Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-02 00:00:00

09 жовтня 2025 року позивач через свого представника адвоката Міньковська Анастасія Володимирівна звернувся до суду з даним позовом до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області і просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ТОВ «ВІН Фінанс» заборгованість нараховану на підставі ст. 625 ЦК України за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 в сумі 145341,35 грн. Стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ТОВ «ВІН Фінанс» судові витрати в розмірі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 11000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.08.2008 між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 215/П/13/2008/840. 11.08.200/8 з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено два договори поруки між банком та [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором 17 березня 2014 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області ухвалив рішення у цивільній справі № 357/953/14- за позовом ПАТ « Комерційний банк « Надра» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яким стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства « Комерційний банк «Надра» борг за кредитним договором № 215/11/13/2008/840 від 11 вересня 2008 року в сумі 467 305 грн 36 коп та 3 441 грн судових витрат, всього 470 746 грн 36 коп. 08 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «КБ «НАДРА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Договір № GL3N016222 про відступлення прав вимоги відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором № 215/П/13/2008/840 від 11.08.2008 р. та договорами поруки., укладеними між Публічним акціонерним товариством «КБ «НАДРА» та Відповідачами, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та Гарантія». На підставі протоколу № 1706 загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» від 25.07.2024 року та наказу №55-к від 25.07.2024 року назва ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» була змінена на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» 14.11.2024 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області замінено вибулого стягувача Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» щодо виконання рішення суду від 17 березня 2014 року у цивільній справі № 357/953/14-ц, за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2 15/П1/13/2008/840 від 11.09.2008 року. Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» є новим кредитором [PERSON] за кредитним договором N?215/11/13/2008/840 від 11.09.2008 року. Сума заборгованості відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської по справі № 357/953/14-ц складає 470 746,36 грн. Станом на дату подання позову рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської по справі № 357/953/14-ц не виконане, звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку не проводилось, що підтверджується витягом з єдиного Державного реєстру права власності на нерухоме майно. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 09 жовтня 2025 року вказану позовну заяву передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду 11 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд у справі на 15 січня 2026 року. Через неявку в судове засідання, призначене на 15 січня 2026 року відповідачів у справі, судовий розгляд відкладено на 03 березня 2026 року. В судове засідання 03 березня 2026 року відповідачі повторно не з`явились. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2014 року стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь Публічного Акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» борг за кредитним договором № 215П132008840 від 11 вересня 2008 року в сумі 467305,36 грн та 3441 грн судових витрат, всього 470746 грн 36 коп. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2024 року Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про заміну сторони виконавчого провадження, про заміну сторони у виконавчому провадженні -задовольнити. Замінити вибулого стягувача Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" ( код ЄДРПОУ: 38750239, місцезнаходження: 04112, місто Київ, Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) щодо виконання рішення суду від 17 березня 2014 року у цивільній справі № 357/953/14-ц, за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №215/П/13/2008/840 від 11.09.2008 року. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За змістом ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.5 ст.11 та ч.2 ст.509 цього Кодексу у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, зобов`язання можуть виникати з рішення суду. Крім цього, відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року (справа №758/1303/15-ц, провадження №14-68цс18) ст. 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом та статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, яке виникло за рішенням суду та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення. Тому, враховуючи ту обставину, що відповідачі порушили грошове зобов`язання з виплати грошових коштів розмір яких, визначений рішенням сулу від 17 березня 2014 року у ТОВ «Він Фінанс» виникло право на застосування наслідків такого порушення, зокрема у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України. Суд, перевіривши розрахунок втрат інфляційних втрат та 3 відсотків річних, наданого позивачем дійшов висновку про стягнення солідарно з відповідачів інфляційне збільшення суми боргу 102935,49 грн та 3% річних 42405,86 грн за період з 23.02.2019 по 23.02.2022. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави ч.1 ст. 137 ЦПК України. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ч.3 ст. 137 ЦПК України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи ч.4 ст. 137 ЦПК України. На підтвердження судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, представником позивача долучено до матеріалів справи: Договір про надання правової допомоги № 14/2025 від 12 лютого 2025 року, укладений між АБ «Анастасії Міньковської». та ТОВ «ВІН Фінанс», Акт про підтвердження факту надання правової допомоги від 13.06.2025,Детальний опис робіт (наданих послуг). Суд вважає, що витрати з надання правничої допомоги підтверджені, клопотання про їх зменшення стороною відповідача не подано, через що вказані витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Правова позиція Верховного Суду щодо стягнення витрат на надану професійну правничу допомогу, незалежно від того чи їх вже сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено викладена у постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19. Тому враховуючи часткове задоволення позовних вимог суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 11000,00 грн.

Outcome: approved