахунку позивачем надано договір про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. З квитанції про сплату №518159136 від 23.09.2024 та виписки по картці рахунку [NUMBER] в АТ «ПриватБанк» вбачається, що 23.09.2024 відповідач [PERSON] сплатив 7000 грн. на рахунок ТОВ «Споживчий центр» по договору №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024 та картки субконто за кредитним договором №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024, наданих ТОВ «Споживчий центр», заборгованість відповідача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , становить 16240 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 7000 грн., заборгованість за процентами - 5460 грн., заборгованість за комісією - 1260 грн., неустойка - 2520 грн. Проценти за кредитом нараховані за період з 10.08.2024 по 11.12.2024. З картки субконто вбачається, що 7000 грн. сплачені відповідачем враховані позивачем при визначені розміру заборгованості. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Матеріали справи свідчать про те, що даний кредитний договір укладений в електронній формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.ч.1, 3, 4, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно п.10.1. пропозиції про укладення кредитного договору, цей договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. Цей договір діє протягом одного року. На підтвердження укладення в електронній формі кредитного договору №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] позивач надав його паперову копію, в якій зазначено усі реквізити відповідача, в тому числі паспортні дані, ідентифікаційний код, місце проживання, реквізити платіжної картки позичальника, а також інформація щодо умов кредитування. Усі невід`ємні частини кредитного договору, а саме: пропозиція про укладення кредитного договору, заявка кредитного договору №10.08.2024-100001118, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №10.08.2024-100001118 та інформаційне повідомлення позичальника, підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що був введений [PERSON] , особу якої попередньо ідентифіковано ТОВ «Споживчий центр», і на вказаний ним номер телефону відправлено СМС повідомлення з одноразовим ідентифікатором Е793 для акцептування вищевказаного договору. Наведене також підтверджується довідкою ТОВ «СМ Універсал» №0306/25-10 від 03.06.2025 та візуальної форми послідовності дій учасників електронної комерції (кредитора та позичальника) щодо укладення електронного договору в інформаційно - телекомунікаційній системі по кредитному договору №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024. Отже, порядок укладення та підписання вказаного кредитного договору відповідає вимогам частин 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Вказане свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов щодо суми кредиту, строку кредитування, розміру відсотків за користування кредитом та інших платежів, порядку їх сплати і уклали в належній формі кредитний договір. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора на номер мобільного телефону, який ним особисто зазначений, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). При цьому спірний договір, укладений між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» в судовому порядку не оскаржувався, не визнавався недійсним, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину. Матеріали справи не містять і відповідач не надав суду доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Відповідач та його представник не надали суду належних та допустимих доказів того, що кредитний договір між сторонами укладався на інших умовах, ні ж ті, що містяться в паперовій копії договору, що надана позивачем. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт укладення в електронній формі кредитного договору №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] на умовах, що викладені в паперовій копії договору, що надана позивачем. Факт отримання кредитних коштів в сумі 7000 грн. відповідач не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави щодо позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст.1052 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст.525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що він порушив умови кредитного договору щодо своєчасної сплати суми кредиту, процентів за користування ним, комісії, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість. Що стосується розміру заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору, суд зазначає наступне. Суд не приймає до уваги, твердження представника відповідача про те, що сплачені [PERSON] кошти на погашення кредитної заборгованості в сумі 7000 грн. були неправильно розподілені. Так, в п.13 Заявки викладено Графік платежів: проценти, розраховані вищевказаним способом за черговий період (надалі - чергові проценти), сплачуються в останній місяць чергового періоду; комісія за надання сплачується в останній день першого чергового періоду, комісія за обслуговування сплачується в останній день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти; кількість платежів зі сплати комісії - 3. Сума кредиту у розмірі 7000 грн. сплачується одним платежем в останній день строку, на який надається кредит. З наведеного вбачається, що кредитний договір, укладений між сторонами, не містить умови про можливість дострокового повернення тіла кредиту. З Карти субконто за договором №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024, укладеним з [PERSON] вбачається, що після надходження 23.09.2024 від відповідача коштів в сумі 7000 грн. вони були розподілені наступним чином: погашення суми процентів - 3255 грн., погашення суми комісії - 630 грн., погашення суми штрафу (неустойки, пені) - 980 грн., аванс - 2135 грн. В подальшому - 10.10.2024 кошти в сумі 2135 грн. були зараховану в рахунок погашення суми процентів. Враховуючи наведене, порядок та черговість здійснення платежів за договором, що викладений у Графіку платежів, відсутність в кредитному договорі умови про можливість дострокового повернення тіла кредиту, суд вважає, що розподіл сплачених відповідачем коштів, проведений позивачем відповідно до умов кредитного договору. Що стосується розміру заборгованості за процентами, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. ст.1, 8 Закону України «Про споживче кредитування» із змінами, внесеними згідно із Законом № 3498-IX, денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де: ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Водночас відповідно до п.17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX набрав чинності 24 грудня 2023 року. Отже, відповідно до положень Закону №3498-IX до 22 квітня 2024 року включно максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати 2,5 %, а до 20 серпня 2024 року включно - не повинен перевищувати 1,5 %. Згідно п.п.7, 8, 9 Заявки кредитного договору №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024, процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 1,47% = (12740/7000)/124 ? 100%. Як вбачається з Карти субконто за договором №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024, з 10.08.2024 по 10.10.2024 включно відповідачу нараховувалися проценти за ставкою 1,5 % (що становить 105 грн) за один день користування кредитом, а з 11.10.2024 по 11.12.2024 - за ставкою 1% (що становить 70 грн) за один день користування кредитом. Водночас, згідно вищевказаних вимог чинного законодавства, починаючи з 21.08.2024 розмір денної процентної ставки не повинен був перевищувати 1%. Таким чином, відповідно до проведеного судом розрахунку, розмір процентів, які мав сплатити відповідач за кредитним договором за період кредитування з 10.08.2024 по 11.12.2024 включно становить 9065 грн. (1155 грн.+7910 грн.): 7000 грн. (тіло кредиту) х 1,5% (проценти) х 11 (кількість днів за період з 10.08.2024 по 20.18.2024 включно) =1155 грн.; 7000 (тіло кредиту) х 1% (проценти) х 113 (кількість днів за період з 21.08.2024 по 11.12.2024)=7910 грн. Виходячи з даних Карти субконто за договором №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024, позивач зарахував в рахунок погашення суми процентів за договором, сплачені відповідачем кошти в сумі 5390 грн. (23.09.2024 - 3255 грн. (код 373 проценти), 10.10.2024 - 2135 грн. (код 373 проценти)). Відтак, розмір заборгованості [PERSON] за процентами за кредитним договором становить 3675 грн. (9065 грн. (сума процентів до сплати) - 5390 грн. (сума сплачених процентів)). Що стосується встановлення в кредитному договорі комісії та позовних вимог про її стягнення суд зазначає наступне. Суд вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи відповідача про безпідставність встановлення комісії та позовних вимог про її стягнення, з огляду на наступне. Пункти 11, 12 Заявки передбачають, що комісія, пов`язана з наданням кредиту (економічна сутність - плата за надання кредиту) - 630 грн. Комісія за надання нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 630 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості роботи платежів онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту та комісію за обслуговування кредитної заборгованості. З огляду на вказані положення законодавства України, чинного на час укладення кредитного договору між сторонами, суд вважає законним право кредитора (позивача) встановлювати, зокрема, комісію за надання кредиту та комісію за обслуговування кредитної заборгованості, що передбачена п.п.11,12 заявки кредитного договору №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024, адже такі комісії включається до загальних витрат за споживчим кредитом Окрім того, в кредитному договорі зазначено перелік додаткових та супутніх послуг кредитодавця, за які встановлені вказані комісії. Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21), постанові Верховного Суду від 20 вересня 2024 року у справі № 331/2974/23 (провадження № 61-7620св24). Відтак, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості зі сплати комісії в розмірі 1260 грн. законними та обґрунтованими. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки за кредитним договором №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024, суд зазначає наступне. Так, кредитним договором №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024 передбачена неустойка: 70 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Із наданих позивачем довідки - розрахунку заборгованості за кредитним договором №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024 та карти субконто за договором №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024 вбачається, що [PERSON] 23.09.2024 нараховано неустойку в розмірі 980 грн. і в той же день вся її сума була погашена за рахунок сплачених 23.09.2024 відповідачем коштів. Окрім того, в позові позивач просить стягнути з відповідача нараховану, але не сплачену суму неустойки в розмірі 2520 грн. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування. Разом з тим, положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває донині. З досліджених судом доказів встановлено, що неустойка за кредитним договором №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024 нарахована у період дії в Україні воєнного стану, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України з огляду на наступне. Відповідно до ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] як позичальника за кредитним договором, слід звільнити від обов`язку сплати неустойки за кредитним договором №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024, у розмірі 2520 грн., а сплачені відповідачем кошти в розмірі 980 грн., які були зараховані позивачем в рахунок погашення нарахованої 23.09.2024 суми неустойки слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості за процентами, розмір якої було визначено судом в розмірі 3675 грн. Відтак, розмір заборгованості відповідача за процентами за даним кредитним договором, що підлягає стягненню, становить 2695 грн. (3675 грн. - 980 грн.). З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №10.08.2024-100001118 від 10.08.2024 у загальному розмірі 10955 грн., з яких: 7000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2695 грн. - заборгованість за процентами, 1260 грн. - заборгованість за комісією. Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції №СЦ00011956 від 17.04.2025 вбачається, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом частково на 67,46% (10955 грн х 100% /16240 грн), з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1634,15 грн. (2422,40 грн. х 67,46% / 100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial